Справа № 646/8431/14-к
Пр.№ 1-кп/646/507/2014
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді - Олізаренко С.М.,

при секретарі - Пономаренко М.О.,

за участю прокурора - Попова Н.М.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене в Єдиний реєстр досудових
розслідувань за №0000354 від 05 липня
2014 року, за підозрою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Комсомольське Харківської обл.,
громадянина України, розлученого, з
середньою технічною освітою,
працюючого без офіційного
працевлаштування на будівництві,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, в силу ст.89 КК України
раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1,4
ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, на початку липня 2014 року, точну
дату в ході проведення досудового
розслідування встановити не надалося
можливості, знаходячись біля свого
будинку знайшов посвідчення «ветерана
праці», видане Управлінням праці та
соціального захисту населення
Зміївської районної державної
адміністрації 08.04.1996 року № НОМЕР_1 на
ім'я «ОСОБА_3», де була вклеєна
фотокартка власника посвідчення, і з
того часу зберігав при собі.

Знаючи про те, що посвідчення «ветерана
праці» надає право безкоштовного
проїзду в приміських електропоїздах,
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України №354 від 17.05.1993, ОСОБА_1, маючи
корисливий умисел, направлений на
безкоштовний проїзд в приміських
електропоїздах, вклеїв до
вищевказаного посвідчення своє фото.

Таким чином, діючи корисно, з прямим
наміром, ОСОБА_1 підробив документ, який
видається установою, що має право
видавати такий документ, з метою його
використання, в якому згідно висновку
судово-криміналістичної експертизи №
163 від 07.07.2014 первісний зміст
посвідчення ветерана праці № НОМЕР_1 на
ім'я «ОСОБА_3» було змінено шляхом
наклеювання на первинний фотознімок
іншого.

Крім того, 04.07.2014 ОСОБА_1 діючи
незаконно, з корисливих мотивів,
знаходячись на ст. Харків - Левада
Південної залізниці, що в
Червонозаводському районі м. Харкова,
з метою несплати за проїзд в
приміському електропоїзді, пред'явив
документ, що надає право на
безкоштовний проїзд, згідно Постанови
Кабінету Міністрів України №354 від
17.05.1993, посвідчення ветерана праці,
видане Управлінням праці та
соціального захисту населення
Зміївської районної державної
адміністрації 08.04.2014 року на ім'я
«ОСОБА_3» з явними ознаками підробки, де
під час проходження турнікетного
контролю, був виявлений працівниками
міліції. Під час складання протоколу
огляду місця події СОГ, ОСОБА_1
добровільно видав вищевказане
посвідчення ветерана праці, на ім'я
«ОСОБА_3», у якому згідно висновку
судово-криміналістичної експертизи №
163 від 07.07.2014, первісний зміст
посвідчення ветерана праці № НОМЕР_1 на
ім'я «ОСОБА_3» було змінено шляхом
наклеювання на первинний фотознімок
іншого.

Обвинувачений ОСОБА_1, допитаний в
судовому засіданні, повністю визнав
свою вину у вчинених злочинах,
підтвердив факти та обставини їх
вчинення так, як вони викладені судом
вище.

При цьому обвинувачений зазначив, що
він повністю визнає себе винним у
скоєних злочинах та щиро розкаюється,
також просив врахувати, що він активно
сприяв досудовому розслідуванню, а
вчинення злочину було зумовлено тяжким
матеріальним становищем.

Прокурор в судовому засіданні визнав,
що обвинувачений активно сприяв
досудовому розслідуванню.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений
повністю визнав свою вину в
інкримінованих йому злочинах, його
показання повністю відповідають
фактичним обставинам справи, наслідки
застосування ч.3 ст.349 КПК України
обвинуваченому та іншим учасникам
судового розгляду роз'яснені та вони
вважать недоцільним дослідження
доказів щодо обставин, викладених в
обвинувальному акті, при цьому у суду
нема сумнівів у добровільності їх
позиції, суд приходить до висновку про
недоцільність дослідження доказів
щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих
йому злочинах та підозри кваліфікує
його дії за ч.1 ст.358 КК України як
підроблення посвідчення, яке
видається установою, що має право
видавати такі документи, і яке надає
права або звільняє від обов'язків, з
метою використання його підроблювачем
та ч.4 ст.358 КК України як використання
завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд
відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України
враховує ступінь тяжкості та конкретні
обставини вчиненого злочину, дані про
особу обвинуваченого, наявність
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12
КК України, ОСОБА_1 вчинив невеликої
тяжкості злочини; повністю визнав себе
винним та щиро розкаявся у вчиненому,
вчинення злочину було зумовлено тяжким
матеріальним становищем,
обвинувачений активно сприяв
досудовому розслідуванню, що
відповідно до ст.66 КК України
визнається судом обставинами, що
пом'якшують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України
обставин, що обтяжують покарання, судом
не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого
встановлено, що він в силу ст.89 КК
України раніше не судимий, працює без
офіційного працевлаштування, має вищу
освіту та постійне місце проживання, де
характеризується формально позитивно
(а.с.42) на обліку у лікаря психіатра та
нарколога не перебуває (а.с.46).

За таких обставин, суд вважає, що
досягнення цілей покарання ОСОБА_1
можливе без ізоляції його від
суспільства.

Під час судового провадження клопотань
про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу
від учасників судового розгляду не
надійшло.

Процесуальні витрати підлягають
стягненню з ОСОБА_1 згідно до ст.ст. 124,
126 КПК України. Долю речових доказів
суд вирішує на підставі ст.100 КПК
України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочинів, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК
України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України - у виді 1
(одного) місяця арешту;

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді 1
(один) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно визначити
покарання у виді 1 (одного) року
обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання, якщо
він протягом іспитового строку
протягом 2 (двох) років не скоїть нового
злочину та виконає покладені на нього
обов'язки.

Відповідно до ст..76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1 протягом іспитового
строку: не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти органам
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання; періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
процесуальні витрати, понесені при
провадженні судово-криміналістичної
експертизи №163 від 07.07.2014 в сумі 430,43
грн.

Речові докази по справі:

- посвідчення ветерана праці серія
НОМЕР_1, видане 08.04.1996 року відділом
соціального захисту населення
Зміївської районної державної
адміністрації на ім'я ОСОБА_3, передане
на зберігання до КЗРД ЛВ на ст.Основа
УМВС України на Південній Залізниці,
знищити.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляції протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя:
С.М. Олізаренко