Справа № 344/2338/15-к
Провадження № 11-кп/779/252/2015
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у режимі відеоконференції за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2015 року у кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, Ростовської області, Російська Федерація, та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, проживає громадянським шлюбом, на утриманні малолітня дитина, неодноразово судимого, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 21.01.2014 року за ч.1 ст.309 КК України до 1700 грн. штрафу та вироком того ж суду від 03.06.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, який

відбув повністю та 1700 грн. штрафу, який ухвалою цього ж суду від

19.02.2015 року замінено на 97 годин громадських робіт, з яких

відпрацював 16 годин, українця, громадянина України, засуджено за ч.2

ст.185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання обвинуваченому визначено п,ять місяців десять днів арешту.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 15.04.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно за таких обставин.

11.01.2015 року приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні аптеки ТОВ Мед-сервіс Львів по вул. Січових Стрільців, 15, в м. Івано-Франківську, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з вітрини аптеки гель-змазку Дюрекс Плей Філ 50 мл., глюкометр Біонейм та Назік спрей , 10 мл., чим завдав ТОВ Мед-сервіс Львів матеріальних збитків на загальну суму 932, 65 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та призначити більш м,яке покарання. Вважає, що судом першої інстанції не враховано тих обставин, що він визнав вину повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував усі завдані збитки потерпілому, має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку, яка потребує догляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, доводи обвинуваченого, який вважає вирок незаконним і просив його змінити в частині призначення покарання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Оскільки судом першої інстанції проведено обмежений порядок дослідження доказів, то відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Згідно вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав повністю, думку представника потерпілої особи.

Обставинами, що обтяжують покарання судом визнано рецидив злочину, оскільки ОСОБА_7 , маючи судимість за умисний злочин за ч.1 ст.309 КК України вчинив дане кримінальне правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, щире каяття та відшкодування завданої шкоди потерпілим та перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Крім того, при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді шести місяців арешту, суд обрав найменш суворий вид покарання, оскільки санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді обмеження або позбавлення волі до п,яти років.

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, а обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для призначення більш м,якого покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2015 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4