Справа № 738/69/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/250/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на увалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

21 січня 2015 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме з позбавлення волі на виправні роботи.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений виявляє бажання працювати, але фактично не залучався до праці. В той же час відсутні відомості про те, що особа порушує норми і правила поведінки, демонструє негативну поведінку.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме виправними роботами. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поведінку засудженого ОСОБА_7 не можна вважати сумлінною, тільки з причини відсутності у нього заходів стягнення. Прокурор наголошує на той факт, що ОСОБА_7 не був працевлаштований та не заявляв про своє бажання, тобто відсутнє сумлінне ставлення до праці.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити за вказаних в ній вимог, засудженого ОСОБА_7 , який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 дійсно відбув більше ніж 1/2 частини призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його зразкова поведінка, ставлення до праці та до персоналу виправного закладу.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо його ставлення до праці, а саме вірно оцінив наявні матеріали провадження, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснювали, що засуджений ОСОБА_7 безоплатно приймав участь у роботах по благоустрою установи. Свідок ОСОБА_9 також вказував, що особисто бачив заяву засудженого ОСОБА_7 про працевлаштування.

Також суд першої інстанції правильно оцінив лист начальника Менської виправної колонії управління ДПтС України в Чернігівській області № 91, в якому вказано, що засуджений ОСОБА_7 подавав заяву на працевлаштування, і на добровільних засадах без оплати праці проводив ремонтні роботи на відділення № 4.

Виходячи з вищевикладеного колегія приходить до переконання про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 409,419, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме з позбавлення волі на виправні роботи без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4