УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2007 року. Апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Крижанівського В.В.,

суддів: Захарчука С.В.,
Заліщука М. С,

за участю прокурора: Руденка В.І.,

законних представників

неповнолітніх засуджених:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

засуджених: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

захисників: ОСОБА_6, ОСОБА_7.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримі­нальну справу за апеляціями помічника прокурора
Корольовського району м. Житомира Супрунова М.В. та
захисника ОСОБА_6 в інтересах засудже­ного ОСОБА_4 на вирок Корольовського
район­ного суду м. Житомира від 18 квітня 2007 року,

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

року
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, судимого 22.03.2007 року Богунським
районним судом м. Житомира за ст.ст. 186 ч.1, 296 ч.2, 70, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспи­товим
строком на 3 роки;

засуджено за ст. 186 ч.2 КК України
із застосуванням ст.69 КК України на два

роки позбавлення волі;

Запобіжний захід - тримання під вартою.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця та ме­шканця АДРЕСА_2, не судимого,

Справа №
11-433 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Побережний В.Й.

Категорія 186
ч.2 КК України Суддя-доповідач Заліщук
М.С.

2

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
два роки позбавлення волі;

Запобіжний захід - тримання під вартою.

ОСОБА_5,
05.03.1990 року народження, уродженця та
мешканця АДРЕСА_3, судимого 26.03.2007 р. Богунським районним судом м. Жи­томира за ст.ст.186 ч.1, 15 ч.2,186 ч.2, 70, 75, 76, 104 КК України на 4 роки позбавлення волі з іс­питовим строком
на 2 роки;

засуджено за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Богунського районного суду м.Житомира від 26.03.2007 року, шляхом
поглинання менш су­ворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5
покаран­ня - чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Згідно ст.ст. 75, 76, 104 КК України засудженого ОСОБА_5 звіль­нено від
відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області по
13,50грнв. з кожного витрат, пов'язаних з проведенням судово-товарознавчої
експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Згідно вироку, в ніч, з 12 на 13 червня 2006 року, засуджені, перебува­ючи
у нетверезому стані, знаходились у нічному клубі „ Подіум", що по вул. Перемоги в м. Житомирі, де познайомились з потерпілою
ОСОБА_8 Близько 4-ї години ночі засуджені
запропонували потерпілій провести її до до­дому, на що вона погодилась.
Засудженні та потерпіла скористались автомобі­лем таксі, яким поїхали за місцем
її проживання. По дорозіОСОБА_4 запропонував ОСОБА_3 вчинити
пограбування потерпілої. Коли всі при­були до
будинкуАДРЕСА_4, в якому про­живала потерпіла, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та потерпіла пішли до її під'їзду, а ОСОБА_5 в цей
час розраховувався з водієм таксі. Підійшовши до під'їздуОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно нанесли по одному удару в обличчя
потерпілої, в наслідок чого вона впала на землю
та почала кричати та кликати на допомогу. З метою подолання волі потерпілої до опору, ОСОБА_3, долонею руки закрив

3

їй рота та
продовжував утримувати її в лежачому стані на землі. В цей момент до них підійшов ОСОБА_5 та вирвав з рук потерпілої жіночу
сумку, в якій зна­ходились мобільний телефон "Моторола" з сім картою
оператора мобільного зв'язку "Ді-джус", губна
помада, блиск для губ, гроші в сумі 20 грн., чотири ключа, а всього відкрито викрав майна на загальну суму 263 грн. та з місця
зло­чину зник.

В цей час, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли потерпілій ще декілька ударів руками в область голови, після чого ОСОБА_4 з її
шиї зірвав золотий ланцюжок з золотим хрестиком
загальною вартістю 1100 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заподіяли потерпілій Спиридоновій тілесні ушкодження у вигляді одного синця на спинці
носа з переходом в навколо орбітальні ділянки правого та лівого ока, два синці
на щоці зліва, синця над верхньою губою зліва, які
відносяться до легких без короткочасного розла­ду здоров'я, та відкрито викрали майно потерпілої на загальну суму 1100
грн. і з місця злочину зникли.

В апеляції помічника прокурора Королівського
району м. Жито­

мира Супрунова М.В. поставлено питання про
скасування вироку у зв'язку з

неправильним застосуванням судом кримінального
закону при кваліфікації дій

ОСОБА_3а та ОСОБА_4, невідповідності призначеного
засудженим покаран­

ня тяжкості вчиненого. Посилається на те, що з
урахуванням показань потер­

пілої про втрату нею свідомості дії засуджених
необхідно було кваліфікувати за

ч. 2 ст. 187 КК України. Вважає, що суд
безпідставно застосував засудженому

ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України не врахувавши,
що вчинений ним

щодо жінки злочин є тяжким, що він негативно
характеризується за місцем про­

живання. З урахуванням того, що неповнолітній ОСОБА_5
раніше вже

вчиняв аналогічний злочин вважає, що у суду не було
підстав при призначенні

йому покарання застосовувати положення ст. 75, 104
КК України. Просить по­

становити новий вирок, яким ОСОБА_4 за ст. 187 ч.
2 КК України призначи­

ти 7 років позб. волі без конф. майна, ОСОБА_3у за
ст. 187 ч. 2 КК України з

застосуванням ст. 69 КК України призначити 5 років
позб. волі, Рябіченку за ст.

186 ч. 2 КК України - 5 років, позб. волі.

В апеляції захисника ОСОБА_6 поставлено питання про зміну вироку суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_4 і
застосу­вання ст. 75 КК України. Просить
звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Свою апеляцію мотивує тим, що суд при постановлені вироку
дав неправильну оцінку даним, що характеризують особу ОСОБА_4, не врахував
думку потерпілої суворо його не карати, а також зробив неправильний висновок, що саме ОСОБА_4 схилив ОСОБА_3а до вчинення
злочину.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав свої апе­ляційні вимоги, заперечення засуджених та їх захисників
проти апеляції проку­рора, пояснення засудженого ОСОБА_4, який підтримав апеляцію
свого захисника, перевіривши вирок суду в межах ст. 365
КПК України, колегія суд­дів вважає, що подані апеляції не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

4

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3а та ОСОБА_4 у відкри­тому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з
насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, вчиненому за попередньою змо­вою групою осіб, ОСОБА_3ом повторно,
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами.

На думку апеляційного суду, з урахуванням існуючих протиріч в пока­заннях потерпілої ОСОБА_8 та відсутності вагомих доказів,
щодо втрати нею свідомості при її пограбуванні, суд
першої інстанції вірно переква­ліфікував дії ОСОБА_3а та ОСОБА_4 із ст. 187 на
ст. 186 КК України.

Зокрема, судом було взято до уваги те, що в своїх самих перших пояснен­нях від 13.06.2006р., детально розповідаючи про обставини
вчиненого нападу, ОСОБА_8 взагалі не вказувала на те, що
втрачала свідомість.(а.с. 5)

При допиті 14.06.2006р. вже в якості потерпілої ОСОБА_8 показала, що їй здається, що вона на якусь
мить втрачала свідомість.(а.с. 31)

В ході судового розгляду справи ОСОБА_8 безапеляційно за­явила, що втрачала свідомість на 10 хвилин після того, як
була пограбована підсудними.(а.с. 279)

Безпосередні очевидці події свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які ма­ли спілкування з потерпілою відразу після вчиненого на
неї нападу, в хо­ді судового розгляду
справи факт втрати ОСОБА_8 свідомості не підтвердили.

З висновку судово-медичної експертизи № 1031 вбачається, що у потерпілої
виявлені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розла­ду здоров'я у
вигляді трьох синців на обличчі. Втрата потерпілою свідо­мості, від отриманих
тілесних ушкоджень, малоймовірна.(а.с. 162)

Згідно
роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 25.12.1992року (із змінами) „ Про судову практику в справах про
корисливі злочини проти приватної власності" під розбоєм слід розуміти відкритий
чи таємний напад з метою заволодіння приватним майном громадян, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здо­ров'я
потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Як зазначалося
вище, з урахуванням існуючих протиріч в показан­нях потерпілої щодо обставин втрати нею свідомості, а також приймаючи
до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, висновок судово-медичної експертизи, не здобувши будь яких інших вагомих
доказів на підтвердження вказаного факту, суд вірно взяв всі сумніви
щодо доведе-

5

ності цього питання на користь
звинувачених, та прийняв вірне рішення про перекваліфікацію їх дій,
обґрунтовано визнавши доведеною їхню ви­ну саме у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, на думку апеляційного суду, доводи апеляції прокурора про невірне застосування судом першої інстанції ст. 69 КК
України при призначен­ні ОСОБА_3у та ОСОБА_4 покарання, а
також про відсутність у суду підстав при призначенні покарання Рябіченку
застосовувати положення ст. 75, 104 КК України, безпідставні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання було враховано, що вони
вчинили тя­жкий злочин.

При цьому, суд вірно зарахував до обставин, що пом'якшують вину під­судних ОСОБА_3а та ОСОБА_1 усвідомлення ними вини, каяття
у вчиненому, добровільне відшкодування завданої
шкоди потерпілій, те, що ОСОБА_5 вчи­нив злочин в неповнолітньому віці.

До обставин, що пом'якшують вину ОСОБА_4 суд обгрунтовано зарахував вчинення ним злочину в неповнолітньому віці,
добровільне відшко­дування потерпілій заподіяної шкоди.

Наведені обставини в їх сукупності давали суду достатні підстави для за­стосування
щодо винних осіб положень ст. 69 КК України.

Мотивуючи застосування до ОСОБА_1 положень ст.75, 104 КК України, крім вищезазначених обставин, що пом'якшують його вину,
судом було взято до уваги те, що він не був
Ініціатором злочину, тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, за місцем навчання характеризується позитивно, на час вчинення злочину
не був судимим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у суду першої ін­станції було достатньо підстав для застосування до
ОСОБА_1 ст. 75, 104 КК України.

Щодо доводів викладених в апеляції захисником ОСОБА_6, апе­ляційний суд
визнає їх такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, та безпідставними.

6

Потерпіла ОСОБА_8 конкретно зазначила, що початком її погра­бування
стало нанесення їй удару ОСОБА_4, який в подальшому зірвав з її шиї золотий
ланцюжок.

Показання
потерпілої, щодо обставин вчиненого злочину повністю узгоджуються з показаннями
засуджених ОСОБА_3а та ОСОБА_1.

Безпосередньо
засуджений ОСОБА_3 на протязі всього досудового та судового розгляду справи стверджував, що ініціатором злочину був ОСОБА_4.
Саме в наслідок активних дій ОСОБА_4, який першим на­ніс удар потерпілій, він
також прийняв участь в її пограбуванні.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, з урахуванням його негативних характеристик,
того, що він був ініціатором злочину, не показав свого щирого каяття у
вчиненому, суд і призначив йому до відбуття реальне покарання.

При цьому, суд взяв до уваги думку потерпілої, яка не вимагала для ОСОБА_4
суворого покарання, та врахував належним чином обставини, що по­м'якшують його
покарання, а тому, визначаючи йому остаточне покарання і застосував
правила ст. 69 КК України.

При призначенні ОСОБА_3у, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання, суд правильно керувався положеннями ст. 65 КК України. З
урахуванням обставин, що пом'якшуючих та обтяжують вину
кожного з них, відношення до вчинено­го, молодого
віку, характеризуючих даних, суд призначив кожному з них пока­рання, яке, на думку апеляційного суду, є необхідним та
достатнім для їх ви­правлення та попередження вчинення
ними нових злочинів.

Підстави для зміни вироку за мотивами, викладеними в апеляціях, відсут­ні.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК
України апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію помічника прокурора Корольовського району м. Житомира Супрунова М.В. та апеляцію захисника ОСОБА_6 в інтересах
засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного
суду м. Житомира від 18 квітня 2007 року щодо за­суджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - без зміни.