Справа № 495/749/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2015 м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Широке, Білгород-Дністровського району Одеської області,

громадянина України, з неповною середньою освітою, українця, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В силу ст. 89 КК України не маючий судимості.

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України з угодою про примирення.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Зі змісту угоди, що укладена 21.01.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 вбачається, що сторони узгодили покарання, яким визначили штраф у розмірі 850 гривень в дохід держави.

Також, угода містить посилання на те, що сторони ознайомлені з наслідками невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти затвердження угоди про примирення, вказуючи, що слідчим йому не було роз`яснення його право на призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді громадських робіт, він просив слідчого визначити мінімальну міру покарання ОСОБА_4 , не знаючи, що є не тільки покарання у виді штрафу а і покарання у вигляді громадських робіт, вважає, що ОСОБА_4 не працює та не зможе на протязі місяця сплатити штраф у розмірі 850 грн. Вважає надто суворою міру покарання, обрану для обвинуваченого. Зазначає, що ініціатором угоди був слідчий, який і готував сам текст угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні після оголошення обвинувального акта та угоди про примирення пояснив, що він дійсно підписав угоду про примирення з потерпілим, яку йому надав слідчий, але він в силу юридичної необізнаності погодився на умови такої угоди. Заперечує проти затвердження угоди про примирення судом, вважає міру покарання обрану слідчим, занадто суворою. Зазначив, що текст угоди готував слідчий по справі, а вони з потерпілим лише цей текст підписали.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що угоду про примирення можливо затвердити з покаранням, яке визначене сторонами угоди.

Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку прокурора, потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити, а справу повернути прокурору, з огляду на наступні обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.

У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ч.10 п.4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 р. № 223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» якщо після роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений заперечує проти затвердження угоди, вона не може бути затверджена. У такому випадку суд постановляє ухвалу про закриття судового провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди та повертає матеріали прокурору для продовження досудового розслідування або призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку (якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження).

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні свідчать про явну не згоду учасників кримінального провадження з видом покарання, визначеним в угоді про примирення, враховуючи, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, суд вважає що вищевказану угоду не може бути затверджено на підставі п.п.4, 5 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що ініціатором укладення угоди був слідчий, а не сам потерпілий ОСОБА_5 , і з цього приводу потерпілий ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 взагалі не спілкувався.

Враховуючи, що угоду про примирення було укладено під час досудового розслідування, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, які сторонам не були роз`яснені, обвинувальний акт та угода про примирення підлягають поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 468-475, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000008 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди про примирення, укладеної 21.01.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Повернути обвинувальний акт та угоду про примирення Білгород-Дністровському міжрайонному прокурору Одеської області для продовження досудового розслідування, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :