АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/456/15 Справа № 209/5001/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001421 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю

прокурора - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, зменшивши суму матеріальної шкоди до 103 855,46 грн., а в частині стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з його необґрунтованістю та постановленням з порушенням норм процесуального та матеріального права в частині цивільного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що присуджена до стягнення сума матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованою, оскільки в судовому засіданні взагалі не досліджувались чеки та квитанції, серед яких є такі, що, на його думку, взагалі не мають відношення до спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а саме: чеки з магазинів «АТБ», «Варус», «Брусничка», в яких зокрема зазначено придбання продуктів харчування та засобів гігієни. Крім того, до позовної заяви додано чеки про заправку пальним автомобіля, хоча в позовній заяві відсутні посилання на те, що автомобіль якимось чином використовувався для лікування ОСОБА_9 . Таких чеків надано на загальну суму 2010 грн. Також, до позовної заяви додані два замовлення доручення від 28 серпня 2014 року та від 02 вересня 2014 року, та чеки до них про сплату 6592 грн. 84 коп. та 6639 грн. 69 коп. за якийсь товар. У вказаних замовленнях вказані прізвища осіб, які не мають ніякого відношення до потерпілого ОСОБА_9 або до його сестри ОСОБА_8 , а також не зазначено який саме товар був замовлений.

За власним розрахунком обвинуваченого сума витрат на лікування потерпілого становить 119097 грн. 99 коп., а при виключенні із цієї суми 2010 гривен та 13232 грн. 30 коп., які, на думку обвинуваченого не доведені, загальна сума витрат на лікування потерпілого становить 103 855 грн. 46 коп., а не 125 690 грн. 51 коп., як зазначено у вироку.

Стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривен на користь ОСОБА_8 є необґрунтованим, у зв`язку з тим, що саме із-за протиправних дій самого потерпілого ОСОБА_9 , який першим вдарив обвинуваченого, йому і були спричинені тілесні ушкодження. На думку обвинуваченого, сестрі потерпілого взагалі не були спричинені будь які моральні страждання, тому посилання суду на законність вимог про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджений за ст. 128 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, також стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 125 690 грн. 51 коп. та на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 судом першої інстанції визнаний винуватим в тому, що він, 19 липня 2014 року близько 01 год. 10 хв. знаходився біля бару «Все забудь» по вул. Железняка 30 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_10 виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , проявивши злочинну самовпевненість, наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , чим завдав тілу останнього прискорення, від чого ОСОБА_10 впав та вдарився головою об асфальтне покриття дороги. При цьому ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу (скроневої та тім`яної кісток праворуч) із забоєм головного мозку, яка ускладнилася епідуральною та субдуральною гематомою праворуч (операція: резекційна декомпресивна трепанація черепу, видалення гематоми), набряком головного мозку з раною та синцями на обличчі, садном на голові і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого, який вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, думку потерпілої та прокурора, які кожен окремо вважав, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ст. 128 КК України обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Згідно з нормами частин 1 та 2 статті 409 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватися нормами статей 412-414 КПК України. Відповідно до змісту зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 оспорює вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої, посилаючись на його необгрунтованість в цій частині.
Як вбачається із журналу судового засідання від 16 вересня 2014 року та технічного запису фіксації судового засідання, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілою був заявлений у підготовчому судовому засіданні, що відповідає нормам ст. 128 КПК України. Після прийняття цивільного позову до розгляду копія позовної заяви з додатками до неї відразу ж у підготовчому судовому засіданні була вручена обвинуваченому, як цивільному відповідачу.
За викладених обставин, на думку колегії суддів, посилання обвинуваченого на те, що він не мав можливості ознайомитися з додатками до позовної заяви не відповідають дійсності.
У судовому засіданні під час судового слідства, обвинувачений заявлений потерпілою цивільний позов визнав частково - згоден був відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 60 000 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
Вироком суду першої інстанції цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволений повністю в сумі 125 690 грн. 51 коп., а в частині відшкодування моральної шкоди - частково: стягнуто 100 000 грн. замість 200 000 грн., які потерпіла просила стягнути з обвинуваченого.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції зазначив у вироку, що вони повністю підтверджені письмовими доказами - чеками та квитанціями.
Однак, при цьому суд першої інстанції не надав належну оцінку цим письмовим доказам.
Як вбачається із чека від 27 серпня 2014 року магазину "Продукти-31" ТОВ "АТБ-Маркет" було придбано напій кавовий Jacobs Monarch на суму 07 грн. 74 коп. (а. с. 169).
Згідно чека від 11 серпня 2014 року того ж магазину було придбано дезодоратн-антиперспірант на суму 23 грн. 59 коп., іграшку дитячу розбірну на суму 29 грн. 99 коп., яйце Ferrero Kinder Surpris на суму 12 грн. 99 коп., акційни й набір батончиків на суму 12 грн. 39 коп. та засіб для зняття лаку на суму 5 грн. 39 коп. (а. с. 169).
На думку колегії суддів, зазначені товари не мали застосування при лікуванні ОСОБА_10 , а тому їх вартість має бути виключена із сума, яка підлягає відшкодуванню.
Стосовно інших товарів, на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого є необгрунтованими.
Як вбачається із доданих до позовної заяви медичних документів, ОСОБА_10 потребував зондового годування, тому, на думку колегії суддів, вартість придбаного дитячих пюре для годування потерпілого від злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
Потерпіла ОСОБА_8 проживає в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, а лікування потерпілого ОСОБА_10 проводилося в лікарні ім. Мєчникова в місті Дніпропетровську, тому для придбання ліків та надання їх лікарям ОСОБА_8 вимушена була користуватися транспортом, тому колегія суддів вважає, що витрати на придбання квитків на автобус в сумі 67 грн. 50 коп. (а. с. 170) та витрати на придбання пального для власного автомобіля в сумі 647 грн. 60 коп. (а. с. 169, 174) мають бути відшкодовані саме обвинуваченим.
Стосовно замовлення-доручення № Z38261228-1 на суму 6 592 грн. 84 коп. (а. с. 145) та замовлення-доручення № Z38297302-1 на суму 6 639 грн. 69 коп. (а. с. 154) колегія суддів вважає, що найменування придбаного товару (ліків) підтверджується чеками, які додані до замовлень-доручень і містяться на тих же аркушах справи, а призначення цих ліків саме потерпілому ОСОБА_10 підтверджується медичними документами, які додані до позовної заяви.
Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції на відшкодування матеріальної шкоди безпідставно стягнуто із обвинуваченого 92 грн. 09 коп., тому на цю суму має бути зменшено відшкодування матеріальної шкоди.
Як вбачається із вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 завдав тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який тривалий період часу перебував у тяжкому стані в лікарні ім. Мєчникова міста Дніпропетровськ.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права і обов"язки потерпілого відповідно до норм ч. 2 ст. 55 КПК України виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Нормами ч. 6 тієї ж ст. 55 КПК України передбачено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення ч.ч. 1-3 тієї ж статті поширюється на близьких родичів чи членів сім"ї такої особи.
Під час досудового розслідування ОСОБА_8 звернулася до слідчого, якому було доручено проведення досудового розслідування, із заявою про залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої (аркуш кримінального провадження 137), яка постановою слідчого від 14 серпня 2014 року була задоволена (аркуш кримінального провадження 139).
За викладених обставин колегія суддів вважає, що подання цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_8 , яка була залучена до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілої у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, не суперечить нормам закону.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Нормами абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди прийняв до уваги характер кримінального правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань, яких потерпілий зазнав в результаті спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень, врахував вимоги розумності і справедливості та обгрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 100 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 406, 407-409 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в частині вирішення цивільного позову змінити - зменшити суму матеріальної шкоди, стягнуту з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_10 , до 125 598 (сто двадцяти п"яти тисяч п"ятисот дев"яносто восьми) грн. 42 коп.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ паротягом 3-х місяців з моменту проголошення.

Судді: