АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/431/15 Справа № 704/814/14-к Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

представника обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 02.03.2015 р., яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн., що складає 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 3500 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1101 грн. 37 коп. та по оплаті правової допомоги адвоката 3000 грн.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 09.03.2012 р. близько 19.00 год., знаходячись біля приміщення спортзалу сільської загальноосвітньої школи в АДРЕСА_1 , піл час конфлікту із неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на грунті особистих неприязних відносин з приводу неперевзуття ОСОБА_9 у спортивне взуття під час перебування у спортзалі, незаконно, протиправно, умисно, з мотивів фізично покарати ОСОБА_9 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_9 , від чого останній упав на цементовану площадку східців біля вхідних дверей у приміщення спортзалу, після чого ОСОБА_7 наніс близько трьох - чотирьох ударів ногами в область голови ОСОБА_9 та близько п`яти ударів ногами по руках ОСОБА_9 , який ними закривав своє обличчя, а також близько двох - чотирьох ударів ногами по ногах ОСОБА_9 , який захищаючись від ударів ОСОБА_7 , піджав ноги до грудей, блокуючи удари останнього, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 , були нанесені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синьо - багряних синців на верхній та нижній повіках правого та лівого ока, садно правої вилочної ділянки справа, садно лівої вилочної, синюшний крововилив під слизову нижньої губи зліва, ранка слизової нижньої губи справа, косо - вертикальне садно в верхній третині лівої гомілки по бічній поверхні, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 129/229 від 06.06.2012 року відносяться: струс головного мозку, синьо - багряні синці на верхній та нижній повіках правого та лівого ока, садно правої вилочної ділянки справа, садно лівої вилочної, синюшний крововилив під слизову нижньої губи зліва, ранка слизової нижньої губи справа - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; косо - вертикальне садно в верхній третині лівої гомілки по бічній поверхні до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та постановлення нового вироку з призначенням йому покарання у вигляді двох років обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок змінити та звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вказує, що строки давності притягнення ОСОБА_7 , враховуючи, що вказаний злочин відноситься до невеликої тяжкості, минули 09.03.2015 р., тобто до набрання оскаржуваним вироком законної сили.

Захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі ставить питання про скасування цього вироку.

Вказує, що після скасування апеляційним судом Черкаської області попереднього вироку відносно ОСОБА_7 з направленням справи на додаткове розслідування, слідчих дій, як таких, не проводилося, свідки не допитувалися і доказів, щоб підтверджували вину ОСОБА_7 , добуто не було.

Крім того, в судовому засіданні свідки не підтвердили, що були очевидцями бійки, оскільки на виході із спортзалу було темно.

Тоді ж ОСОБА_9 нікому не говорив, що його побив ОСОБА_7 .

Також судом не дана оцінка поясненням законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_12 про те, що по прибутті ОСОБА_9 в лікарню лікарем був зроблений запис про те, що він був цілком здоровий.

Робить висновок, що за умови нанесення потерпілому вказаної ним кількості ударів у нього мали б місце не легкі тілесні ушкодження, а більш тяжкіші.

Також вказує на надання слідством суду таких доказів, які добуті по за межами строків досудового слідства, тобто є недопустимими.

За таких обставин вирок підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження в зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшу апеляційну скаргу прокурора у першій інстанції у зміненому виді, потерпілого та його представників, підтримавших вказану апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника та його законного представника, підтримавших апеляційну скаргу захисника та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні того злочину за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_9 як на протязі досудового слідства так і в судовому засіданні детально розповідав про обставини нанесення йому побоїв в різні частини тіла 09.03.2012 р. близько 19.00 год. на площадці біля спортзалу в с. Глибочок Тальнівського району.

При цьому свої покази стосовно обставин нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він на протязі слідства та суду не змінював, вони були послідовними та логічними. Його покази стосовно цього підтверджуються показами цілого ряду свідків, які були присутні як під час його побиття так і після повернення додому.

На них у вироку зіслався суд, належним чином їх оцінивши та дійшовши до вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним цього злочину.

Зокрема, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснили, що вони були безпосередніми очевидцями нанесення ударів ОСОБА_7 ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пояснили, що того вечора біля спортзалу та при появі дома бачили ОСОБА_9 побитим, в тім числі і в обличчя.

Зі слів останнього, його побив ОСОБА_7 .

Наявність у нього тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи. Т. 1 а.с. 49-50.

Покази свідків, які підтверджують це і на які зіслався у вироку суд, є допустимими, оскільки вони добуті в межах строків проведення слідства і підтверджують вину ОСОБА_7 в нанесенні побоїв ОСОБА_9 .

В той же час покази обвинуваченого ОСОБА_7 на протязі слідства та суду не завжди були послідовними та суперечили іншим, зібраним по справі доказам.

Посилання захисника ОСОБА_8 на накладення на ОСОБА_7 за це правопорушення адміністративного стягнення не відповідає дійсності оскільки стосовно цього був складений лише адміністративний протокол відносно нього за ст. 173 КУпАП.

Дані про притягнення ОСОБА_7 судом до адмінвідповідальності в справі відсутні.

Посилання захисника на покази лікаря, що оглядав ОСОБА_9 про те, що в той вечір він був здоровий, підлягають критичній оцінці оскільки це спростовується цілим рядом доказів про зворотне.

Не заслуговують на увагу і його твердження про те, що ушкодження потерпілим були отримані внаслідок його падіння оскільки за висновком вказаної судово-медичної експертизи Т. 1 а.с. 50 отримання таких ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи або наближеного до такого та подальшим ударом об тверде рівне покриття практично виключається.

Дії ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України судом кваліфіковані вірно.

При призначенні йому покарання судом належним чином були враховані вимоги ст.ст. 65-67 КПК України.

За таких обставин посилання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого про відсутність вини останнього в нанесенні побоїв ОСОБА_9 суперечать фактичним обставинам справи і тому апеляція захисника про скасування вироку до задоволення не підлягає.

В той же час підлягає до задоволення апеляція прокурора в зміненій редакції про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання оскільки, відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості і з часу вчинення злочину на час розгляду справи в апеляційній інстанції минуло три роки, що згідно ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України є підставою для його звільнення.

Керуючись ст. 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу в зміненому виді прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Тальнівського районного суду від 02.03.2015 р. по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.ст. 49, 74 КК України.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців.

Головуючий :

Судді :