АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Полтавцевої
Г.А.,

суддів Корнієнко
Т.Ю., Новова С.О.,

за участю прокурора Тертичного
О.А.,

засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
засудженого ОСОБА_4 на вирок
Дарницького районного суду м. Києва від
3 грудня 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. уродженця м. Києва,
українця, освіта середня, одруженого,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1,
проживаючого в АДРЕСА_2, має на
утриманні малолітню дитину
ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимий:

1)27.04.1995 року Ленінградським районним
судом м. Києва за ст. 140 ч. З КК України до
позбавлення волі на 4 роки, звільнився
16.03.1998 року по відбуттю строку
покарання;

2)20.05.2000 року Іванківським районним
судом Київської області за ст. 1 9 6 -1 ч.
1КК України до позбавлення волі на 1 рік,
звільнився 24.11.2001 року по відбуттю
строку

покарання;

3) 03.08.2001 року Іванківським районним
судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК
України до 1 року 6 місяців позбавлення
волі, звільнився 02.11.2002 року по відбуттю
строку

покарання;

4) 20.11.2003 року Іванківським районним
судом Київської області за ст. 125 ч. 1 до
200 годин громадських робіт;

5) 17.06.2004 року Іванківським районним
судом Київської області

за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 25 днів
позбавлення волі, звільнився 29.06.2005
року;

6) 28.09.2007 року Іванківським районним
судом Київської області за ст. ст. 187 ч.
З, 263 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до 7 років
позбавлення волі, ухвалою Апеляційного
суду Київської області

від 05.12.2007 року із застосуванням до ст. 69
КК України засуджений за ст. ст. 187 ч. З,
69,186 Ч.2 , 263 4.2,70 КК України, строком на 5
років 6 місяців позбавлення волі,
постановою

Ірпінського міського суду Київської
області від 21.02.2011 року не відбуту
частину покарання змінено на обмеження
волі, згідно ст. 72 КК України зараховано
з 21.02.2011 року по 10.03.2011 року, звільнений
10.06.2011 року умовно-достроково, не
відбута частина покарання становить 1
рік З місяці 21 день,-

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3
роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК
України - на 4 роки позбавлення волі. На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_4
призначено покарання за сукупністю
злочинів у виді 4 років позбавлення
волі, а на підставі ст.71 КК України йому
остаточно призначено покарання у виді 5
років позбавлення волі.

З ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5
стягнуто матеріальну шкоду в розмірі
вісімсот гривень.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець м.
Києва, освіта середня, одружений, має на
утриманні трьох малолітніх дітей
ІНФОРМАЦІЯ_10, ІНФОРМАЦІЯ_11 та
ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_3, раніше не
судимий,-

засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 на 3 роки
позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України
на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на
підставі ст.70 КК України ОСОБА_2
призначено покарання у виді 3 років 6
місяців позбавлення волі. У
відповідності зі ст.75 КК України ОСОБА_2
звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком на 2 роки, на підставі
ст.76 КК України на ОСОБА_2 покладені
відповідні обов'язки.

Як встановив суд, ОСОБА_4 23.01.2012 року
приблизно о 12 годині, перебуваючи за
адресою АДРЕСА_4, в першому під'їзді,
повторно, умисно, з корисливих
спонукань, з метою таємного викрадення
чужого майна, підійшов до кімнати
вахтера, що розташована за вище
вказаною адресою, впевнившись та
переконавшись, що за його діями ніхто
не спостерігає, шляхом зняття скла,
проник до кімнати вахтера вище
вказаного під'їзду та таємно викрав
звідти майно ОСОБА_5, спричинивши їй
матеріальну шкоду на загальну суму 800
гривень.

Крім того, ОСОБА_4, 10.04.2012 року приблизно
о 13 год. 30 хв., перебуваючи за адресою м.
Київ, вул. Сормівська, біля Дарницького
ринку, умисно, з корисливих спонукань, з
метою повторного таємного викрадення
чужого майна, вступив у злочинну змову
з ОСОБА_2, запропонувавши останньому
вчинити крадіжку майна, на що ОСОБА_2
погодився. Одразу після цього,
реалізуючи свій злочинний умисел,
ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань,
з метою таємного викрадення чужого
майна, за попередньою змовою з ОСОБА_2
прибули до магазину продажу мобільних
телефонів, що розташований за адресою
АДРЕСА_5, зайшовши до магазину продажу
мобільних телефонів суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_6

Впевнившись та вважаючи, що за їх діями
ніхто не спостерігає, діючи умисно,
згідно розподілених ролей, ОСОБА_2 з
метою прикриття злочинних дій ОСОБА_4
став відволікати продавця. Продовжуючи
реалізацію свого злочинного умислу,
ОСОБА_4, підійшов до вітрини з
мобільними телефонами, де було
відсутнє скло, та таємно викрав
мобільний телефон "Нокіа Н9", імеі
НОМЕР_1, імеі НОМЕР_2, чорного кольору,
вартістю 1000 гривень, належний гр.
ОСОБА_6, який поклав до правої кишені
своєї куртки. Після чого вийшли з
приміщення магазину та з місця скоєння
злочину зникли.

Крім того, ОСОБА_2, 13.03.2012 року приблизно
о 19 годині 50 хвилин, умисно, з
корисливих спонукань, з метою таємного
викрадення чужого майна, перебуваючи у
торгівельному залі супермаркету
"Абсолют" ТОВ ВКФ " ЛІА" Лтд",
розташованого по вулиці Харківське
шосе, 152-а в м. Києві, переконавшись та
вважаючи, що за його діями ніхто не
спостерігає, скориставшись
відсутністю уваги до себе з боку
продавців та охоронників супермаркету
"Абсолют", скоїв замах на таємне
викрадення майна, що перебуває на
балансі ТОВ ВКФ " ЛІА" Лтд", а саме взяв з
полиць відділу продажу вказаного
супермаркету товар: шоколад марки "Кгай
Мііка з цілим лісовим горіхом" у
кількості 6 шт., вартістю 21 грн.24 коп.,
загальною вартістю 127 грн. 44 коп. (без
ПДВ), який заховав до кишені власної
куртки та утримуючи викрадене, пройшов
касову лінію супермаркету, виконавши
всі дії, які вважав необхідними для
доведення злочину до кінця, однак з
причин, що не залежали від волі ОСОБА_2,
останній не зміг довести свої злочинні
дії до кінця та зникнути з викраденим,
оскільки був виявлений та затриманий
охороною зазначеного супермаркету за
касовою лінією.

В апеляційній скарзі та доповненнях до
неї ОСОБА_4 просить вирок місцевого
суду в частині призначення покарання
змінити та шляхом застосування до
нього ст.69 КК України пом'якшити
призначене покарання, посилаючись на
те, що суд належним чином не взяв до
уваги його відношення до вчиненого,
щире каяття, наявність на утриманні
неповнолітньої дитини та батьків
похилого віку.

Заслухавши доповідь судді, засудженого
ОСОБА_4, який підтримав апеляцію,
засудженого ОСОБА_6, який не
заперечував проти її задоволення,
прокурора, який заперечував проти її
задоволення, але при цьому зазначив, що
при застосуванні вимог ст.71 КК України
судом було порушено вимоги закону,
провівши судові дебати, заслухавши
останнє слово засуджених, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що
вона не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_4 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України,
ґрунтується на зібраних у справі та
перевірених в судовому засіданні
доказах, оцінених у їх сукупності, і в
апеляції не оспорюється, а тому колегія
суддів у відповідності з вимогами ч.1
ст.365 КПК України докази по справі не
досліджує. Що ж стосується доводів
апеляції засудженого про суворість
призначеного йому покарання, то з ними
колегія суддів погодитись не може.

При призначенні покарання засудженому
судом першої інстанції було враховано
його щире каяття у вчиненому, те, що має
на утриманні неповнолітню дитину, але
при цьому суд врахував і тяжкість
вчинених ним злочинів, дані про його
особу, в тому числі і ті, що він раніше
неодноразово притягався до
кримінальної відповідальності, вчинив
злочини, не відбувши покарання за
попереднім вироком, а тому
обґрунтовано прийшов до висновку про
небажання ОСОБА_4 стати на шлях
виправлення і призначив йому покарання
у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначене
ОСОБА_4 ч.2 та ч.3 ст.185 КК України
покарання повністю відповідає вимогам
ст.65 КК України, є необхідним та
достатнім для його виправлення і
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Оскільки це покарання призначене
майже в мінімальних межах,
передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК
України, а заподіяна потерпілій ОСОБА_5
матеріальна шкода не відшкодована, то
підстав для застосування до
засудженого вимог ст.69 КК України
колегія суддів не вбачає.

При застосуванні до засудженого ст.70 КК
України вимоги закону місцевим судом
дотримано.

Разом з тим, при застосуванні до нього
ст.71 КК України вимоги закону було
порушено.

Як правильно встановив місцевий суд, не
відбута засудженим частина покарання
за попереднім вироком складає 1 рік 3
місяці 21 день обмеження волі, а
оскільки у відповідності зі ст.72 КК
України одному дню позбавлення волі
відповідає два дні обмеження волі, то
за сукупністю вироків один рік
позбавлення волі ОСОБА_4 призначено
незаконно і ця помилка в порядку ст.365
КПК України може бути виправлена судом
апеляційної інстанції з призначенням
йому на підставі ст.71 КК України
остаточного покарання за сукупністю
вироків у виді 4 років 6 місяців
позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960
року, п.11 розділу ХІ Перехідних
положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4
задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста
Києва від 3 грудня 2012 в частині
застосування до ОСОБА_4 ст.71 КК України
змінити і вважати його засудженим за
ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, з
застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, до 4
(чотирьох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_4 залишити без
змін.

Судді:

Полтавцева Г.А.
КорнієнкоТ.Ю. Новов С.О.

Справа № 11/796/2108/13

Категорія КК: ч. 3 ст.185

Головуючий у першій інстанції Щасна
Т.В.

Доповідач Полтавцева Г.А.