Справа № 130/317/15-к
Провадження №11-кп/772/379/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, апеляційні скарги прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року по кримінальному провадженню № 0000046 від 27 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с. Соколівка, Ярмолинецького району ,Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення.
За ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 2 роки. За ст.76 КК України , ОСОБА_6 покладено обов"язки: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання , періодично з"являтися для реєстрації в кримінальну-виконавчу інспекцію .
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.
за участю секретаря: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого : ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення.
За ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 2 роки. За ст.76 КК України , ОСОБА_6 покладено обов"язки: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання , періодично з"являтися для реєстрації в кримінальну-виконавчу інспекцію .
З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 25.11.2014 року під час проведення санкціонованого обшуку працівниками УМВС України у Вінницькій області за місцем його проживання в помешканні за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 добровільно видав - пляшку з полімерного матеріалу коричневого кольору з етикеткою «Рапітус» з нашаруванням речовини коричневого кольору на внутрішніх стінках, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат з макової соломи, масою (перерахунку на суху речовину) 0,023 г.; пакет з прозорого полімерного матеріалу з в`язкою речовиною темно-коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат з макової соломи, масою (у перерахунку на суху речовину) 31,618 г.; пляшку з полімерного матеріалу з етикеткою «...NESTEA...» зв`язкою рідиною темно-коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат з макової соломи, масою (у перерахунку на суху речовину) 206,239 г., згідно висновку експерта №477/1407 від 15.01.2015 року.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 подали апеляційні скарги в яких вважають вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року незаконним і необгрунтованим в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки призначене судом покарання є несправедливим внаслідок його суворості. Прокурор просить зазначений вирок скасувати та ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_11 із застосуванням ст.69 КК України покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обвинувачений ОСОБА_6 просить зазначений вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги з зазначеними у них обставинами, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що подані апеляційні скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України. За приписом ч. 3 ст.349 КПК України, суд першої інстанції не досліджував докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, судове рішення першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом не доцільним відповідно до положень частини 3 ст. 349 КПК України.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України.Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким судом першої інстанції дана належна юридична оцінка.Дії ОСОБА_6 за ст. 309 ч. 2 КК України, судом кваліфіковано вірно.
Тому колегія суддів вважає , що порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Так згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання має враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного покарання , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, зокрема те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, в суді першої інстанції визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей .
Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_12 офіційно не працевлаштований, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей як на обставини, що визначають недоцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, є недостатньо аргументованими.
З технічного запису фіксації судового процесу від 13.02.2015 року вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження судом не встановлено, чи має можливість ОСОБА_12 сплатити штраф.
З метою забезпечення збереження сімейних зв`язків, належного виховання неповнолітніх дітей, укладу життя обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_11 за вчинений ним злочин необхідно призначити покарання у виді штрафу.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_11 покарання, належним чином не виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 409, 419 КПК України , апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України - задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України по кримінальному провадженню № 0000046 від 27 січня 2015 року в частині призначеного покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В решті вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України по кримінальному провадженню № 0000046 від 27 січня 2015 року - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення.
Судді:
з оригіналом згідно
суддя :