Справа № 11- 570/2008 р.
Головуючий у І інстанції - Жук М.І.
Категорія - ст. 190 ч. 2 КК
Доповідач - Оседач М.М.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2008 року
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Щербакова О.С.
суддів - Оседача
з участю прокурора - Надточій О.О.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями помічника прокурора м. Чернігова, адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 червня 2008 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
Чернігівського району та області, громадянин України, з вищою освітою, менеджер
ТОВ „Чернігівбуддвір”, не одружений, на утриманні має матір інваліда ІІІ групи,
батька інваліда ІІ групи, раніше не судимий,
- засуджений за ст. 190 ч. 2 КК
України до штрафу в розмірі 850 грн.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь держави 164 грн. 77 коп. судових
витрат за проведення судових експертиз.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець АДРЕСА_2,
громадянин України, з вищою освітою, працюючий тренером дитячої спортивної
школи інвалідів, не одружений, раніше не судимий,
- засуджений за ст. 190 ч. 2 КК
України до штрафу в розмірі 850 грн.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь держави 164 грн. 77 коп. судових
витрат за проведення судових експертиз.
За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані
винними і засуджені за те, що перебуваючи на посаді державних виконавців
відділу Державної виконавчої служби (далі - ВДВС) вчинили заволодіння чужим
майном шляхом зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, за
На виконанні у ВДВС Чернігівського районного управління юстиції в
провадженні ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження № 2067 про стягнення з
громадянина ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_4 заборгованості в сумі 2 254
26 серпня 2004 року, у денний час, ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 прибули до
помешкання ОСОБА_3, яке знаходиться в АДРЕСА_3, де ОСОБА_2, в присутності понятих
склав акт про неможливість стягнення, так як майно за місцем боржника не було
виявлено та викликав останнього на 31 серпня 2004 року до ВДВС Чернігівського
районного управління юстиції.
31 серпня 2004 року, близько 8 год. 30 хв., ОСОБА_3 прибув до ВДВС
Чернігівського районного управління юстиції в м. Чернігові, де ОСОБА_1 і ОСОБА_2, діючи за
попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання довірою - тобто обману, що
полягав у використанні останніми довірливих відносин з боржником, заснованих на
службових відносинах - переконали потерпілого, що примусове стягнення боргу в
подальшому буде неможливим на підставі вищезазначеного акту і за вчинення таких
дій він повинен передати їм грошові кошти.
ОСОБА_3, будучи введеним в оману ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про закінчення
виконавчого провадження (хоча в дійсності у зазначеному випадку могло мати
місце лише повернення виконавчого документа стягувачу, за умови винесення
відповідної постанови, яка затверджується начальником відповідного відділу
ДВС), 31 серпня 2004 року, близько 10 год. 30 хв., в службовому кабінеті
ОСОБА_1 передав останньому грошові кошти в розмірі 100 доларів США, що по курсу
НБУ станом на 31 серпня 2004 року становило 531 грн. 16 коп., якими останні
мали можливість реально розпорядитися на власний розсуд, але вони були вилучені
через деякий час співробітниками міліції.
- адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_2 ставить питання про
скасування вироку з закриттям провадження по справі на підставі ст. 6 п. 2 КПК
України, у зв'язку з відсутністю в діях її підзахисного складу злочину. В
підтвердження доводів апеляції посилається на незаконність постановленого
вироку суду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вважає, що досудове та судове слідство по даній справі є неповним і проведено
однобічно, а вирок суду суперечить вимогам кримінально-процесуального закону. Зазначає, що вина ОСОБА_2 не доведена доказами, що
містяться в матеріалах справи.

- засуджений ОСОБА_1
просить вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити, на підставі ст. 6
п. 1 КПК України, у зв'язку з відсутністю події злочину. Посилається фактично
на ті ж самі обставини, зазначаючи, що його вина
також не доведена доказами, які суд поклав в основу вироку.

- помічник прокурора м. Чернігова, який брав участь при розгляді справи в
місцевому суді, просить вирок суду скасувати через незаконність та
необгрунтованість і постановити новий, яким обох засуджених визнати винними в
отриманні хабара.

До початку розгляду апеляцій до суду апеляційної інстанції надійшла заява
помічника прокурора м. Чернігова, якою він відкликав свою апеляцію, а тому
апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим,
а апеляції інших учасників судового розгляду безпідставними, перевіривши
матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляціях,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляції не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин,
встановлених судом ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених
в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, яким суд дав
належну юридичну оцінку.

Твердження засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що висновок суду щодо їх
винності в шахрайських діях є таким, що не відповідає фактичним обставинам
справи є безпідставними, їх вина в інкримінованому злочині підтверджується
показами потерпілого, свідків та іншими матеріалами справи.

Самі засуджені в своїх поясненнях не заперечували того факту, що наприкінці
серпня 2004 року за місцем проживання ОСОБА_3 в с. Павлівна Чернігівського
району вони склали акт про неможливість стягнення заборгованості по виконавчому
провадженні № 2067. При цьому ОСОБА_1 не зміг пояснити природу походження в
його робочому столі п'яти купюр по 20 доларів США, які в подальшому були
вилучені працівниками міліції.

В своїх свідченнях потерпілий ОСОБА_3 зазначав, що державні виконавці
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за закриття виконавчого провадження, спонукали його до того,
щоб він передав їм гроші в сумі 600 грн. По цьому факту він звернувся в органи
міліції, де надав власні гроші, після чого вони були помічені та передані йому ж.
Приїхавши у виконавчу службу, ОСОБА_3 зустрів ОСОБА_1 та пішов з ним до
кабінету, де повідомив, що привіз гроші та поклав їх чи то в папку чи то книгу,
або журнал.

З показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 в серпні 2004
року звертався в УБОЗ з заявою з приводу незаконної вимоги з нього державними
виконавцями грошових коштів в сумі 100 доларів США. З метою виявлення даного
факту він з іншими співробітниками міліції провели ряд заходів для викриття
злочинців, при цьому доповнювали, що пояснення затримані давали добровільно,
ніякий тиск на них не чинився.

З показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, та ОСОБА_11 вбачається, що в їх присутності проводився огляд місця
події і вони були очевидцями вилучення грошових коштів працівниками міліції в
кабінеті, де перебував ОСОБА_1

Показання вказаних свідків про обставини
зазначеної події підтверджені також сукупністю інших доказів по справі, а саме:
протоколом огляду місця події від 31 серпня 2004 року, згідно якого, в шухляді
робочого столу ОСОБА_1 було вилучено виконавче провадження за № 2067 стосовно
ОСОБА_3, де були виявлені 100 доларів США помічені спеціальним засобом (т. 1
а.с. 11-12); протоколом огляду документів від 3 вересня 2004 року, які свідчать
про відсутність будь - яких правових підстав збереження ОСОБА_1 в шухляді свого
робочого столу виконавчого провадження за № 2067 (т. 1 а.с. 22) та іншими
матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, викладеними у вироку, щодо
наявності в діях засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознак шахрайства, тобто,
заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою
змовою групою осіб. При цьому слід виходити з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, діючи узгоджено,
переслідуючи мету - незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_3,
скориставшись довірливими стосунками з останнім, заснованих на службових
відносинах, достовірно знаючи, що складання акту про неможливість стягнення по
виконавчому провадженню не тягне за собою закриття виконавчого провадження,
отримали від ОСОБА_3 гроші в сумі 100
доларів США. Про їх попередню змову на вчинення шахрайських дій свідчать
обставини за яких, в шухляді робочого столу ОСОБА_1 були вилучені гроші,
передані останньому ОСОБА_3, хоча ОСОБА_1 не мав ніякого відношення до
виконавчого провадження № 2067, враховуючи, що
цим провадження займався виключно ОСОБА_2.

Предметом дослідження в суді першої інстанції були твердження засуджених
про застосування щодо них співробітниками міліції недозволених методів
розслідування в ході проведення оперативно - розшукових заходів, однак такі
твердження спростовуються висновками проведених з цього приводу перевірок
посадовими особами прокуратури м. Чернігова, а інших об'єктивних даних не було
здобуто.

Таким чином, увесь комплекс наявних в справі доказів беззаперечно свідчить
про скоєння засудженими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 злочину, за який вони були визнані
винними судом, а тому, їх твердження, колегія суддів розцінює, як позицію
захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного
діяння.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ч.2 ст. 190 КК України є
правильною.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України, призначив його враховуючи характер та ступінь
тяжкості вчиненого злочину, їх осіб та всіх обставин справи.

Призначене
засудженим покарання є достатнім і необхідним для їх виправлення та
попередження скоєння нових злочинів.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, що б притягло за собою
безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову від апеляції помічником прокурора м. Чернігова, а
апеляційне провадження в цій частині закрити.

Апеляції адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 3 червня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без змін.

С У Д Д І:

О.С. Щербаков М.М. Оседач С.О. Акуленко