АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем
України

27 березня 2007 року.
Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Романова О.В.

суддів: Ляшука
В.В., Залішука М.С.

з участю прокурора Селюченко
1.1,

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2.

засуджених ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь в
розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Коростенського міськрайонного
суду від 11 грудня 2006 року.

Цим вироком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимий,

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України
на 3 роки
позбавлення волі, за ст. 186
ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.І КК України,
шляхом частково складання призначених покарань, остаточно призначено покарання - 5 років
позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не
судимий,

засуджений за ст. 296
ч.2 КК України на 3 роки
позбавлення волі, за ст. 186
ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70
ч.І КК України, шляхом частково складання призначених покарань, остаточно
призначено покарання - 5
років позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, не
судимий,

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України
на 3 роки
позбавлення волі, за ст. 186
ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.І КК України,
шляхом частково складання призначених

покарань, остаточно призначено
покарання - 5 років
позбавлення волі.___________________

Справа № 11-216 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Лешко
СМ..

Категорія 296 ч. 2,186 ч. 2 КК України Суддя-доповідач Заліщук М.С.

2

На підставі ст. 75 КК України
засуджених ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо вони протягом іспитового строку терміном 2 роки 6 місяців не
вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки, передбачені ст. 76 КК України -повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи,
періодично з'являтися до вказаних органів для реєстрації.

Запобіжний захід
всім засудженим був залишений -
підписка про невиїзд.

Згідно вироку
суду першої інстанції ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5. засуджені за вчинення наступних злочинів.

Так, 09.04.2006 року, близько 22 години,
знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_3., ОСОБА_6.
і ОСОБА_7. вживали спиртові напої, розмовляли, а останній грав на гітарі. В цей
час по вул. Фадеева проходив
ОСОБА_2., який в цей вечір також вживав алкогольні напої. Біля трансформаторної
будки він побачив компанію невідомих йому молодих хлопців, один з яких підійшов
до нього і попросив сигарету, а потім підійшов і другий хлопець. Вони почали
розмовляти про збройні сили України. Під час розмови між ними виник конфлікт і
вони почали сваритись між собою. Розуміючи, що може виникнути бійка, ОСОБА_2.,
почав відходити від хлопців, а потім став втікати, а ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. і ОСОБА_3. стали його наздоганяти. Коли ОСОБА_2 впав на землю, то
вони втрьох безпідставно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, почали наносити йому удари руками ногами
по різним частинам тіла, в тому числі і по голові, від чого потерпілий втрачав
свідомість.

Внаслідок
побиття, ОСОБА_2, були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я у вигляді синця в правій лобній ділянці, синця на
обох повіках правого ока, синця на обох повіках правого ока з переходом на ліву
вилицю та ліве крило носа, синця по верхній поверхні лівої вушної раковини з
переходом на передвушну ділянку, припухлість м'яких тканин в лівій скроневій
ділянці, садно по внутрішній поверхні основної фаланги 4 пальця правої
китиці, синця по задній поверхні основної фаланги 4 пальця правої
китиці, два садна по передній поверхні правого променево-зап'ясного суглоба,
синець по праві боковій поверхні грудної клітини в верхній частині, синець по
лівій боковій поверхні грудної клітини в верхній частині, два синця в між
лопатковій ділянці, синця по верхньому краю правої лопатки, синця по
зовнішньому краю правої лопатки, тотальний крововилив в склеру лівого ока.

Після побиття
потерпілого, ОСОБА_4., ОСОБА_5. і ОСОБА_3.,
відкрито заволоділи його майном, а саме:

· мобільним
телефон „Соні - Еріксон
Т230", вартістю 500
гривень;

· карткою
до мобільного телефону оператора мобільного зв'язку „Київстар", вартістю 50 гривень, на
рахунку якої було 23 грн. для
розмов;

· механічним
годинником „Слава", вартістю 185
гривень;

· золотою
обручкою, вартістю 270 гривень,

а всього на загальну суму 1028грн., заподіявши йому матеріальної шкоди на
вказану суму.

3

В апеляції
помічник прокурора м. Коростеня Ходаківський СІ. просить вирок суду скасувати у
зв'язку з невірною юридичною кваліфікацією дій засуджених за ст. ст. 296 ч. 2, 186 ч. 2 КК України.
Зазначив, що судом безпідставно не прийнято до уваги, що до потерпілого було
застосоване небезпечне для його життя та здоров'я насильство, в наслідок якого,
винні особи змогли відкрито заволодіти його майном. Вважає, що відносно ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5
необхідно постановити новий вирок засудивши кожного з них за ст. 187 ч. 2 КК України, та
призначити кожному з них за цім законом покарання з застосуванням ст. 69 КК України - 5 років
позбавлення волі без конфіскації належного їм майна.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги,
заперечення потерпілого та засуджених проти апеляції, перевіривши вирок суду в
межах ст. 365 КПК
України, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду
про доведеність вини ОСОБА_3.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у грубому
порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виявилася у заподіянні потерпілому
тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб і у відкритому викраденні чужого
майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, відповідають
фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні
та викладеними у вироку доказами.

Як на досудовому
так і в ході судового слідства ОСОБА_3.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. пояснювали, що при знайомстві з потерпілим не
мали наміру вчиняти на нього напад і заволодіти його майном. Показали, що
заподіяли йому тілесні ушкодження саме в наслідок конфлікту, який між ними
виник під час спілкування. Вирішили забрати речі у потерпілого лише після того,
як задзвонив його мобільний телефон.

Аналогічні
показання у потерпілого ОСОБА_2., який при розгляді справи судом першої
інстанції зазначив, що підсудні вчинили його побиття в наслідок конфлікту, який
виник між ними під час розмови про службу в армії. Забрали речі лише після
того, як задзвонив його мобільний телефон.

Свідки ОСОБА_7.
та ОСОБА_6. підтвердили, що підсудні вчинили побиття потерпілого в наслідок
конфлікту, який виник між ними під час розмови про службу в армії.

Згідно
роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від
25.12.1992року (із змінами) „
Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної
власності" під розбоєм слід розуміти відкритий чи таємний напад з метою
заволодіння приватним майном громадян, поєднаний з насильством, небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Не здобувши будь яких вагомих доказів наявності у підсудних мети вчинити
напад на потерпілого і заволодіти його майном, суд вірно взяв всі

.4

сумніви щодо доведеності цього питання на користь
звинувачених, та правильно перекваліфікувавши їхні дії із ст. 187 ч. 2 КК України на
ст.ст. 296 ч. 2, 186 ч. 2 КК України
обґрунтовано визнав доведеною їхню вину саме у вчиненні зазначених злочинів.

При призначенні
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання, суд правильно керувався положеннями ст. 65 КК України. З
урахуванням обставин, що пом'якшуючих вину, їхнього щирого каяття та
добровільного відшкодування потерпілому заподіяних збитків, молодого віку,
даних, які їх позитивно характеризують, суд призначив кожному з них покарання,
яке, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для їх виправлення та
попередження вчинення ними нових злочинів.

Разом з тим, суд
першої інстанції, не звернув уваги на те, що ОСОБА_5. на час вчинення злочину
був неповнолітнім, та звільняючи його від відбування призначеного йому
покарання з випробуванням, в порушення вимог ст. 104 КК України, необгрунтовано встановив йому іспитовий строк
на 2 роки 6 місяців.

Керуючись ст.
ст. 365,366 КПК
України апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
помічника прокурора м. Коростеня Ходаківського СІ. залишити без задоволення.

Вирок
Коростенського міськрайонного суду від 11
грудня 2006 року
щодо засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без зміни.

Цей же вирок
щодо ОСОБА_5 в порядку ст. 365
КПК України, на підставі ст. 75,
76 КК України, з урахуванням положень ст. 104 КК України змінити.

Зменшити встановлений судом першої інстанції ОСОБА_5
іспитовий строк до 2 (двох)
років.

В решті вирок залишити без змін.