Справа № 504/985/14-к
1кп/504/62/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю в судовому розгляді:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне провадження №0001670 від 31.07.2013 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Коханівка Ананьївського району Одеської

області, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

не працюючого, без визначення місця реєстрації,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

ВСТАНОВИВ:

30.07.2013 о 14:15 год., в напрямку м. Одеси по автодорозі Одеса-Мелітопіль, зі швидкістю 40 км/год., рухався сідловий тягач Skania 94G, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Blumhardt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який на 31 км. + 800 м. зазначеної автодороги, біля с. Свердлове, Комінтернівського району Одеської області, порушив вимоги наступних пунктів Правил дорожнього руху:
п 2.3 6). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважний, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;
в результаті чого допустив зіткнення з велосипедом Тоrpado під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку у правого краю проїжджої частини, в наслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.
Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди стало злочинне порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 «б», 12.3, 13.1,13.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку зі спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 4241 від 24.10.2013, в первинний контакт вступили передня права частина автомобіля Skania 94G, реєстраційний номер НОМЕР_3 і заднє колесо велосипеда Тоrpado при куті між поздовжніми осями транспортних засобів близько 25-30 градусів.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 199 від 13.02.2014. належні дії водія ОСОБА_5 регламентувалися вимогами п.п. 12.3, 13.1 і 13.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими він був повинен виконати об`їзд (обгін) велосипедиста з дотриманням безпечного бічного інтервалу до сукупної складної траєкторії велосипедиста та шляхом належного виконання вимог вказаних пунктів ПДР мав технічну можливість запобігли ДТП.
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 67 від 17.03.2014 потерпілий ОСОБА_8 під час ДТП отримав наступні тілесні ушкодження: садна верхніх кінцівок, садно і забита рана правої нижньої кінцівки, закритий компресійний перелом тіла 12 грудного хребця. Зазначені ушкодження заподіяні дією тупих, твердих предметів, якими могли бути частини велосипеда і автомобіля в момент їх зіткнення, і дорожнє покриття. Пошкодження могли бути заподіяні 30.07.2013.
Результатом даної травми стало значне обмеження рухливості в грудному та поперековому відділах хребта, що відповідно до ст. 79-6 Таблиць відсотків втрати загальної працездатності до Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи (1986 року), тягне за собою постійну втрату загальної працездатності в розмірі 40 відсотків і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину.
Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 286 КК України, розмір судових витрат, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся, та пояснив, що він 30.07.2013 о 14:15 год., в напрямку м. Одеси по автодорозі Одеса-Мелітопіль, зі швидкістю 40 км/год., керуючи сідловим тягачем Skania 94G, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Blumhardt, реєстраційний номер НОМЕР_2 на 31 км. + 800 м. зазначеної автодороги, біля с. Свердлове, Комінтернівського району Одеської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з велосипедом Тоrpado під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку у правого краю проїжджої частини, в наслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.Таким чином, він збив велосипедиста. Свою вину визнає повністю, в скоєному щиро розкаюється.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_5 не визнає. Цивільний позов прокурора Комінтернівського району Одеської області на користь держави, в особі комунальної установи «Одеська обласна лікарня», про стягнення з нього коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 897 гривень, відшкодовано ним у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, розміру судових витрат, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Також в судовому засідання обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання та надано письмову заяву про звільнення від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

В судовому засіданні прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не виявлено.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 , міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу. Так, обвинувачений ОСОБА_5 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за міцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів. Таким чином, суд вважає, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень, призначення йому основного покарання не пов`язаного з позбавленням волі та у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того суд вважає не доцільним призначення додаткового виду покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як управління транспортними засобами є для нього основним джерелом матеріального забезпечення сім`ї.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання ОСОБА_5 не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30 430 гривень підтверджується доказами у даній справі, у зв`язку з чим підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 195 000 гривень, підлягає частковому стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 у розмірі 50 000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до Страхової компанії ПЗУ «Україна» про стягнення шкоди спричиненої його здоров`ю у розмірі 100 000 гривень, підлягає частковому задоволенню, у сумі 4033 гривень 38 копійок.

У задоволені цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до Страхової компанії ПЗУ «Україна» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5000 тисяч гривень, відмовити.

Цивільний позов прокурора Комінтернівського району Одеської області на користь держави, в особі комунальної установи «Одеська обласна лікарня», про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 897 гривень, суд залишає без розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю відшкодував дані витрати.

Процесуальні витрати на залучення експерта, підтверджені документально, в розмірі 1150 грн. 20 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року, необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких батьківських прав не позбавлений.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1 п. «в», 8, 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керування автотранспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (дворічного) іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п. 3 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути на користь ОСОБА_8 з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 30 430 гривень (тридцять тисяч чотириста тридцять) гривню 00 (нуль) копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_8 з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1150 грн. 20 коп. (одна тисяча сто п`ятдесят ) гривень 20 (двадцять) копійок.

Цивільний позов прокурора Комінтернівського району Одеської області на користь держави, в особі комунальної установи «Одеська обласна лікарня», про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 897 гривень, залишити без розгляду.

Стягнути із Страхової компанії ПЗУ «Україна» на користь потерпілого ОСОБА_8 шкоду спричинену його здоров`ю у розмірі 4033 гривень 38 копійок.

У задоволені цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до Страхової компанії ПЗУ «Україна» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5000 тисяч гривень, відмовити.

На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років із застосуванням випробувального терміну в 2(два) роки, та зобов`язання повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1 .