ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2014 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: прокурора ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0003967 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлодар Казахстан, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 25.11.2013 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на три роки; який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 листопада 2014 року, близько 16 години 20 хвилин, перебуваючи біля під*їзду №6 будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка тримала в руках жіночу сумку і в цей час у обвинуваченого виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадання чужого майна. Реалізуючи злочинний умисел, обвинувачений, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_5 , та шляхом ривку, відкрито викрав сумку останньої, в якої знаходилися грошові кошти у сумі 4000 гривень, мобільний телефон «Нокіа 2680», вартістю 1100 гривень, тим самим спричинив потерпілої ОСОБА_5 матеріальні збитки у розмірі 5100 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд..

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснюючи суду, що 19 листопада 2014 року, близько 16 години 20 хвилин, знаходячись біля під*їзду №6 будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_5 , у якої в руках знаходилась жіноча сумка, яку він, наблизившись до потерпілої шляхом ривку викрав, гроші у сумі 4000 гривень витратив на ігрові автомати, мобільний телефон «Нокіа 2680» і сумку викинув.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 19 листопада 2014 року, близько 16 години 20 хвилин, вона проходила біля під*їзду №6 будинку АДРЕСА_3 , тримаючи у руках сумку, коли в цей момент до неї наблизився обвинувачений ОСОБА_4 та вирвав з її рук сумку, в якої знаходилися гроші у розмірі 4000 гривень і мобільний телефон «Нокіа», який їй був повернутий в ході досудового розслідування. Також просила суд задовольнити її позовну заяву і стягнути з обвинуваченого суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 4000 гривень.

Окрім повного визнання своєї провини, показів потерпілої ОСОБА_5 у судовому розгляді винність обвинуваченого підтверджується доказами, які були надані прокурором та безпосередньо досліджені у судовому розгляді: протоколом огляду місця вчинення злочину, а саме ділянки місцевості біля під*їзду №6 будинку АДРЕСА_3 ; протоколом огляду вилученого мобільного телефону «Нокіа 2680», який був визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню; протоколом огляду жіночих сумок і пластикових карт біля буд. 34 по вул. Березинскькій у м. Дніпропетровську з фото таблицею до нього, які визнані речовими доказами по кримінальному провадженню; товарним чеком, що підтверджує вартість викраденого мобільного телефону; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 листопада 2014 року, з фото-таблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 вказала на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на особу, що 19 листопада 2014 року, відкрито викрав її майно.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою провину визнав повністю та у скоєному щиро покаявся, що суд відносить до пом*якшуючих його провину обставин.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013 року був засуджений за ст.185 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, із іспитовим строком на три роки, в період якого скоїв нове кримінальне правопорушення (злочин), у зв`язку з чим, суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013 року.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди із обвинуваченого у розмірі 4000 гривень, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
У відповідності до ст. 71 КК України, ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013 року у виді одного року і одного місяця позбавлення волі, остаточно визначив до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років і один місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 20 листопада 2014 року, залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4000 (чотири тисячі) гривень, за рахунок заподіяної матеріальної шкоди.
Речові докази мобільний телефон «Нокіа 2680», дві жіночі сумки, три пластикові картки, які знаходяться у потерпілої ОСОБА_5 , - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1