ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2013 року Заводський районний
суд м. Миколаєва у складі:головуючого
судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Клименко Т.О.,

прокурора Камінської О.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві
кримінальне провадження №0000676
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Воскресенськ Жовтневого району
Миколаївської області, громадянина
України, українця, з середньою освітою,
одруженого, не працюючого, раніше
судимого 21.05.2008 року Жовтневим районним
судом Миколаївської області за ст.ст. 185
ч.3, 199 ч. 2, 185 ч.2, 186 ч.2, 289 ч.2 КК України до 5
років позбавлення волі, звільнився
09.10.2012 року по відбуттю терміну
покарання, 23.04.2013 р. Ленінським районним
судом м. Миколаєва за ст. ст. 185 ч. 2, 15 ч.2,
185 ч.2 КК України, 24.05.2013 року Заводським
районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч. 3
КК України - на даний час вирок законної
сили не набрав, проживаючого АДРЕСА_2

- у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.
185 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2013 року близько 03-00 год., ОСОБА_1,
діючи повторно, маючи намір на таємне
викрадення чужого майна, знаходячись в
квартирі АДРЕСА_1, таємно шляхом
вільного доступу викрав гроші в сумі 3650
гривень, які належать ОСОБА_2

Після цього, ОСОБА_1, утримуючи при собі
викрадені грошові кошти з місця
скоєння злочину зник, розпорядившись
ними на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями
ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2
матеріальним збиток на суму 3650 гривень.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України визнав повністю та суду
пояснив, що дійсно 04.02.2013 року таємно
викрав гроші у сумі 3560 грн., які
належать ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1, де
він мешкав з останньою однією сім'єю.
Свою провину визнає в повному обсязі та
просить суд його суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що
проживала разом з обвинуваченим у
квартирі АДРЕСА_1. 04 лютого 2013 року
повернувшись до квартири побачила, що
пропали грошові кошти у сумі 3650 грн.
Оскільки, ключі від квартири були у неї
та обвинуваченого, то зрозуміла, що
гроші забрав саме він. На даний час
спричинена їй матеріальна шкода
повністю відшкодована і претензій до
обвинуваченого вона не має.

Крім власного визнання своєї
винуватості, винуватість
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненому
кримінальному порушені доводиться
перевіреними і дослідженими в
судовому засіданні доказами.

За згодою обвинуваченого та інших
учасників судового провадження, суд в
силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав
недоцільними дослідження доказів, щодо
тих обставин справи, які ніким не
оспорюються. Судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_1 правильно
розуміє зміст цих обставин, сумнівів у
добровільності його позиції не має, а
також йому роз'яснено, що у такому
випадку він буде позбавлений права
оскаржити ці обставини в апеляційному
порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 в
скоєнні інкримінованого йому
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
підтверджується також матеріалами,
зібраними під час досудового
розслідування справи, які не були
об'єктом дослідження і учасники
процесу не вважають за доцільне їх
досліджувати, оскільки фактичні
обставини скоєного, доведеність вини
обвинуваченого та кваліфікація його
дій учасниками процесу не оспорюються.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить
до висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно
кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України,
тобто таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 у відповідності зі ст. 65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 скоїв злочин
середньої тяжкості, на досудовому
слідстві та в суді давав правдиві
показання, розкаюється у скоєному,
раніше судимий, має постійне місце
мешкання, на обліку у лікаря психіатра
та нарколога не перебуває.

Обставини, що пом'якшують покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст. 66 КК
України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, згідно ст. 67 КК
України, судом не виявлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, а згідно з
ч.2 ст. 50 КК України покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення
засуджених.

Крім того, призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує, що
на даний час покарання ОСОБА_1 у вигляді
2 років позбавлення волі за вироком
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 квітня 2013 року, який
набрав законної сили 23.05.2013 року, на
підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково
приєднане і визначене остаточне
покарання ОСОБА_1 у вигляді 3 років 2
місяців позбавлення волі за вироком
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24.05.2013 року, який законної
сили на даний час не набрав.

При цьому суд також враховує, що
ухвалою суду від 28.03.2013 року до ОСОБА_1
було застосовано запобіжний захід
тримання під вартою до 28 травня 2013 року
до 11.00 год.

Згідно ч. 1 ст. 534 КПК України у разі
необхідності спосіб, строки і порядок
виконання судового рішення можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.

А з урахуванням викладеного, суд
вважає, що даний вирок слід виконувати
самостійно.

Процесуальні витрати по справі
відсутні.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК
України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки
6 (шість) місяців.

Даний вирок слід виконувати
самостійно.

Строк відбуття покарання
обраховувати з 28 березня 2013 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у
вигляді тримання під вартою залишити
без змін до набрання вироком законної
сили.

На вирок суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
протягом тридцяти діб з моменту його
проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції. Якщо
строк апеляційного оскарження буде
поновлено, вважається, що вирок не
набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Агєєва Л.І.