Справа № 214/8112/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ковтун
Н.Г.,

при секретареві
Троценко О.М.,

за участю прокурора Хоружко
С.Л.,

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі кримінальне
провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кривого Рогу, громадянина України,
неодруженого, дітей немає, з базовою
середньою освітою, офіційно не
працюючого, працездатного,
зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 22.03.1999 року Саксаганським районним
судом м.Кривого Рогу за ст.143 ч.2 КК
України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі;

07.04.2003 року Саксаганським районним
судом м.Кривого Рогу за ст. 190 ч.2, 309 ч.1 КК
України до 2 років позбавлення волі;

07.02.2006 року Саксаганським районним
судом м.Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК
України до 3 років позбавлення волі;

14.04.2009 року Саксаганським районним
судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 3 КК
України до 5 років позбавлення волі;
звільнений 20.06.2012 року
умовно-достроково не невідбутий строк 1
рік 5 місяці 24 дні позбавлення волі;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 190
КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, повторно, 29 вересня 2013 року о 19
годині , знаходячись в квартирі
АДРЕСА_1, маючи умисел на заволодіння
чужим майном, у раніше знайомого
ОСОБА_2, під приводом здійснення
дзвінка, взяв мобільний телефон LG Е400
imei НОМЕР_2 вартістю 1100 грн, сім-карта
мобільного оператора «Київстар»
НОМЕР_1 вартістю 20 грн, на рахунку якої
грошових коштів не було. Так, ОСОБА_1,
реалізуючи свої злочинні наміри, діючи
з корисливих мотивів, взявши вказаний
мобільний телефон, вийшов до під'їзду,
де начебто повинен був здійснювати
дзвінок, тобто пішов з поля зору
потерпілого ОСОБА_2, який в свою чергу
не підозрював про злочинні наміри
ОСОБА_1 Після чого ОСОБА_1,
використовуючи ситуацію, яка склалась,
не маючи намірів повертати мобільний
телефон, зник з місця злочину, таким
чином, шляхом зловживання довірою
потерпілого, заводів його майном,
спричинив йому майновий збиток на
загальну суму 1120 грн.

Суд прийшов до висновку, щодо
винуватості ОСОБА_1 Дії обвинуваченого
за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані як
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство),
вчинене повторно.

Висновки суду ґрунтуються на
досліджених доказах.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою провину
визнав повністю, суду пояснив, що 26
вересня 2013 року приблизно о 19 годині
він прийшов за адресою: АДРЕСА_3 до
свого знайомого. Дома був його брат-
потерпілий по справі, він став
очікувати знайомого, та попросив у
ОСОБА_2 його мобільний телефон LG,
начебто для здійснення дзвінку, після
того, як потерпілий передав йому
телефон, він втік. Він розуміє, що
шахрайством заволодів телефоном. Перед
потерпілим вибачився, телефон
повернуто в належному стані, претензій
потерпілий немає, з вартістю телефону,
яку зазначив потерпілий, він згоден. В
скоєному щиро кається, більше такого не
вчинить. Він мешкає з матір'ю,
неофіційно працює на утилізації
металобрухту.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 26
вересня 2013 року перебував вдома за
адресою: АДРЕСА_3 Приблизно о 19 годині
прийшов обвинувачений - знайомий його
брата, він запросив останнього до
помешкання, де той став очікувати
брата. ОСОБА_1 попросив у нього,
потерпілого, мобільний телефон LG,
вартістю 1100 грн, з сім-картою за 20 грн,
щоб здійснити дзвінок. Коли він
повернувся, то обвинувачений зник з
телефоном. Він довіряв ОСОБА_1, тому
передав йому свій телефон. В
подальшому телефон йому повернуто,
матеріальний претензій немає. Просить
сурово обвинуваченого не наказувати,
він вибачився.

Судом досліджені письмові матеріали
кримінального провадження:

- за побутовою характеристикою (а.с. 36),
ОСОБА_1 характеризується позитивно;

- за медичними довідками (а.с.33, 35),
ОСОБА_1 в теперішній час у лікаря
нарколога та психіатра на обліку не
перебуває;

- за довідкою інформаційного центру,
ОСОБА_1 раніше судимий (а.с.28-29), за
копією довідки про звільнення (а.с. 31),
ОСОБА_1 20.06.2012 року звільнився з місць
позбавлення волі умовно-достроково на 1
рік 5 місяців 24 дні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за
пропозицією сторін, суд вважає
недоцільним досліджувати докази щодо
тих обставин, які не оспорюються, а
саме - докази винуватості
обвинуваченого в скоєнні
кримінального правопорушення,
вчинення якого йому інкримінується.
Сторони розуміють наслідки не
дослідження судом цих обставин.
Враховуючи думку прокурора,
обвинуваченого, потерпілого, згідно
положень ст. 349 КПК України суд вважає
достатнім дослідження наступних
доказів - пояснень обвинуваченого,
потерпілого та дослідження письмових
матеріалів кримінального провадження,
які характеризують обвинуваченого.

Усі досліджені судом докази є
допустимими, належними та достатніми, з
урахуванням положень ст.. 349 ч.3 КПК
України для висновки щодо винуватості
обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_1 по відношенню до
інкримінованого йому кримінального
правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19
КК України.

Відповідно до ст.66 КК України
обставинами що пом'якшують покарання -
є щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину, відшкодування
заподіяної шкоди, обставинами, що
обтяжують покарання - є рецидив
злочинів.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд
враховує тяжкість вчиненого
кримінального правопорушення, яке
відповідно до ст. 12 КК України
відносяться до злочину середньої
тяжкості, обставини вчинення
кримінального правопорушення, дані про
особу обвинуваченого, який раніше
судимий, вчинив злочин в період
умовно-дострокового звільнення, за
місцем проживання характеризується
позитивно, офіційно не працює, на
обліку у лікаря нарколога та психіатра
не перебуває, обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання та вважає за
доцільне призначити ОСОБА_1 покарання у
вигляді позбавлення волі. При
призначенні остаточного покарання
слід застосувати правила ст. 71 КК
України.

На думку суду, таке покарання є
необхідним і достатнім для виправлення
ОСОБА_1 та попередження вчинення нових
злочинів.

Долю речових доказів необхідно
вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК
України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,
суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
один рік.

На підставі ст. 71 КК України частково
приєднати невідбуте покарання,
призначене вироком Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 14.04.2009
року та остаточно призначити покарання
ОСОБА_1 у вигляді позбавлення волі
строком 1 рік 6 місяців з відбуванням в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Запобіжний захід обвинуваченому
ОСОБА_1 не обирати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон LG Е400 imei НОМЕР_2
переданий на зберігання потерпілому
ОСОБА_2 - залишити в розпорядженні
останньої.

Вирок суду може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Саксаганський районний
суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти
днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Н.Г.Ковтун