Справа № 539/1652/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року м.Лубни

В складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 15.05.2014 року звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 від 12.05.2014р. про закриття кримінального провадження .

В скарзі вказав, що 21.07.2013 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 умисно спричинили ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву латерального меніска, передньої та задньої хрестоподібних зв`язок, внутрішньої бокової зв`язки лівого колінного суглобу, які згідно висновку СМЕ №274 від 24.09.2013 року по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. По даному факту 23 липня 2013р. були внесені відомості в ЄРДР про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України за №0001093.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 визнаний в якості потерпілого.

12.05.2014 року слідчий прийняв рішення та виніс постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

14.05.2014 року ОСОБА_5 отримав копію постанови про закриття кримінального провадження.

Скаржник вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято незаконно, не обгрунтовано та прийнято з надуманих мотивів, які не підтверджуються доказами.

Своє рішення слідчий обґрунтував тим, що потерпілий ОСОБА_5 під час звернення 21.07.2014 року за медичною допомогою до Лубенської КЦМЛ, повідомляв, що нібито травма ним отримана: «від падіння вдома в побуті».

Однак будучи додатково допитаним у кримінальному провадженні, з приводу вищезазначених обставин, потерпілий ОСОБА_5 показав, що в медичному закладі під час надання йому допомоги, перебував в стресовому стані, точно не пам`ятає що пояснював лікарям з приводу отримання травми.

Крім того, при винесенні постанови слідчим не взяті до уваги покази допитаних у кримінальному провадженні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_9 ; висновки судово-медичної експертизи .

За таких обставин, рішення слідчого про відсутність складу злочину в діях вищезазначених осіб, є незаконним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Прохає суд: скасувати постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 від 12.05.2014 року про закриття кримінального провадження №0001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2013 року та направити матеріали кримінального провадження до СВ Лубенського МВ УМВС, для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні скаржник і йог представник скаргу підтримали.

Прокурор в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги, вважає постанову законною і аргументованою.

Заслухавши доводи скаржника,його представника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку , що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:…..3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником……

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.

Встановлено, що по заяві ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень, 23 липня 2013р. були внесені відомості в ЄРДР про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України за №0001093.

Згідно пояснень наданих скаржником, 21.07.2013 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 умисно спричинили ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву латерального меніска, передньої та задньої хрестоподібних зв`язок, внутрішньої бокової зв`язки лівого колінного суглобу, які згідно висновку СМЕ №274 від 24.09.2013 року по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 визнаний в якості потерпілого.

12.05.2014 року слідчий прийняв рішення та виніс постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

14.05.2014 року ОСОБА_5 отримав копію постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ознайомившись з матеріалами скарги, вважає, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно та не обгрунтовано.

Слідчий при винесенні постанови не бере до уваги показання допитаних у кримінальному провадженні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де розбіжностей з показаннями потерпілого ОСОБА_5 з приводу конфлікту між ними та обставин отримання травми, не вбачається; показання свідка ОСОБА_9 ; слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_9 з якого вбачається механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень; висновок судово-медичної експертизи № 274 від 13.08.2013 року, згідно якого вбачається, що вищезазначені тілесні ушкодження, не могли утворитися від падіння; висновком додаткової судово-медичної експертизи №467 від 23.12.2014 року, згідно якого вбачається, що травми у вигляді зміщення та крученням суглобових поверхонь у колінному суглобі потерпілого ОСОБА_5 , утворилися внаслідок насильницької травматичної дії.

Своє рішення слідчий обґрунтував лише тим, що потерпілий ОСОБА_5 під час звернення 21.07.2014 року за медичною допомогою до Лубенської КЦМЛ, повідомляв, що нібито травма ним отримана: «від падіння вдома в побуті». Слідчий суддя вважає запис шаблонним і неконкретним, який зовсім не розкриває механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 .

Також необхідно розширити круг непрямих свідків, а саме допитати родичів, сусідів, знайомих ОСОБА_5 та медичних працівників, які можуть доповнити обставини отримання ним тілесних ушкодженеь 21.07.2013 року.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає постанову незаконною, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 110, 284, 303-307, 308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХ В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 від 12.05.2014 року про закриття кримінального провадження №0001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2013 року та направити копію ухвали Лубенському міжрайонному прокурору для організації і контролю досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України (2012 року) ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1