У х в а л а

іменем україни

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді
Квасневської Н.Д.,

суддів
Пойди М.Ф., Бех М.О.,

при секретарі
Медицької У.І.,

за участю прокурора Лисого
С.Л.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань за № 0002772, про
обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Мелітополя
Запорізької області,

мешканця АДРЕСА_1,

громадянина України, не судимого,

- у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307,
ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03 лютого 2014 року ОСОБА_1
засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років
позбавлення волі, з конфіскацією
всього особисто належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно визначено
покарання у виді 6 років позбавлення
волі, з конфіскацією всього особисто
належного йому майна.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1
процесуальні витрати, вирішено долю
речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 14 квітня 2014 року вирок щодо
ОСОБА_1 змінено.

Виключено кваліфікацію дій
засудженого за ч. 2 ст. 307 КК України як
зайву та з резолютивної частини вироку
виключено посилання на призначення
ОСОБА_1 покарання за сукупністю
злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК
України.

Постановлено вважати ОСОБА_1
засудженим за ч. 1 ст. 307 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного
судом основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3
роки та покладено обов'язки,
передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК
України.

Виключено з мотивувальної частини
вироку вказівку суду про те, що на
початку червня 2013 року, в вечірній час,
знаходячись біля центрального входу
Залізничного вокзалу «Запоріжжя-1»,
розташованого в м. Запоріжжі, шляхом
привласнення знайденого, ОСОБА_1
незаконно придбав психотропну
речовину, обіг якої обмежений -
метамфетамін, яку незаконно зберігаючи
при собі, на пасажирському поїзді,
незаконно перевіз у м. Мелітополь
Запорізької області, де незаконно,
зберігаючи при собі, переніс за місцем
свого проживання, у будинок АДРЕСА_2, та
продовжував незаконно зберігати за
вищевказаною адресою, після чого скоїв
ряд умисних злочинів, пов'язаних з
незаконним обігом психотропних
речовин, при наступних обставинах.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, порушує питання про
скасування ухвали апеляційного суду
щодо ОСОБА_1 з підстав істотного
порушення кримінального
процесуального закону. Вважає, що
апеляційний суд необгрунтовано дійшов
висновку про необхідність виключення
кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 307 КК
України - повторність, оскільки в діях
ОСОБА_1 наявні два закінчених склади
тотожних злочинів. Просить призначити
новий розгляд в суді апеляційної
інстанції

Вироком районного суду ОСОБА_1
засуджено за те, що він на початку
червня 2013 року, в вечірній час,
знаходячись біля центрального входу
Залізничного вокзалу «Запоріжжя-1»,
розташованого в м. Запоріжжі, шляхом
привласнення знайденого, незаконно
придбав психотропну речовину, обіг
якої обмежений - метамфетамін, яку
незаконно зберігав, перевозив та
переніс за місцем свого проживання - у
будинок АДРЕСА_2, де продовжував
незаконно зберігати, після чого скоїв
ряд умисних злочинів, пов'язаних з
незаконним обігом психотропних
речовин.

19.06.2013 року, діючи з метою збуту
психотропних речовин, взяв частину
метамфетаміну, масою 0,004 г в
перерахунку на суху речовину, та
незаконно зберігаючи при собі, переніс
до зупинки громадського транспорту
«Чайковського», де незаконно збув її
ОСОБА_2 за 200 грн.

25.06.2013 року, перебуваючи у стані,
викликаному вживанням наркотичних
засобів та психотропних речовин,
ОСОБА_1, діючи з метою збуту
психотропних речовин, повторно, взяв
частину метамфетаміну, масою 0,0240 г в
перерахунку на суху речовину, та
незаконно зберігаючи при собі, переніс
за будинок № 144 по вул. П. Ловецького в м.
Мелітополі, де незаконно збув ОСОБА_2 за
400 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Статтею 32 КК України визначено поняття
повторності. Згідно з ч. 1 статті
повторністю злочинів визнається
вчинення двох або більше злочинів,
передбачених тією самою статтею або
частиною статті Особливої частини
цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 статті,
повторність, передбачена частиною
першою цієї статті, відсутня при
вчиненні продовжуваного злочину, який
складається з двох або більше тотожних
діянь, об'єднаних єдиним злочинним
наміром.

Апеляційний суд дійшов висновку про те
що судом першої інстанції дії
обвинуваченого ОСОБА_1 були
неправильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307
КК України у зв'язку з тим, що в них
відсутня кваліфікуюча ознака, злочину,
передбаченого ст. 307 КК України, -
вчинення злочину повторно.

При цьому суд апеляційної інстанції не
дав належної оцінки показанням в
судовому засіданні ОСОБА_1, який
пояснював, що після того, як він вперше
продав ОСОБА_2 психотропну речовину,
вона знову зателефонувала до нього з
проханням знову продати їй
метамфетамін, на що він погодився.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку про те, що у
ОСОБА_1 був єдиний умисел щодо
незаконного зберігання та збуту
психотропної речовини, і тому вчинені
ним діяння належить розглядати як
єдиний (одиничний) злочин з
альтернативними діями.

Отже, рішення апеляційного суду про те,
що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати лише
за ч. 1 ст. 307 КК України, є
необгрунтованим та не вмотивованим
належним чином, внаслідок чого воно не
відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 436 КПК України, у
зв'язку з порушенням кримінального
процесуального закону, колегія суддів
прийшла до висновку про необхідність
скасування ухвали суду апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_1 та призначення
нового розгляду у суді апеляційної
інстанції. Під час нового розгляду
апеляційному суду необхідно
розглянути справу відповідно до вимог
закону, урахувати вищенаведене та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а
:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження судом першої інстанції,
задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 14 квітня 2014 року щодо
ОСОБА_1 скасувати та призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

Н.Д. Квасневська М.О. Бех М.Ф. Пойда