Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Жука В.Г. і Скотаря А.М.,
розглянула в судовому засіданні 20 грудня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними поданням прокурора, який брав участь у розгляді справі,
та скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27 листопада 2006
таку що немає судимості в силу
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.
На підставі ст. 96 КК України до
ОСОБА_1 застосовано примусове лікування від алкоголізму.
Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 16 січня 2007 року вирок
За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винною у тому, що вона в ніч з 23 на ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи в нетверезому
стані, в кімнаті АДРЕСА_1 в ході конфлікту з ОСОБА_2, після нанесення їй
останнім ударів кулаками по голові та обличчю, ОСОБА_1 вийшла в сусідню кімнату
і взяла ніж, яким ударила ОСОБА_2 в
груди, в результаті чого він помер.
У касаційному поданні прокурор
порушує питання про зміну судових рішень
у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та просить виключити з вироку ст. 96 КК України. На думку
автора подання, суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 лікування від алколізму,
оскільки алкоголізм не відноситься до
соціально небезпечного захворювання.
Засуджена ОСОБА_1у касаційній
скарзі просить змінити судові рішення та перекваліфікувати її дії з ч. 1 ст.
115 КК України на ст. 118 КК України, оскільки вона оборонялася від
неправомірних дій потерпілого. Також ставить питання про пом'якшення покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав касаційне подання та вважав за можливе залишити касаційну скаргу
засудженої без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних подання та скарги,
колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню у повному обсязі, а
касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Суд визнав доведеною винність
ОСОБА_1 у вчиненому злочині, яка грунтується на допустимих і достатніх доказах,
котрі ретельно досліджені у судовому засіданні, а саме показаннях свідка
ОСОБА_3, даних висновків судово-медичних, психолого-психіатричної експертиз,
протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події.
Посилання засудженої на те, що вона
вчинила вбивство ОСОБА_2при перевищенні меж необхідної оборони безпідставні.
Так, з показань ОСОБА_1 на
досудовому слідстві убачається, що між нею та потерпілим виник конфлікт, в ході
якого ОСОБА_2 побив її, а вона вийшла в сусідню кімнату та взяла ніж.
Повернувшись назад у кімнату до потерпілого, вона нанесла йому удар ножем в
Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 115 КК України правильна.
Призначене покарання відповідає
вимогам кримінального закону і є справедливим.
Разом з тим суд безпідставно
направив ОСОБА_1 на примусове лікування від алкоголізму за місцем відбування
Відповідно до вимог ч.1 ст. 96 КК
України, такий примусовий захід у вигляді примусового лікування може бути
застосований судом, незалежно від призначеного покарання до осіб, які вчинили
злочин та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб.
Відповідно до наказу МОЗ України
від 19 липня 1995 року № 133 наркоманія і алкоголізм не
входять в перелік хвороб, що
становлять небезпеку для здоров'я інших осіб.
За таких обставин, рішення суду про
застосування щодо ОСОБА_1 примусового лікування від алколізму є необгрунтованим
і підлягає виключенню з вироку.
Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів
касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справі, задовольнити, касаційну скаргу засудженої
ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Вирок Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 27 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду АР Крим від 16 січня
2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити із вироку рішення про застосування щодо ОСОБА_1
примусового лікування від алколізму за місцем відбування покарання.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

В.М. Коновалов В.Г. Жук А.М. Скотарь