ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження 0000649 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:
17.11.2014 близько 07.55 год., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух у лівій смузі по Миколаївському шосе, зі сторони вулиці Нестерова в напрямку пл. Перемоги в м. Херсоні, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, в порушення вимог п. п. 2.3. б), 18.4, Правил дорожнього руху України, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі автовокзалу, перед яким у правій смузі зупинились автомобілі для пропуску пішоходів, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які по пішохідному переходу переходили проїзну частину з права наліво за ходом руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1647 від 22.12.2014, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з грубим порушенням з боку водія ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3. б) згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.4. згідно з яким, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, цивільний позов визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно 17.11.2014 року близько 07-55 год. проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі автовокзалу, перед яким у правій смузі зупинились автомобілі для пропуску пішоходів, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які по пішохідному переходу переходили проїзну частину. Просив при призначенні покарання не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки це є єдиним джерелом його доходу.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, при вирішенні питання про призначення покарання покладалась на розсуд суду, зазначила, що претензій морального та матеріального характеру вона не має та просила не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину, цивільний позов визнав, сумніву в істинності та добровільності його позиції та позиції потерпілої не має, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду, вважає відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі. З`ясовано, що обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого та потерпілої є достовірними, узгодженими з матеріалами справи.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його майновий стан.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи міру та вид покарання обвинуваченому, суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину який не є умисним, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці його протиправної поведінки, визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, відшкодування шкоди і вважає можливим призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням, а також поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. На думку суду, даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Заявлений прокурором в інтересах держави по справі цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 4056,78 грн. на користь держави в особі КЗ Херсонська обласна клінічна лікарня підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України суд, -

засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.

На підставі ст.76 п.2,3 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі КЗ Херсонська обласна клінічна лікарня 4056,78 грн. за лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-медичних експертиз №1647 від 22.12.2014 року та 323 від 23.12.2014 року в сумі 221,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення автотехнічних експертиз №3592 від 24.11.2014 року та 3846 від 16.12.2014 року в сумі 786,24 грн.
Речовий доказ, а саме автомобіль ВАЗ-21043 р. н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити в останнього як законного власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя:ОСОБА_1