Справа №489/6767/14-к 02.02.2015 02.02.2015 02.02.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003514 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого з батьками в АДРЕСА_1 .

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

судовий розпорядник ОСОБА_8

законний представник

обвинуваченого ОСОБА_9

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання, застосувавши до ОСОБА_6 ст.75 КК України.

______________________________________________________________________

Провадження №11-кп/784/46/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, рахуючи строк відбування покарання з моменту затримання.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2014 р. постановлено виконувати самостійно.

Узагальнені доводи захисника:
Захисник вважає, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим відносно неповнолітнього ОСОБА_6 . Вказує, що ОСОБА_6 вину в скоєному визнав в повному обсязі, розкаявся, сприяв розкриттю злочину, скоїв злочин неповнолітнім, матеріальних збитків не наніс.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_6 на момент вчинення злочину не судимий, позитивно характеризується, на обліку в ОНД не перебуває, перебуває на обліку в МОПЛ в групі консультативного спостереження з діагнозом: "Несоціалізований розлад поведінки на резидуально органічному фоні", на обліку у службі у справах дітей адміністрації Жовтневого району не перебуває.
Встановлені судом першої інстанції обставини:

Відповідно до вироку суду, 02.07.2014 приблизно о 02:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , здійснюючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, відкрив кришку моторного відсіку автомобіля "Газель", який належить ОСОБА_11 , і знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 та викрав акумуляторну батарею "Energy BOX" вартістю 700 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не припиняючи свою злочинну діяльність, 04.07.2014 приблизно о 23:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , здійснюючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за допомогою ножиців, відкрив замок водійської двері автомобіля "Mercedes-benz 200", який належить ОСОБА_12 і знаходився поблизу будинку № 2-а по вул. О.Кошевого в м. Миколаєві та викрав два акустичні динаміки "JVC" вартістю 200 гривень і акумуляторну батарею "Электроисток" вартістю 400 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 600 грн.

Крім того, 06.07.2014 року приблизно о 04:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , здійснюючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за допомогою ножиців, намагався відкрити замки дверей і багажного відсіку автомобіля "Москвич 412", який належить ОСОБА_13 і знаходився поблизу будинку № 49-а по вул. Південній в м. Миколаєві з метою викрадення із автомобіля акумуляторної батареї "Нега" вартістю 500 грн. Однак свій злочинний умисел ОСОБА_6 до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, тому що його протиправні дії були замічені власником автомобіля, який затримав ОСОБА_6 на місці скоєння злочину.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, є обґрунтованими і апелянтом не заперечуються, як і не заперечується кваліфікація його дій за ст.185 ч.2, ст.15 ч.3 ст.185 ч.2 КК України.

Відповідно до п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Що стосується покарання, то воно засудженому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України. При призначенні покарання суд врахував суспільну небезпечність вчинених злочинів, які відносяться до категорії середніх злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем навчання негативно, на момент вчинення злочину не судимий, на обліку в ОНД та у службі у справах дітей адміністрації Жовтневого району не перебуває, перебуває на обліку в СКМСД Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області.

Також суд першої інстанції врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім. Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Тому доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував пом`якшуючі покарання обставини та особу обвинуваченого не заслуговують на увагу.

Хоча ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину був не судимий, але до цього вже скоїв аналогічні злочини, ніде не працює і не відвідує навчальний заклад, що свідчить про те, що батьки не можуть впливати і контролювати його поведінку

Враховуючи дані обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно призначив покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробовуванням, про що просить захисник, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3