У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка
С.М.

суддів

Паневіна
В.О., Пекного С.Д.

за
участю прокурора

Сухарєва
О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 січня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Полтавської області на вирок Автозаводського
районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 лютого 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України із застосуванням ст.
69 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн.

В
апеляційному порядку справа не розглядалася.

Згідно з
вироком, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що працюючи завідуючим КП “ІНФОРМАЦІЯ_2” м. Кременчука,
будучи службовою особою, 20 жовтня 2005 року, приблизно о 12-й год., на своєму
робочому місці на території ІНФОРМАЦІЯ_3
одержав від ОСОБА_2 за надання на кладовищі місця для поховання хабара у
сумі 500 доларів США, що по офіційному курсу Національного банку України
складало 2525 грн.

У
касаційному поданні заступника прокурора Полтавської області порушено питання
про скасування вироку щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий судовий
розгляд у зв'язку з безпідставним застосуванням ст. 69 КК України, що потягло
призначення засудженому покарання, невідповідного тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора про обгрунтованість подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 398 КПК
України, підставою для скасування вироку є невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Як правильно зазначено у
касаційному поданні, призначене ОСОБА_1 покарання є м'яким, оскільки не
відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, виходячи із суспільної
небезпечності отриманого ним хабара та хабарництва в цілому. Наведені у вироку
дані про його особу також не давали суду підстав для призначення засудженому
покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом. Із вироку також
вбачається, що суд взагалі безпідставно застосував до засудженого ст. 69 КК
України, оскільки встановив тільки одну обставину, що пом'якшує покарання, тоді як підставами для
застосування цього закону мають бути декілька обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, призначивши ОСОБА_1
покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд вступив у суперечність із
своїм висновком про необхідність призначення засудженому покарання в межах
санкції закону, за яким визнав його винним.

Матеріалами справи підтверджено, що
злочин ОСОБА_1 вчинив тільки завдяки своєму службовому становищу, але суд
навіть не обговорив питання про призначення йому додаткового покарання у виді
позбавлення права обіймати посаду, з використанням якої він вчинив злочин, хоча
відповідно до вимог закону, мав обов'язково мотивувати своє рішення і в цій
частині.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника
прокурора Полтавської області задовольнити.

Вирок Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області від 8 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

СУДДІ :

Міщенко С.М. Паневін В.О. Пекний С.Д.