ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Животова
Г.О.,

суддів
Пузиревського Є.Б., Шибко Л.В.,

за участю прокурора
Матюшевої О.В.,

розглянула 5 серпня 2014 року у м. Києві
кримінальну справу щодо

ОСОБА_1 за касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_2 на вирок
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 29 квітня 2012 року та
ухвалу Апеляційного суду м.
Севастополя від 5 листопада 2013 року.

Вказаним вироком місцевого суду,
залишеним без зміни вищезазначеною
ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1, 1986 р. н., не судимого,
грома-дянина України,

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з
випробуванням протягом трирічного
іспитового строку з покладенням
обов'язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст.
76 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_1 22.07.2010 о 03:00 біля
бару «Чорна кішка» на пляжі «Омега» в
бухті Круглій у м. Севастополі завдав

ОСОБА_3 не менш 4 ударів кулаком по
обличчю, заподіявши останньому легкі
тілесні ушкодження, внаслідок чого
потерпілий впав, вдарився о дорожнє
покриття та отримав тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинило його смерть.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування
кримінального закону, необґрунтовану
перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 121
на ч. 1 ст. 119 КК України та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчиненого злочину й
особі засудженого внаслідок м'якості,
просить скасувати вказані судові
рішення з направленням справи на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора про необхідність залишення
оскаржених судових рішень без зміни,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги
потерпілої, колегія суддів визнає її
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановивши вищезазначені обставини
за яких потерпілому були заподіяні
тілесні ушкодження, які спричинили
його смерть, суд, на відміну від органу
досудового слідства, який кваліфікував
дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КК України,
визнав останнього винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК
України.

При цьому, суд встановив та зазначив у
вироку, що ОСОБА_1 повинен був
передбачати настання тяжких наслідків,
зокрема - тяжких тілесних ушкоджень чи
смерті нетверезого потерпілого через
падіння від ударів кулаком по обличчю.

В той же час, суд не встановив як
засуджений ставився до таких
наслідків, а саме: байдуже, свідомо
допускаючи їх настання, що тягне за
собою кваліфікацію його дій, як
вчинених з непрямим умислом (ст. 24 КК
України); із злочинною самовпевненістю
чи злочинною недбалістю, що
кваліфікується як вчинення злочину з
необережності (ст. 25 КК України).

Без з'ясування та зазначення у вироку
вказаних обставин унеможливлюється
встановлення форми вини особи, тобто -
її психічного ставлення до вчинюваних
дій чи бездіяльності та їх наслідків.

З показань засудженого, зазначених у
вироку, вбачається, що він хоча
«спеціально не бажав», але «передбачав,
що від його ударів потерпілий може
упасти».

Усупереч вимогам ст. 323 КПК України, суд
не дав належної оцінки цим показанням з
метою встановлення ставлення
засудженого до можливих наслідків його
дій, зокрема - у сукупності з іншими
фактичними даними про обізнаність
ОСОБА_1 щодо нетверезого стану
потерпілого, матеріалу твердого
бетонного покриття на якому
відбувалась бійка тощо.

Між тим, в разі ствердження його
показань про байдуже ставлення до
можливості заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень потерпілому, що спричинило
смерть останнього, кваліфікація дій за
ст. 119 КК України виключається.

Вказані порушення
кримінального-процесуального закону,
на які не звернув увагу апеляційний
суд, є істотними, оскільки могли
перешкодити повно та всебічно
розглянути справу і постановити
законні, обґрунтовані та справедливі
рішення, що згідно ст. 398 КПК України є
підставою для їх скасування.

Якщо за наслідками апеляційного
розгляду справи буде встановлено, що
ОСОБА_1 винуватий у вчиненні більш
тяжкого злочину ніж той, за який його
засуджено вироком Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 29
квітня 2012 року, покарання із
звільненням від його відбування з
випробуванням на підставі положень ст.
75 КК України слід вважати таким, що не
відповідає тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженого внаслідок
м'якості.

Зважаючи на зазначене, керуючись
пунктами 11, 15 розділу ХІ «ПЕРЕХІДНІ
ПОЛОЖЕННЯ» Кримінального
процесуального кодексу України та
статтями 394-396
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2
задовольнити.

Вирок Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 29 квітня 2012 року та
ухвалу Апеляційного суду м.
Севастополя від 5 листопада 2013 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Г. Животов Є. Пузиревський Л. Шибко