В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород , обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, судимого
- 17.06.2014 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2014 року, близько 23 год. 45 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях, проникли до підсобного приміщення, що розташоване на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали велосипед марки «Fugi Wildman pro street», чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 800,00 гривень.
Крім цього, 13 квітня 2014 року, близько 00 год. 25 хв., ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, через незачинені вхідні двері, проникли до підсобного приміщення, що розташоване на другому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали велосипед марки «Formula Magnum» та велосипед марки «Shimono Oskar», чим спричинили потерпілим ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1151,60 гривень та ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1265,00 гривень.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що 12.04.2014 року ОСОБА_6 запропонував йому вчинити крадіжку велосипеда із гуртожитку по вул. Одеській в м. Ужгороді. Він спільно із ОСОБА_6 за допомогою лома, який знайшли на будівельному майданчику, зламали навісний замок на вхідних дверях підсобного приміщення у гуртожитку, звідки викрали велосипед який віддали знайомому ОСОБА_6 на реалізацію. Через одну годину вони повернулися до гуртожитку, і з підсобного приміщення , розташованого на другому поверсі гуртожитку викрали ще два велосипеди, які віддали знайомому гр. ОСОБА_6 на реалізацію. Гроші від продажу велосипедів він не отримував.
Потерпілий ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні пояснив, що минулого року, точної дати не пам`ятає, до нього прийшов сусід та повідомив, що з підсобного приміщення гуртожитку викрали два велосипеди. Бачив, що був зломаний навісний замок на вхідних дверях підсобного приміщення. Зазначив, що у нього викрали велосипед марки «Formula Magnum». Очевидцем крадіжки він не був.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні криміналь-ного правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий ОСОБА_5 не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого , потерпілого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на момент вчинення злочину раніше не притягався до кримінальної відповідальності, згідно довідки ОКТМО Фтизіатрія від 03.02.2015 року № 1 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ВДТБ вогнещевий з 27.01.2015 року та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд враховує, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення, останній вчинив 12 квітня 2014 року та 13 квітня 2014 року, тобто до постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2014 року яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, тому остаточне покарання йому слід призначити по правилам ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - домашній арешт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення товарознавчих експертиз в розмірі 737,10 гривень.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1