Справа № 192/2185/14
Провадження № 1-кп/192/8/15
В И Р О К
Іменем України
"26" січня 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000515, внесене до ЄРДР 16.07.2014 року, відносно

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Новомосковську Дніпропетровської області, де до засудження мешкав по АДРЕСА_1 , громадянина України, що має середню освіту, холостого, судимого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області:

1) 24.07.2003 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.1 ст.296, ч.3 ст.153, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений по закінченні строку відбування покарання 13.12.2010 року;

2) 15.05.2012 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Солонянській виправної колонії № 21 УДПС України в Дніпропетровській області, в селі Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, систематично порушував режим утримання. Постановою начальника виправної колонії від 20.09.2013 року за порушення режиму утримання ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 3 місяці.

Після виходу з ПКТ, до закінчення річного терміну, ОСОБА_4 на території вищевказаної виправної колонії в селі Аполонівка Солонянского району Дніпропетровської області вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи за наступних обставин.

15 липня 2014 року ОСОБА_4 згідно із затвердженим начальником виправної колонії № 21 графіком, який було оголошено обвинуваченому 13.07.2014 року, в порядку, передбаченому ч.5 ст.118 кримінально-виконавчого кодексу України, повинен був виконати прибирання коридору відділення СПС № 9, у складі якого він відбував покарання у виді позбавлення волі.

Близько 07-ї години ранку в приміщенні відділення СПС № 9 Солонянської виправної колонії № 21 представником адміністрації колонії: начальником відділення №9 ОСОБА_7 обвинуваченому ОСОБА_4 було пред`явлено законну вимогу про чергування згідно з графіком: здійснити прибирання коридору відділення, в тому числі туалету та умивальника, на що обвинувачений відповів відмовою у присутності двох інших, окрім ОСОБА_7 , представників адміністрації колонії: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З метою перевірки стану здоровя, відсутності протипаказань для виконання робіт з прибирання приміщень, обвинуваченого ОСОБА_4 співробітниками колонії було супроводжено в медсанчастину СВК №21 для медичного огляду, де він був обстежений медичною комісією, якою було видано висновок про те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я може займатися прибиранням і не має до цього протипоказань.

Після повернення з медсанчастини колонії, в приміщенні відділення № 9 Солонянської виправної колонії № 21 ОСОБА_4 представником адміністрації виправної колонії № 21 ОСОБА_7 до ОСОБА_4 повторно було пред`явлено вимогу по прибиранню коридору відділення №9, проте обвинувачений публічно, у присутності інших представників СВК- 21, діючи з умислом на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, повторно категорично відмовився виконувати законну вимогу адміністрації колонії.

Начальником відділення № 9 ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, проте і після цього, незважаючи на повторні вимоги начальника відділення приступити до виконання обов`язків по прибиранню, обвинувачений відмовився виконати законні вимоги адміністрації колонії, чим вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину по суті звинувачення не визнав.

При допиті обвинувачений пояснив, що адміністрація Солонянской виправної колонії до нього відноситься упереджено, необгрунтовано накладає на нього стягнення навіть за незначні порушення режиму.

Графік чергувань висить у коридорі відділення, але він не звертав на нього уваги. Він під розпис у графіку з ним не ознайомлений. 15 липня 2014 року близько 7-ї години ранку після ранкової перевірки, його запросив до себе в кабінет начальник відділення ОСОБА_11 , де були присутні інші начальники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , і ще один, прізвище якого йому невідомо. Начальник запропонував йому приступити до прибирання умивальника і туалету, що знаходяться в коридорі їхнього відділення. Він відмовився, оскільки прибирання саме цих приміщень принижує його людську гідність. На його переконання, ці приміщення повинні прибирати соціально незахищені, принижені засуджені особи.

У той день він був здоровий, міг виконувати прибирання, але відмовився з власних мотивів. Він обізнаний про те, що закон і правила внутрішнього розпорядку виправних колоній передбачають обов`язок засуджених чергувати по прибиранню території, приміщень, але він вважає ці положення неправильними.

Він завжди прибирав своє місце в гуртожитку відділення, в камерах, але прибирати місця загального користування він не згоден.

Під час судового розгляду судом досліджені наступні докази.

Свідок ОСОБА_10 , начальник відділення СПС № 9 СВК-21, в якому знаходиться обвинувачений, показав суду, що постановою начальника колонії від 20 вересня 2013 року ОСОБА_4 за порушення режиму утримання був переведений до приміщення камерного типу строком на 3 місяці. 10 липня 2014 року обвинувачений був переведений до відділення №9, яке він очолює. Його було додатково внесено у графік чергувань на липень 2014 року. Графік засудженому оголошувався, але він відмовився від підпису в ньому, про що було складено відповідний акт 13.07.2014 року.

Вимогу до засудженого прибирати в коридорі, в тому числі, й умивальнику та туалеті, він пред`являв неодноразово, роз`яснював негативні для нього наслідку відмови, але ОСОБА_4 категорично відмовлявся виконувати вимогу. Медичних протипоказань до чергування обвинувачений не мав.

З правилами внутрішнього розпорядку обвинувачений був ознайомлений по прибуттю в колонію. Йому також роз`яснювалися наслідки порушення вимог режиму утримання в колонії.

Вранці 15 липня 2014 року він предявив вимогу до ОСОБА_4 про відпрацювання 2 годин на прибиранні коридору відділення. Необхідний інвентар для прибирання був. ОСОБА_4 відмовився, пояснивши, що прибирання принижує його людську гідність. ОСОБА_4 також відмовився слідувати до медичної частини для обстеження та надати письмове пояснення про причини невиконання пред`явленої до нього вимоги про виконання чергування, про що він спільно зі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 склав акт (а.с.58).

Після цього представник адміністрації СВК-21 оперуповноважений ОСОБА_13 супроводив обвинуваченого в медсанчастину, де він був оглянутий медичним персоналом, де видано висновок про те, що протипоказань для прибирання у ОСОБА_4 немає. Після повернення в приміщення відділення, у присутності інших представників адміністрації він знову предявив вимогу до обвинуваченого, щоб той виконав чергування, що передбачено п.5 ст.118 кримінально-виконавчого кодексу України, попередив про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, але ОСОБА_4 чергувати відмовився.

Аналогічні показання дали суду свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , очевидці відмови ОСОБА_4 від прибирання 15 липня 2014 року згідно з графіком залучення до суспільно-корисної праці.

Свідок ОСОБА_15 , фельдшер медсанчастини СВК- 21, показав суду, що він спільно з фельдшерами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 15 липня 2014 року провів огляд ОСОБА_4 , який відмовився від виконання чергування. Протипоказань до виконання чергування у засудженого не було, про що було видано медичний висновок.

Аналогічні свідчення дала суду свідок ОСОБА_16 .

З копії постанови начальника СВК- 21 від 20.09.2013 року убачається, що ОСОБА_4 був переведений до приміщення камерного типу строком на 3 місяці, отже, вийшов з ПКТ 20 грудня 2013 року і інкриміноване йому діяння вчинив у межах річного терміну його переводу до ПКТ.

(а.с.59)

Довідкою заст.начальника колонії підтверджується, що ОСОБА_10 з 08 жовтня 2009 року є представником адміністрації СВК- 21 - начальником відділення СПС № 9

(а.с.64).

Згідно із затвердженим в установленому порядку графіком чергувань засуджених відділення № 9 на липень 2014 року , день чергування засудженого ОСОБА_4 - 15 липня 2014 року. У цьому графіку відсутній підпис обвинуваченого проти дати 15 липня, про що складено відповідний акт.

(а.с.54,47).

Згідно з медичним актом від 15 липня 2014 року ОСОБА_4 не мав медичних протипоказань для виконання прибирання.

(а.с.48).

Як убачається з акту СВК-21 від 15.07.2014 року ОСОБА_4 допустив порушення режиму утримання: відмовився від 2-х годинного відпрацювання згідно графіка чергувань на липень 2014 року

(а.с.57).

Допитані у судовому засіданні свідки захисту ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , засуджені СВК-21, доводів обвинуваченого про його невинуватість не підтвердили.

ОСОБА_18 пояснив, що йому невідомо фактів упередженого ставлення адміністрації колонії до ОСОБА_4 . Він не був свідком того, як обвинуваченому було предявлено вимогу про прибирання.

ОСОБА_20 пояснив, що 15 липня 2014 року днювальний відділення вранці викликав ОСОБА_4 до свого кабінету. Повернувшись, ОСОБА_4 , обурювався з приводу того, що його заставляли прибирати усе відділення, в тому числі, й умивальник та туалет.

Перевіривши в судовому засіданні доводи обвинуваченого про упередженість до нього адміністрації колонії і, як наслідок, незаконності пред`явлених до нього вимог, суд знаходить їх неспроможними, оскільки вони спростовані сукупністю вищезазначених досліджених судом доказів.

Аргументи ОСОБА_4 в частині незгоди прибирати загальних приміщень колонії є його суб`єктивною оцінкою обовязків засуджених, передбачених п.5 ст.118 кримінально-виконавчого кодексу України та п.64 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

До приміщення камерного типу (ПКТ) ОСОБА_4 був переведений за порушення режиму утримання постановою начальника Солонянскої виправної колонії № 21, про що йому оголошено в день винесення постанови і роз`яснено право і порядок отримання правової допомоги для оскарження стягнення. Ця постанова обвинуваченим не оскаржена, про що він підтвердив в судовому засіданні, та не скасована в установленому порядку.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у злісній непокорі законним вимогам адміністрації виправної установи особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму відбуття покарання була впродовж року піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, його діяння кваліфікуються за ст.391 КК України.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, як злісний порушник режиму утримання, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, а також відношення обвинуваченого до вчиненого, що свідчить про те, що він не усвідомив свою провину і продовжує залишатися небезпечним для суспільства, суд приходить до висновку про те, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст.391 КК України з частковим приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами ст.71 КК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року, остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 січня 2015 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення, а ОСОБА_21 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий