УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Крещенка А.М.,суддів:при
секретаріПузиревського Є.Б.. Шибко
Л.В.,Шапулі В.В.,за участю
прокуроразахисника Чупринської Є.М.,
ОСОБА_6,розглянувши у судовому
засіданні в м. Києві 21 жовтня 2014 року
кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не судимого

встановила:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в
інтересах засудженого ОСОБА_7,
посилаючись на неповноту та
однобічність судового розгляду,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, а також
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, просить судові
рішення щодо ОСОБА_7 змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 296
на ч. 1 ст. 125 КК України та призначити
покарання відповідно до санкції
зазначеного Закону.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Луганська від 6 листопада 2013 року
ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 роки 2 місяці.

Вироком Апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року вказаний
вирок в частині призначеного покарання
та вирішення питання відшкодування
моральної та майнової шкоди скасовано.
ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 роки.
Стягнуто з засудженого на користь
ОСОБА_9 10000 гривень моральної шкоди, а на
користь ОСОБА_10 25000 гривень моральної
та 3936,07 копійок матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано
винуватим у тому, що він 5 квітня 2013
року, приблизно в 16 годині 15 хвилин,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, спільно з невстановленою
особою, яка також знаходилася в стані
алкогольного сп'яніння, прибули до
під'їзду № 5 будинку № 12 на кв. Дружба у
м. Луганську, де ОСОБА_7 викликав з
квартири раніше знайомого йому ОСОБА_10
і разом зі своїм знайомим, ігноруючи
існуючі в суспільстві правила
поведінки, моралі, благопристойності,
висловлюючи явну неповагу до
суспільства, безпричинно, з
хуліганських мотивів, групою осіб з
особливою зухвалістю, пов'язаною з
опором громадянам, які присікали їхні
хуліганські дії, стали голосно кричати,
вимагати, щоб ОСОБА_10 сів у салон
їхнього автомобіля «Лексус». ОСОБА_10
попросив ОСОБА_7 і невстановлену особу
припинити свої хуліганські дії. Однак
ОСОБА_7, разом з невстановленою особою,
не реагуючи на вимоги потерпілого,
стали ображати його нецензурною лайкою
і схопивши за руки, почали заштовхувати
в салон автомобіля. ОСОБА_9 стала
відштовхувати ОСОБА_7 від чоловіка та
вимагала припинити його протиправні
дії.

В цей час повз них проходила ОСОБА_11,
яка стала вимагати від ОСОБА_7 з
товаришем припинити свої протиправні
дії. Однак на зауваження потерпілої
ОСОБА_9 і ОСОБА_11 винні особи не
реагували, а продовжували заштовхувати
ОСОБА_10 в салон автомобіля. В цей час
ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 вдалося
відсторонити ОСОБА_10 у сторону, але
ОСОБА_7 підійшов і завдав ОСОБА_10 два
удари кулаком в голову, а невстановлена
особа завдала два удари в область
щелепи потерпілому. Від отриманих
ударів ОСОБА_10 впав на землю.

Продовжуючи свої хуліганські дії
ОСОБА_7 і невстановлена особа нанесли
близько 7 ударів ногами по тулубу
потерпілого. Вимагаючи припинити
протиправні дії, ОСОБА_9 лягла на
ОСОБА_10, щоб прикрити його від ударів
ногами і кричала про допомогу. При
цьому їй були нанесені два удари в
область коліна. ОСОБА_11, намагаючись
відтягнути невстановлену особу від
ОСОБА_10, вмовляла припинити їх
хуліганські дії.

Хуліганські дії ОСОБА_7 та
невстановленої особи тривали близько 15
хвилин і були припинені після того, як
ОСОБА_9 викликала міліцію. При цьому
діями ОСОБА_7 та невстановленої особи
потерпілому ОСОБА_10 були спричиненні
легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника на підтримку касаційної
скарги з вищезазначених підстав,
пояснення прокурора про залишення без
задоволення касаційних вимог
захисника, а судового рішення - без
зміни, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи, викладені у скарзі,
суд касаційної інстанції дійшов такого
висновку.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
судових рішень при розгляді справи в
суді касаційної інстанції є істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення й особі засудженого.

Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального й процесуального права
при ухваленні судових рішень у тій
частині, в якій їх було оскаржено.

Фактичні обставини справи були
предметом оцінки суду першої та
апеляційної інстанцій і перегляду у
касаційному порядку відповідно до
вимог ч. 1 ст. 438 КПК України не
підлягають, а неповнота судового
розгляду та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам
кримінального провадження, чим
обґрунтовується касаційна скарга
захисника в цьому провадженні, самі по
собі є підставами для скасування чи
зміни відповідних судових рішень в
апеляційному порядку згідно ст. 409 КПК
України.

Доводи щодо недоведеності винуватості
ОСОБА_7 у вчиненні кримінального
правопорушення, аналогічні викладеним
у касаційній скарзі, були перевірені
судом апеляційної інстанції, який
визнав їх такими, що не відповідають
зібраним у кримінальному провадженні
доказам. Апеляційний суд проаналізував
такі доводи, дав на них вичерпні
відповіді та, залишаючи без
задоволення апеляційну скаргу
захисника, відповідно до вимог ст. 419
КПК України зазначив в ухвалі достатні
підстави, через які визнав її
необґрунтованою.

Разом із тим, під час перевірки
матеріалів кримінального провадження
було встановлено, що висновок суду про
доведеність винуватості засудженого
ОСОБА_7 у вчиненні грубого порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчинені групою осіб щодо
потерпілих та пов'язані з опором
громадянам, які припиняли хуліганські
дії, тобто у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296
КК України, за обставин, встановлених
судом і детально викладених у вироку,
ґрунтується на досліджених у судовому
засіданні доказах і є правильним.

Цей висновок підтверджується
показаннями потерпілих, свідка ОСОБА_11
Їх показання узгоджуються між собою та
з висновками судово-медичних експертиз
про характер та ступінь тяжкості
заподіяних потерпілому тілесних
ушкоджень.

Твердження захисника про неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність,
оскільки, на його думку, дії ОСОБА_7 слід
кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України,
як спричинення легких тілесних
ушкоджень без короткочасного розладу
здоров'я, є безпідставними.

Основними критеріями відмежування
хуліганства від злочинів проти
здоров'я, між іншим, є об'єкт злочину і
така ознака суб'єктивної сторони, як
його мотив.

Так, зі змісту ст. 296 КК України,
вбачається, що об'єктом захисту цієї
норми є громадський порядок, який слід
розуміти як стан суспільних відносин,
який відображається у безпечності
громадського спокою, охороні здоров'я,
честі та гідності людини, її прав та
свобод, зокрема, права на відпочинок,
усталених правил співжиття,
комунікації (спілкування), у поведінці
в побуті, у повазі і ставленні членів
спільноти один до одного, у нормальному
функціонуванні органів державної
влади, місцевого самоврядування,
різних установ, організацій,
громадських об'єднань, інших
інституцій, які займаються корисною
суспільною діяльністю.

Мотивом хуліганства є неповага до
суспільства, однак, причини вчинення
таких дій можуть бути різні. Поєднує їх
те, що вони, здебільшого, позбавлені
будь-якої необхідності, нерідко
постають із бажання особи показати
свою ніби-то вищість (винятковість), чи
з розгнузданого самолюбства,
пов'язаного з неповагою до особи,
людської гідності, байдужим ставленням
до законів і правил поведінки.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, фактичною
підставою кваліфікації правопорушення
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України, стали
об'єктивні дані (обставини), досліджені
в судовому засіданні й зазначені у
вироку. Під час юридичної оцінки цих
даних були з'ясовані: природа взаємин,
які склалися між засудженим та
потерпілим; причина виникнення діяння;
місце вчинення протиправних дій,
обстановка та обставини, за яких
відбувався перебіг посягання; характер
та динаміка дій ОСОБА_7 у групі з іншою
особою, характер наслідків та
причинний зв'язок між ними та діями
останнього.

При цьому суд правильно встановив, що
ОСОБА_7 у групі з іншою особою, фактично
грубо порушили громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю та пов'язані з опором
громадянам, які припиняли хуліганські
дії.

Покарання засудженому призначено
згідно з вимогами статей 50, 65 КК України
та є обґрунтованим, необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону, неправильного
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого,
які б тягнули за собою безумовне
скасування чи зміну судових рішень, у
кримінальному провадженні не
встановлено.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року щодо
ОСОБА_7 залишити без змін, а касаційну
скаргу захисника ОСОБА_6 - без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

А.М. Крещенко Є.Б. Пузиревський Л.В.
Шибко