Провадження № 1-кп/520/112/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004253, внесене до ЄРДР 16.10.2014р., за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської обл., с.Калинівка, громадянина України, українця, з середньою-технічно освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого 20 січня 2015 року Київським районним судом м.Одеси за ст.407 ч.3 до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк 2 роки, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає в орендованому приміщенні: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 15.10.2014 року, приблизно о 19:15 годині, знаходячись на автобусній зупинці «Авіазавод» по пр-ту М.Жукова в м. Одесі, з метою особистої наживи та з корисливих мотивів, таємно викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме ноутбук фірми «Леново» вартістю 7949 гривень, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму. Після чого ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Наведене обвинувачення підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що він 15.10.2014 року, приблизно о 19:15 годині, зустрівся на автобусній зупинці «Авіазавод» по пр-ту М.Жукова в м. Одесі із співслужбовцем військової частини ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що ОСОБА_5 , поклав сумку із ноутбуком біля нього та був зайнятим зняттям грошей з банкомату, він, ОСОБА_6 , вирішив непомітно викрасти ноутбук. Реалізуючи задумане, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він забрав сумку із ноутбуком та непомітно пішов геть. Свій вчинок обвинувачений пояснив тим, що йому не вистачає грошового забезпечення за військову службу, тому він вирішив за рахунок чужого майна трохи поправити своє фінансове становище. В завершення ОСОБА_6 пояснив, що на наступний день, намагаючись продати ноутбук на ринку «Привоз» в м.Одесі, його затримали співробітники міліції, яким він зізнався у вчиненому.
Вина ОСОБА_6 у вчиненому крім його показань також підтверджується наступними доказами:
· показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який надав показання про обставини викрадення у нього ноутбука, які повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 ,
· заявою ОСОБА_6 про добровільну видачу викраденого майна,
· гарантійним талоном до ноутбука «Леново» та фіскальним чеком на суму 7949 грн.,

· протоколом огляду предмету.
Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку прокурора, потерпілого та обвинуваченого було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин таємного викрадення ОСОБА_6 майна ОСОБА_5 , які правильно розуміються учасниками судового провадження та ніким не оспорюються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, негативне відношення до вчиненого, публічне вибачення перед потерпілим. Суд також враховує, що потерпілий, якому фактично повернуто викрадене майно, не наполягає на суворому покаранні винного.

Наведені данні про особу винного з урахуванням характеру, тривалості, обставин і ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявність у ОСОБА_6 реєстрації і постійного місця проживання, проходження ним військової служби по контракту у в/ч НОМЕР_1 , наявності кількох пом`якшуючих обставин, дають суду всі підстави вважати, що він не потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а його виправлення можливе без відбування ним покарання. Тому ОСОБА_6 може бути звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки в справі встановлено, що ОСОБА_6 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку 20.01.2015 року Київським районним судом м.Одеси за події, які відбувалися з вересня по жовтень 2014 року, то остаточне покарання ОСОБА_6 необхідно визначити за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним Київським райсудом м.Одеси від 20.01.2015 року, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Речови1й доказ у справі ноутбук «Леново» в сумці із зарядним пристроєм, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 під розписку, після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1