У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Жука В.Г. і
Пивовара В.Ф.,

за участю прокурора захисника
потерпілих представника потерпілих

Дрогобицької О.М., ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні 25 січня 2007
року у м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 на вирок колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 11 жовтня 2006
року.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області
від 26 червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимий,

засуджений за ч. 3
ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим строком 3 роки.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1 на користь:

- ОСОБА_3
56084 грн. матеріальної шкоди, 100 000 моральної шкоди та 3000 грн за надання
правової допомоги;

- ОСОБА_4 10 000
грн. за надання правової допомоги;

- ОСОБА_5
47463,51 грн. матеріальної, 25 000 грн. моральної шкоди
та 1 500 грн. за надання правової допомоги;

- ОСОБА_6 195,5
грн. щомісячно, довічно, та 10 000 грн. моральної шкоди.

Вироком Немирівського районного суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 3.07.2004 року він на 440 км
автодороги Львів-Кіровоград-Знам'янка в районі
повороту на село Вища Кропивна в Немирівському районі Вінницької області,
рухаючись в напрямку м. Немирова на автомобілі “Пежо” д. н. НОМЕР_1, не маючи
права експлуатувати транспортний засіб через те, що на задню вісь автомобіля
були встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, не вибрав
в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку і
стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним, при погодних умовах, коли ішов дощ та асфальтове
покриття було мокре, на заокругленні дороги не справився з керуванням і виїхав
на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем “КІА” д. н. НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого отримали тяжкі тілесні ушкодження, від
яких померли водій автомобіля ОСОБА_5 та пасажири ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9.

Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги пунктів 1.2, 12.1, 31.4.5, 31.5
Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з
наслідками, що настали.

На даний
вирок були подані апеляції прокурора, який просив скасувати вирок у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
На думку автора подання, районний суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 положення ст. 69 КК України та звільнив його від
відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Жодної виключної обставини, що істотно знижує
ступінь тяжкості вчиненого злочину судом не зазначено. У вироку суд лише
зазначив пом'якшуючі обставини, та обставини,
які характеризують особу засудженого.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 просив
вирок скасувати, а справу провадженням закрити за недоведеністю вини в діях
його підзахисного, посилаючись на те, що виносячи вирок, суд неправильно оцінив
докази по справі, зробив це упереджено, не з'ясувавши в повній мірі обставини справи. Причиною ДТП була розгерметизація
шини лівого переднього колеса автомобіля “Пежо” до моменту ДТП, що не дала
змоги водію ОСОБА_1 уникнути виїзду на зустрічну смугу руху, а тому він вимоги
Правил дорожнього руху не порушував.

Потерпілі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили
скасувати вирок в частині застосування
ст. ст. 69, 75 КК України та визначення розміру суми в відшкодування
моральної шкоди всім потерпілим. Просили постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_1 максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 286 КК
України, та стягнути на їх користь в відшкодування моральної шкоди гроші в
межах заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд задовольнив частково
апеляції прокурора та потерпілих, а апеляцію захисника ОСОБА_2 залишив без
задоволення і 11 жовтня 2006 року постановив новий вирок, яким вирок
Немирівського районного суду Вінницької області
від 26 червня 2006 року щодо
ОСОБА_1 в частині призначеного покарання
скасував і призначив ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 286 КК України 10 років позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки..

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційних скаргах та
доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2 в його інтересах
порушують питання про скасування вироку районного та апеляційного судів та
закриття справи, посилаючись на те, що суд неправильно оцінив усі обставини
справи. Зазначають, що причиною аварії була розгерметизація шини лівого
переднього колеса автомобіля “Пежо” до моменту ДТП і засуджений умисно не
порушував вимога Правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідача,
захисника ОСОБА_2, який підтримав касаційні скарги,
представника потерпілих ОСОБА_10, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення скарг, прокурора,
яка вважала, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню і просила
вирок скасувати, а справу направити на нове розслідування, для проведення
металознавчої експертизи,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки
судових інстанцій про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушень Правил дорожнього
руху матеріалами справи доведена в повному обсязі.

Доводи
у касаційних скаргах засудженого та його захисника про недоведеність вини
ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Про
винуватість ОСОБА_1 показали свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про
те, що автомобіль "ПЕЖО" виїхав на зустрічну смугу руху в результаті
чого зіткнувся з автомобілем "КІА". В автомобілі "ПЕЖО"
була пошкоджена передня ліва сторона та спущене переднє ліве колесо. На час ДТП
дорога була після дощу мокра. Перед зіткненням, на повороті автомобіль
"ПЕЖО" розвернуло, він пішов юзом на смугу зустрічного руху де
зіткнувся передньою лівою частиною з автомобілем "КІА". Автомобіль
"ПЕЖО" не вибрав в даних умовах належну швидкість руху, їхав зі
швидкістю приблизно 90 км. на годину. Автомобіль "КІА" їхав повільно.

Сам
засуджений ОСОБА_1 показав, що 3 липня 2004 року біля 12 години він їхав з м.
Одеси на власному автомобілі "ПЕЖО-605", який був у справному стані,
але згодом спустило заднє праве колесо, яке він замінив на запасне. Малюнок
протектора запасного колеса відрізнявся від малюнка протектора інших коліс
встановлених на автомобілі. В той день постійно ішов дощ. На повороті біля с.
В. Кропивна Немирівського району, його автомобіль почало заносити вліво на
зустрічну смугу руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем "КІА". В
зв'язку з тим, що дорога була мокра після дощу, то він рухався своїм
автомобілем зі швидкістю на даному повороті 80-90 км. на годину. Винним себе не
визнає, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася через
розгерметизацію лівого переднього колеса, в результаті цього його автомобіль
занесло в ліву сторону тобто на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з
автомобілем "КІА".

Ці
доводи аналогічні доводам, що зазначені і у касаційній скарзі, були ретельно
досліджені в судовому засіданні апеляційного суду і правильно визнані
безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів, котрі б
підтверджували доводи засудженого і його захисника немає, а навпаки, є цілий
ряд доказів. що спростовують ці твердження.

Як вбачається із даних протоколу огляду місця шляхово-транспортної пригоди
та фототаблиці до нього і фототаблиці до висновку експертів, в результаті
ударного навантаження на автомобіль ПЕЖО, яке було спрямоване справа наліво,
вся передня частина цього автомобіля - бампер, балка та інші металеві деталі і
механізми були вирвані і зміщені в ліве переднє колесо, було зруйноване від
цього удару (а.с.7-19, 199-206).

Висновки
двох експертиз від 20 вересня 2004 року та від 4 листопада 2005 року
підтверджують, що до зіткнення автомобілів, автомобіль "ПЕЖО" не
гальмувався, а також виявлена відсутність слідів кочення шини переднього лівого
колеса у спущеному стані. При встановленні на одну вісь шин і різним малюнком
протектора можливий занос автомобіля при виконанні маневру. Пошкодження на шині
утворились одночасно від дії ударного навантаження в момент ДТП при зіткненні
автомобілів. Наскрізні порізи утворилися внаслідок взаємодії гострих предметів
з матеріалом шини і відбулась миттєва розгерметизація шини (а.с.185-198).

В
додатковій експертизі також йдеться, що
поріз на шині лівого переднього колеса автомобіля "ПЕЖО-265" виник у
результаті дії достатньо гострого предмету з обмеженими розмірами, а два інших
наскрізних пошкодження є пробоями, які виникли в результаті ударної дії тупого
(тупих) предметів з обмеженими розмірами. Пошкодження диску колеса цього
автомобіля у вигляді відсутності його фрагменту є відломок, який утворився в
результаті зіткнення цієї ділянки диску із виступаючими частинами достатньо
твердого тупого предмету, яким могли бути виступаючі частини іншого
транспортного засобу. Пошкодження на диску і шині лівого переднього колеса
утворилися одномоментно, а саме в момент зіткнення транспортних засобів і мають
один механізм утворення. Враховуючи одномоментність утворення пошкоджень на
шині й диску наданого на дослідження колеса, то при таких розмірах пошкоджень
на диску тиск повітря у колесі буде падати миттєво. Явно виражених слідів їзди
на шині без тиску повітря у ній на зовнішній й внутрішній поверхні наданої на
дослідження шині не має (а.с.472-476).

Експертним
висновкам в цій частині судові інстанції дали належну оцінку і вони не
суперечать обставинам справи.

Сукупність
зазначених доказів дала підстави судовим інстанціям, дійти правильного
висновку, що ОСОБА_1 порушив п.п. 1.2; 12.1; 31.4.5; 31.5 Правил дорожнього
руху. Це вбачається із показань як самого засудженого, так і свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_13 про те, що
ОСОБА_1, керуючи автомобілем з шинами різних моделей і різним малюнком
протектора, (що забороняється Правилами), не вжив заходів для усунення цих
несправностей, при встановлених по справі погодних умовах, мокрого асфальтного
покриття від дощу, не вибрав при виконанні лівого повороту безпечну швидкість
руху. Як пояснювали засуджений і свідки, на цьому відрізку шляху автомобіль
"ПЕЖО" почало зносити з дороги. Водій ОСОБА_1 намагався вирівняти
автомобіль, але йому це не вдалося, з керуванням автомобіля він не справився і
виїхав на зустрічну смугу руху де і відбулось зіткнення з зустрічним
автомобілем "КІА".

Експерти
в своїх висновках також зазначили, що при встановленні на одну вісь шин з
різним малюнком протектора можливий занос автомобіля при виконанні маневру.
Пункт 31.4.5 Правил забороняє в таких випадках експлуатувати транспортний
засіб.

За
таких обставин дії водія ОСОБА_1 за ч. 3 ст.286 КК України кваліфіковані
правильно, оскільки в результаті порушення ним Правил дорожнього руху України
загинуло п'ять чоловік.

Доводи
у скаргах про недоведеність винуватості ОСОБА_1 з посиланням на конкретні
обставини є несправоможними і суперечать наведеним об'єктивним доказам по
справі.

При
призначенні покарання ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції у відповідності із
вимогами ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу
винуватого, та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання і
призначив покарання, яке на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення
і попередження нових злочинів.

Керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Вінницької області від 11 жовтня 2006 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

А.І. Редька В.Г. Жук В.Ф. Пивовар