Справа № 1-275/ 2010 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Свиргуненко Ю. М.

при секретарі Федорченко Г. В.

за участю прокурора Ралка С. М.

адвоката ОСОБА_1

законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця без реєстрації за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 37, сироти, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого - за ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2010 року близько 10 години ОСОБА_5 перебував у приміщенні гуртожитку Білопільського професійного ліцею залізничного транспорту, де він навчався на другому курсі. Зайшовши з дозволу чергової гуртожитку до кімнати №4, де він раніше проживав, та відчинивши двері отриманим у чергової ключем, ОСОБА_5 увійшов до кімнати з метою забрати свої зошити з навчання. Перебуваючи в середній кімнаті, ОСОБА_5 помітив на тумбочці чужий мобільний телефон. В цей час у нього виник умисел на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки даного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до тумбочки і, користуючись відсутністю власника телефону та інших сторонніх осіб, діючи таємно та розуміючи протиправність своїх дій, викрав з тумбочки мобільний телефон марки «SONY ERICSSON» вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №2199 від 22 жовтня 2010 року 388 грн., з флеш карткою на 1 Gb вартістю 55 грн., сім-каркою оператора «Київстар-Діджус» вартістю 25 грн., що належали мешканцю даної кімнати ОСОБА_3 Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 знайшов біля тумбочки гаманець та викрав звідти гроші в сумі 50 грн., що також належали ОСОБА_3

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальні збитки на загальну суму 518 грн.

Викрадене майно ОСОБА_5 виніс за межі гуртожитку та використав у своїх корисних цілях.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що 29 вересня 2010 року близько 10 години він, перебуваючи у приміщенні гуртожитку Білопільського професійного ліцею залізничного транспорту, з дозволу чергової по гуртожитку зайшов у кімнату №4, в якій сам раніше проживав, щоб взяти свої зошити з навчання. Перебуваючи в середній кімнаті, він побачив на тумбочці мобільний телефон, який таємно викрав. Біля цієї ж тумбочки він знайшов гаманець, з якого викрав 50 грн.

Крім визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні злочину підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_3, законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_2, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6, які є логічними, послідовними і відповідають дослідженим судом письмовим матеріалам справи.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він навчається на першому курсі Білопільського ПЛЗТ і проживає в кімнаті №4 гуртожитку ліцею. У нього був мобільний телефон марки «SONY ERICSSON» з флеш карткою на 1 Gb, які він придбав у 2008 році. Вранці 29 вересня 2010 року він пішов на заняття, а телефон залишив у своїй кімнаті на тумбочці Повернувшись додому приблизно о 15 годині, він виявив зникнення телефону та грошей з гаманця у сумі 50 грн.

Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_2 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 переведений на другий курс Білопільського ПЛЗТ. З 1 вересня 2010 року він заняття не відвідував, хоча в телефонному режимі повідомляв, що продовжуватиме навчання. 29 вересня 2010 року він з дозволу чергової по гуртожитку зайшов у кімнату №4, в якій раніше мешкав, щоб забрати зошити з навчання. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_5 викрав з кімнати мобільний телефон і гроші, що належали учню ліцею ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що від учня Білопільського ПЛЗТ ОСОБА_3 він дізнався про крадіжку із його кімнати мобільного телефону і грошей.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що 29 вересня 2010 року вона чергувала в гуртожитку Білопільського ПЛЗТ. Близько 10 години учень ліцею ОСОБА_5 попросив у неї ключ від кімнати №4, в якій він до цього часу мешкав, щоб забрати зошити. Хвилин через пять-десять після того як ОСОБА_5 пішов у вказану кімнату, вона зайшла слідом за ним. В її присутності ОСОБА_5 взяв зошити і сказав, що піде на заняття. Цього ж дня, близько 15 години ОСОБА_3, який проживав у кімнаті №4, повідомив їй про викрадення із кімнати мобільного телефону і грошей. У вчиненні крадіжки вона одразу ж запідозрила ОСОБА_5

Вина підсудного ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується також дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами справи в їх сукупності.

Так, із оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_7 вбачається, що в кінці вересня 2010 року він зустрів у м. Суми свого знайомого ОСОБА_5, який попросив продати його мобільний телефон «SONY ERICSSON» за 300 грн. і пообіцяв дати за це 50 грн. Він погодився і через кілька днів на центральному ринку м. Суми продав даний телефон незнайомому чоловіку. Гроші ОСОБА_5 він не віддав, сказавши йому, що телефон забрали на ринку працівники міліції. Про те, що телефон був викрадений він не знав (а. с. 46-47 ).

Згідно протоколу огляду місця події, плану-схеми та фототаблиці до нього місцем події є кімната №4 гуртожитку Білопільського ПЛЗТ, розташованого за адресою: м. Білопілля, вул. Клубна, 10 (а. с. 12-17).

З протоколу явки з повинною ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року вбачається, що він добровільно повідомив Білопільський РВ ГУМВС України в Сумській області про скоєння ним крадіжки майна ОСОБА_3 із кімнати № 4 гуртожитку Білопільського ПЛЗТ (а. с. 59).

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №2199 від 22 жовтня 2010 року вартість викраденого у ОСОБА_3 телефону складає 388 грн., флеш-картки до телефону на 1 Gb - 55 грн. (а. с.51-53).

Згідно довідки магазину «Євросєть ЦТ» вартість стартового пакету віртуального оператора «Діджус» склала 25 грн. (а. с. 56).

Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події від 4 листопада 2010 року, під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_5 розказав і показав яким чином він скоїв злочин (а. с. 84-85).

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_5 в ході судового слідства знайшла своє повне підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який є сиротою, до кримінальної відповідальності притягується вперше, задовільно характеризується за попереднім місцем навчання, а також помякшуючі його відповідальність обставини, а саме: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, які б обтяжували відповідальність підсудного в ході судового слідства не встановлено.

Враховуючи вищевикладені помякшуючі відповідальність ОСОБА_5 обставини, його особу, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 заявив до ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 518 грн., який підсудний визнав повністю.

Судом встановлено, що злочинними діями підсудного потерпілому спричинена матеріальна шкода в сумі 518 грн., яка складається із вартості викраденого майна і підтверджується висновком товарознавчої експертизи і довідкою про вартість, виданою магазином «Євросєть ТЦ» (а. с. 52-53, 56).

Підсудний ОСОБА_5 є сиротою. Опікун у нього відсутній. За постановою Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області, у звязку із бродяжництвом, він тимчасово влаштований до притулку для дітей Сумської обласної державної адміністрації, де знаходиться на даний час. ОСОБА_5 особисто отримує пенсію (а. с. 63-64).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди підлягають кошти в сумі 518 грн.

Стягненню із ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ ГУМВС України в Сумській області підлягають кошти за проведення товарознавчої експертизи в сумі 154 грн. 80 коп., проти чого підсудний не заперечував.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 518 (пятсот вісімнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ ГУМВС України в Сумській області 154 (сто пятдесят чотири) гривні 80 коп.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя підпис

Вірно: Суддя

Білопільського районного суду ОСОБА_8