Справа № 730/1044/2014-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/394/2015
Категорія - ч.2 ст.121 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000199 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Красилівка Бахмацького району Чернігівської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , освіта середня, не працює, не одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 23.06.2014 року по 14.01.2015 року.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину 2001 року народження, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 23.06.2014 р. по 14.01.2015 р.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 червня 2014 року, близько 18 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_13 , діючи умисно, узгоджено між собою, групою осіб, нанесли руками, ногами та палкою останньому велику кількість ударів, не менше 30, по голові та іншим частинам тіла. Тілесні ушкодження в області голови в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, від яких безпосередньо настала смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.125 КК України. В обґрунтування скарги посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що змови між ним та ОСОБА_10 на побиття потерпілого ОСОБА_13 не було, а ОСОБА_10 його обмовляє, щоб виправдати себе. Вважає, що від його ударів, які були несильними, могли бути завдані лише легкі тілесні ушкодження. Просить врахувати, що він похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні батьків-інвалідів, які потребують постійного догляду, і він дуже шкодує з приводу того, що сталося.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.125 КК України. Зазначає, що суд необґрунтовано послався на описову частину висновку судово-психіатричної експертизи №410, проведеної відносно ОСОБА_9 , оскільки запис експерта про первісні покази ОСОБА_9 , що останній наніс удар палицею по обличчю ОСОБА_13 , є помилкою експерта. За весь час досудового розслідування та судового слідства обвинувачений таких показів не давав.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що єдиним очевидцем нанесення потерпілому тілесних ушкоджень була його співмешканка ОСОБА_14 . При цьому суд не взяв до уваги покази потерпілої про те, що ОСОБА_9 не бив ОСОБА_13 , а кров на голові останнього з`явилася від ударів палицею, нанесених саме ОСОБА_10 . Тобто, до висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд прийшов безпосередньо лише завдяки показам іншого обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі також просить змінити вирок місцевого суду, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.121 КК України на ч.2 ст.125 КК України, та призначити відповідне покарання. Цей же вирок у частині визнання винним ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України просить залишити без змін. В обґрунтування скарги вказав, що частково визнавав себе винним під час судового розгляду, а саме в частині нанесення декількох ударів палкою по рукам, ногам та тулубу потерпілого ОСОБА_13 . Проте від цих ударів смерть потерпілого настати не могла, оскільки ударів по голові він не наносив. Саме ОСОБА_9 палкою вдарив 4-5 разів ОСОБА_13 по верхній частині тулубу. Також зазначив, що ніякої змови про побиття потерпілого між ним та ОСОБА_9 не було.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення; обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення скарг ОСОБА_9 та його захисника; захисника ОСОБА_7 , який погодився з позицією свого підзахисного; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, а подані апеляційні скарги - без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, допитаний в судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що потерпілий ОСОБА_13 викрав інструменти у його батька, який проживає в с. Плиски Борзнянського району. Перебуваючи у своїх батьків, 22 червня 2014 року, близько 10 години, ОСОБА_15 проїздив на велосипеді повз господарство, де проживав ОСОБА_13 , побачив останнього у дворі, та зупинився спитати, коли той відшкодує вартість викрадених інструментів. Але ОСОБА_13 нічого не відповів і раптово вдарив його палкою, яку тримав в руках, по голові. З рани потекла кров і обвинувачений поїхав додому, де сестра обробила йому рану. В обідній час він біля магазину зустрів ОСОБА_10 , який поцікавився, хто його побив. Тоді ОСОБА_10 запропонував поїхати до ОСОБА_13 і забрати у нього гроші як за викрадені інструменти, так і за моральну шкоду, заподіяну побиттям. Коли вони вдвох приїхали до господарства потерпілого, то останнього вдома не було, а тому вирішили приїхати пізніше. Неподалік двору потерпілого грали в карти їх односельці, серед яких були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Хтось із присутніх запропонував і йому приєднатися до них. Поставивши велосипед, ОСОБА_9 сів грати в карти, а ОСОБА_10 поїхав далі. Хвилин через десять йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_20 і повідомив, що ОСОБА_13 вдома. Коли ОСОБА_9 заходив у двір до потерпілого, то зустрів його співмешканку ОСОБА_14 . У дворі він побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , останній стояв з палкою в руках. Коли ОСОБА_9 підійшов, ОСОБА_13 почав розмахувати палкою, намагаючись його вдарити. Він підставив руку і схопив палку. В цей час ОСОБА_10 наніс удар кулаком по ОСОБА_13 , від якого останній упав на палку, яку тримав у руці. Куди саме бив ОСОБА_10 , він не бачив. Витягнувши уламки палки, він уламком наніс 2-4 удари по ОСОБА_13 в бік, після чого викинув їх у дровник. ОСОБА_10 також наносив удари: спочатку бив руками разів 5 чи 6, а потім узяв палку і наніс декілька ударів у верхню частину тулуба ОСОБА_13 . Потерпілий при цьому закривався руками. Коли ОСОБА_10 пішов до криниці набрати води, то ОСОБА_9 вийшов на вулицю до односельців грати в карти. Через деякий проміжок часу він побачив, що ОСОБА_10 біля господарства ОСОБА_13 б`є останнього палкою, і потерпілий став повзти в їх сторону. Поряд з ним йшов ОСОБА_10 і розмахував палкою. На протилежній стороні від господарства, де вони грали в карти, сиділи ОСОБА_21 та ОСОБА_14 , яка попросила ОСОБА_10 не бити її співмешканця. ОСОБА_15 бачив, що ОСОБА_20 бив палкою ОСОБА_13 по всьому тулубу, в тому числі і по голові. Підійшовши до ОСОБА_10 , він забрав палку та викинув її в кущі, після чого вони разом з ним поїхали додому. А тому ОСОБА_15 вважає, що від нанесених ним ударів ОСОБА_13 померти не міг.

Обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду в суді першої інстанції свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково і пояснив, що 22 червня 2014 року, в обідній час, в центрі села Плиски, біля магазину, зустрівся з ОСОБА_9 , якого добре знав, оскільки проживали по сусідству. В ході розмови ОСОБА_15 йому розповів про інцидент, який стався між ним та ОСОБА_13 , при цьому він запропонував поїхати до останнього та забрати гроші. Коли вони вдвох приїхали до господарства потерпілого, його співмешканка ОСОБА_14 повідомила, що ОСОБА_13 вдома немає. Після цього вони повернулися до магазину, потім поїхали на місцевий стадіон, де йшов футбольний матч, а вже ближче до вечора зібралися додому. Коли вони проїздили повз господарство ОСОБА_22 , то побачили останнього на подвір`ї. ОСОБА_13 став на них кричати, висловлювати нецензурні слова. На запитання ОСОБА_9 , коли він поверне гроші, ОСОБА_13 замахнувся палицею і вдарив його по плечу та по велосипеду. Після цього ОСОБА_9 вихопив з рук потерпілого палку і наніс останньому 4 чи 5 ударів по верхній частині тулуба. ОСОБА_20 також цією палицею наніс три удари: по ногах та руках ОСОБА_13 , а коли потерпілий став підніматися, то вдарив його по спині, а потім наказали йому йти до односельців, які грали в карти, і зізнатися в їх присутності про крадіжку речей. ОСОБА_13 сказав, що в нього болять ноги і він не може йти, тому став повзти на колінах з подвір`я. У ОСОБА_10 дійсно в руках була палиця і пляшка з водою, але він по дорозі ОСОБА_13 не бив і водою не поливав. Потерпілий доповз до місця, де односельці грали в карти, десь близько 100 м, та зупинився поблизу господарства, що розташоване навпроти, біля якого сиділи ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Тоді він палкою штовхнув ОСОБА_13 по ногах, а ОСОБА_9 , взявши в нього палку, наніс десь ударів 5-6 по верхній частині тулубу, а потім викинув палку. Також зазначив, що ніякої попередньої змови у нього з ОСОБА_9 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 не було, а вони поїхали разом лише забрати гроші за викрадені останнім речі. ОСОБА_10 вважає, що від його ударів потерпілий не міг померти, оскільки він його в область голови не бив.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , які спричинили смерть останнього, їх вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана в судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що проживали разом з ОСОБА_13 близько 15 років. Останній був трудолюбивим, виконував в односельців на їх прохання різну роботу. Спиртними напоями не зловживав, але дійсно був схильний до дрібних крадіжок. 22 червня 2014 року, коли вона разом з ОСОБА_13 знаходилася в себе на подвір`ї, повз їх господарство проїжджав на велосипеді ОСОБА_9 та, зупинившись, запитав у ОСОБА_22 , коли той поверне кошти за викрадені інструменти. Але останній, нічого не сказавши, підійшов до обвинуваченого і вдарив його по голові палицею, яку тримав у руці. ОСОБА_25 ще хотів взяти цеглину, щоб нею вдарити ОСОБА_26 , але ОСОБА_23 не дала, та побачивши у обвинуваченого кров на голові, порадила йому їхати додому. Після цього ОСОБА_25 пішов до хати, взяв сумку і сказав, що піде до магазину. З його поведінки зрозуміла, що він хоче сховатися на деякий час. В обідню пору до неї в господарство зайшли ОСОБА_20 та ОСОБА_15 , які цікавилися місцем перебування ОСОБА_13 . Коли останні пішли, вона замкнула будинок, вийшла на вулицю і сіла на лавку сусіда, що знаходиться навпроти господарства ОСОБА_27 , де односельці грали в карти. Ближче до вечора, десь біля 18 години, знову приїхали ОСОБА_20 та ОСОБА_9 . Вони зупинилися і ОСОБА_15 сів грати з односельцями в карти, а ОСОБА_20 підійшов до неї і став розпитувати, де перебуває її співмешканець. При цьому наполіг, щоб вона йшла додому і він перевірить чи ОСОБА_25 удома. Оглянувши будинок та сарай ОСОБА_10 пішов з двору, а вона зайшла в будинок. Через деякий час вона почула крики у дворі і, вийшовши з хати, побачила, що біля будинку, на землі, лежить ОСОБА_25 і кричить, щоб його не чіпали, а над ним нахилився ОСОБА_20 і б`є його кулаками. ОСОБА_23 попросила не бити потерпілого, але ОСОБА_20 її не послухав. Зрозумівши, що нічим допомогти не може, вона стала виходити на вулицю і вже у хвіртці зустрілася з ОСОБА_9 , який також зайшов у двір. Залишивши їх втрьох, пішла і сіла на лавку біля сусідів, де була раніше. Чула, що в її господарстві кричав ОСОБА_13 і через деякий час побачила, що в її сторону на колінах повзе потерпілий, а поруч з ним іде ОСОБА_10 , який тримав в руках палку і нею підганяв ОСОБА_13 та поливав його з пляшки водою. ОСОБА_9 вийшов з подвір`я разом з ними, але йшов на протилежній стороні дороги. Коли ОСОБА_13 доповз до неї, то ОСОБА_15 забрав у ОСОБА_28 палку і викинув її в кущі. На її прохання іти додому потерпілий став скаржитися на болі в руках, голові. В силу стану свого здоров`я, оскільки сама пересувається з допомогою палки, допомогти йому дійти додому не могла, а тому залишила його на узбіччі дороги. Потім вона кілька разів приходила до ОСОБА_22 , приносила йому куртку, шапку та допомогла їх одягнути. Бачила у потерпілого рани на голові, з яких текла кров. Останній раз приходила десь о 23.00 год., замінила шапку, яка була мокра від крові, ОСОБА_13 був ще живий, а вранці виявила його вже мертвим.

Свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , допитані в суді першої інстанції, показали, що вони були запрошені працівниками міліції в якості понятих при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_10 , під час якого останній розповів, що після розповіді ОСОБА_9 про інцидент з ОСОБА_13 , вони поїхали до останнього додому розбиратися. Перший раз коли приїхали, то його не було вдома, а коли приїхали вдруге ОСОБА_13 був вдома, сидів на призьбі і по відношенню до них поводився агресивно, лаявся нецензурними словами. ОСОБА_20 пояснював, що він вдарив ОСОБА_22 три рази палкою по ногах та руках, а потім палку взяв ОСОБА_9 і бив по голові, спині. Дійсно, вони примусили ОСОБА_22 повзти на вулицю до односельців, які грали в карти, зізнаватися в крадіжці. Також, ОСОБА_20 говорив, що бив ОСОБА_22 по ногах і на вулиці, а куди бив ОСОБА_9 не бачив, бо запалював цигарку.

Допитані в судовому засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , пояснили, що вони були присутні в якості понятих під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_9 . Останній при проведенні даної слідчої дії пояснював, що дійсно зранку його ОСОБА_25 ударив палкою по голові. Після цього вони з ОСОБА_33 їздили до останнього додому, але вдома його не було. Коли ввечері поверталися зі стадіону, то він сів з односельцями на вулиці грати в карти, потім зателефонував ОСОБА_20 і він пішов у двір до ОСОБА_34 . Пояснював, що вдарив ОСОБА_22 декілька разів в область ребер і відкинув палку. У господарстві потерпілого він пробув 5-7 хв., після чого повернувся до гри в карти. Коли ОСОБА_25 повз по вулиці на колінах, то ОСОБА_10 декілька разів вдарив його палкою.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_35 пояснив, що в другій половині дня 22.06.2014 року, він з односельцями грав у карти біля господарства ОСОБА_27 . До них приєднався ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 поїхав далі. Через деякий час хтось покликав ОСОБА_26 і той пішов до господарства ОСОБА_13 , то звідти чутно було крики. ОСОБА_36 зрозумів, що там б`ються, сів на велосипед і поїхав додому. Вранці наступного дня від односельців дізнався, що ОСОБА_13 вбили.

Вищевказані покази свідків не суперечать один одному, узгоджені між собою та показами потерпілої, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги, як допустимі і достовірні.

Крім того, відповідно до положень ст. 94 КПК України, місцевий суд дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження письмовим доказам, які повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 23.06.2014 року, під час огляду господарства по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено дерев`яну палицю, що знаходилася біля ганку будинку, уламки палиці та шапку, які знаходилися в дровнику, а також змиви речовини бурого кольору. На вилучених речах мались сліди бурого кольору схожі на кров (т.1, а.к.п.13-25).

За висновком судово-цитологічної експертизи №135 при дослідженні палиці та уламків палиці, які вилучені під час огляду місця події (об.1, 3, 4, 6), виявлена кров людини без домішок поту, яка може походити від особи, яким є потерпілий ОСОБА_13 (т.2, а.к.п.65-69).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.06.2014 року, об`єктом огляду був житловий будинок за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , де було вилучено тапки, шорти та футболку (т.2, а.к.п.30-34). Протоколом огляду даних предметів від 09.07.2014 року підтверджується наявність на шортах та футболці плям бурого кольору (т.2, а.к.п.45-57). За висновком судово-імунологічної експертизи №152 у слідах на футболці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_10 , знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається (т.1, а.к.п.104-108).

Як убачається із висновку №63 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , у останнього були встановлені тілесні ушкодження: в області голови: забійні рани не менше 3-х, рани лобно-тім`яної ділянки останньої справа по центру та зліва з крововиливами у м`які покриви відповідно, синці правої підочної ділянки обличчя, садна та забійної рани правої вушної раковини, ділянки крововиливу у правий скроневий м`яз, лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа справа, обмежено-дифузні крововиливи у м`які мозкові оболонки на тлі забою головного мозку; в області тулуба: численні, в кількості не менше 12-ти, синці спини та правої половини грудної клітки, ділянок крововиливів у м`які тканини надчеревної ділянки живота та переднього середостіння, закриті переломи 3-го правого ребра по середньо-ключичній лінії, 7-9 правих ребер по передньо-паховій лінії та 11-го лівого ребра по лопатковій лінії; в області поясу та вільних відділів кінцівок у вигляді численних просторих синців обох плечових суглобів, обох плечей, лівої кисті та обох передпліч із саднами на фоні в області лівого передпліччя, синців правої половини тазу, лівої сідниці та задньої поверхні лівого колінного суглобу, закритих переломів середньої третини тіл лівої ліктьової кістки та п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті.

В утворенні відмічених тілесних ушкоджень могла мати місце неодноразова дія тупих твердих предметів по механізму удару.

Тілесні ушкодження в області голови є як такі, що обтяжуючи одне одного можуть мати сукупний ушкоджуючий ефект і розцінюватися як єдине багатокомпонентне ушкодження і в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому-причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_13 . Після отримання тілесних ушкоджень, які обумовили настання смертельного наслідку, потерпілий міг жити на протязі часу вимірюваного у хвилинах або декількох годинах.

Характер більшості тілесних ушкоджень, які були виявлені при експертизі трупа, можуть дозволяти вважати, що в їх утворенні могла мати місце неодноразова дія тупого або тупих твердих предметів з обмеженою та подовжньою поверхнею в місці контакту. Особливість характеру більшості тілесних ушкоджень дозволяють вважати, що їх виникнення могло бути зумовлене дією тупого або тупих твердих предметів з подовжньою циліндричною поверхнею в місці контакту, яким може бути дерев`яна палиця (т.1, а.к.п.77-81).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №189 від 11.09.2014 року - при експертизі трупа ОСОБА_13 були встановлені тілесні ушкодження, загальна кількість яких становить не менше п`ятдесяти, виникнення яких могло бути обумовлене неодноразовою, не менше тридцятикратною, дією тупих твердих предметів по механізму удару. Всі вони мають ознаки зажиттєвих. Виникнення тілесних ушкоджень в області голови могло бути обумовлене неодноразовою, в кількості не менше чотирьохкратною ударною дією тупих твердих предметів (т.1, а.к.п.86-100).

За змістом висновку судово-медичної експертизи №87 від 24.06.2014 року в обвинуваченого ОСОБА_9 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої половини лобної ділянки голови, в утворенні яких могла мати місце одноразова ударна дія твердого предмету з циліндричною поверхнею в місця контакту, що відповідає показам обвинуваченого ОСОБА_9 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_13 вранці 22 червня 2014 року (т.2, а.к.п.61).

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно прийшов до висновку про необхідність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 не завдавав ударів по голові ОСОБА_13 , від яких настала смерть останнього, є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Так, під час огляду господарства потерпілого ОСОБА_13 , згідно вищевказаного протоколу місця події (т.1, а.к.п.13-25), було вилучено уламки палиці з дровника, на яких маються плями бурого кольору, і за висновком судово-цитологічної експертизи на уламках палиці виявлено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається.

Як убачається з пояснень самого ОСОБА_9 , даних ним під час судового засідання в місцевому суді, він наніс уламком палиці декілька ударів по тулубу в області ребер потерпілого, а потім уламки палиці викинув у дровник. Проте, на зазначених уламках палиці виявлено кров ОСОБА_13 , а рани, які кровили, були саме на голові останнього, що було встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції і підтвердив, зокрема, і сам обвинувачений, що бачив кров на обличчі потерпілого. Наявність крові на обличчі ОСОБА_13 підтвердила також і потерпіла ОСОБА_37 . Крім того, остання зазначила, що коли вона вийшла на вулицю, а в господарстві залишились обвинувачені та ОСОБА_13 , то сидячи біля сусіднього господарства чула, як кричав потерпілий у дворі. Пізніше з двору вони виходили всі разом: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з ОСОБА_13 . Зазначене узгоджується також і з показами свідка ОСОБА_35 , який вказав, що коли ОСОБА_9 після телефонного дзвінка покинув грати в карти та пішов у господарство ОСОБА_13 , то звідти чутно було крики, і він зрозумів, що там відбувається бійка.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не наносив ударів потерпілому по голові, а вдарив лише кілька разів по рукам, ногам та тулубу останнього, також не ґрунтується на доказах і повністю спростовується, зокрема поясненнями потерпілої ОСОБА_14 , яка в суді першої інстанції зазначила, що коли вона на шум у дворі вийшла з будинку, то побачила, що на землі лежить її співмешканець, а над ним схилився ОСОБА_10 і б`є його кулаками. Такі пояснення потерпілої повністю узгоджуються з висновком судово-імунологічної експертизи, в частині виявлення на футболці, яка була вилучена за місцем проживання ОСОБА_10 , крові людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається. Також, під час огляду місця події, крім уламків палиці, була вилучена ще одна палиця, на якій була виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_13 не виключається. Крім того, нанесення ударів потерпілому палкою підтвердив і сам обвинувачений ОСОБА_10 , заперечуючи при цьому лише нанесення ударів по голові.

Таким чином, позицію обвинувачених, що жоден з них не наносив ударів потерпілому в життєво важливий орган голову, та перекладання вини за побиття потерпілого ОСОБА_13 один на одного, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами.

Посилання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у своїх апеляційних скаргах на відсутність між ними попередньої змови на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу, так як оскаржуваним вироком місцевого суду дана обставина була виключена з обвинувачення через відсутність доказів такої домовленості, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених, які раніше не притягувались до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання, що місцевим судом визнано як обставини, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - скоєння злочину щодо особи похилого віку, та прийшов до правильного висновку про необхідність призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини статті КК України, за якою їх притягнуто до кримінальної відповідальності, що є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки їх перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги: обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4