. Справа № 303/998/15-к
Провадження № 1кп/303/141/15
ряд. стат. звіту № 28
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2015 року за № 0000392, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 24.10.2008 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 15.05.2009 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 20.04.2010 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.277 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 20 липня 2010 року апеляційним судом Закарпатської області вирок Мукачівського міськрайонного суду від 15.05.2009 року в частині призначення покарання скасовано і призначено покарання за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.263 та ч.2 ст. 263 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
20 лютого 2015 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.
На підставі обвинувального акту судом встановлено, що 11 листопада 2014 року за адресою м. Мукачево вул.І.Франка, на сміттєзвалищі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно, без передбаченого законом дозволу, виготовив із непрацюючої акумуляторної батареї кастет шляхом його виливання у землю, який з того часу зберігав по місцю свого проживання та носив при собі до 10 год. 40 хв. 04 лютого 2015 року, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції при огляді місця події по вул. Воз`єднання, навпроти КП « Центральний ринок» у м.Мукачево.
Згідно висновку експерта № 47 від 07.02.2015 року, вилучений у ОСОБА_5 кастет є холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовлений саморобним способом.
Органом досудового розслідування дані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, тобто виготовлення та носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, ОСОБА_5 04 лютого 2015 року приблизно о 10 год. 00 хв. в м.Мукачево по вул.Воз`єднання, навпроти КП «Центральний ринок» умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу, намагався продати громадянину ОСОБА_6 незаконно виготовлений ним кастет, який згідно висновку експерта СТКЗР Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області №47 від 07.02.2015 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом, виготовлений саморобним способом.
Однак свої злочинні дії до кінця ОСОБА_5 не зміг довести із причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_6 відмовився купляти кастет і повідомив працівників міліції, що ОСОБА_5 намагався продати кастет. У результаті чого працівниками міліції кастет від ОСОБА_5 був вилучений.
Органом досудового розслідування дані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.15- ч.2 ст.263 КК України, тобто закінчений замах на збут кастету без передбаченого законом дозволу.
18 лютого 2015 року між старшим прокурором прокуратури м.Мукачево молодшим радником юстиції ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000392 від 04.02.2015 року, та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч.2 ст.15- ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ст.263, ч.2 ст.263 КК України, зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового провадження.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання за вчинення ним кримінальних правопорушень, а саме за ч.2 ст.263 КК України у виді трьох років позбавлення волі, за ч.2 ст.15- ч.2 ст.263 КК України у виді двох років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ст.263, ч.2 ст.263 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно з пунктом першим частини третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно ст.468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (ст.469 Кримінального процесуального кодексу України).
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 частини четвертої ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкціями ч.2 ст.15- ч.2 ст.263 КК України, ч.2 ст.263 КК України.
Судові витрати по справі становлять 196,56 грн. за проведення експертизи холодної зброї і дані витрати слід покласти на обвинуваченого.
Речовий доказ кастет, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів, слід знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124,129 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 8, 22, 26, 314, 369, 370-374, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 лютого 2015 року між старшим прокурором прокуратури м.Мукачево та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000392 від 04.02.2015 року.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.263 та ч.2 ст.263 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання;
· за ч.2 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
· за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 263 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.2, 3 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 196,56 грн. судових витрат за проведення експертизи холодної зброї.
Речовий доказ кастет, що знаходиться на зберіганні в камері схову Мукачівського МВ - знищити.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1