АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/860/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1 ,
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07. 2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2014 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за матеріалами кримінального провадження № 0003457 від 04.07.2014 року,-

в с т а н о в и л а:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, погоджене з прокурором про застосування у відношенні ОСОБА_7 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2014 року відмовлено у задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці з покладенням на нього обов`язків у вигляді заборони залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 до 08 години 00 хвилин наступного дня; заборони відвідувати місця значного скупчення людей, а саме ресторанів, барів, кафе, розважальних центрів; заборони залишати м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборони спілкуватись з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню без присутності слідчого чи прокурора; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, матеріальна шкода потерпілому фактично не заподіяна, дані які негативно характеризували б підозрюваного за місцем проживання відсутні. Таким чино вказані обставини в сукупності спростовують твердження слідчого про наявність ризиків, які дають підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з цим слідчим суддею відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України було застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладенням на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням не погодився прокурор і подав апеляційну скаргу, доводи якої обґрунтовує тим, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами та зазначає, що під час вирішення питання про застосування запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим та прокурором детально вивчалась особа підозрюваного та встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини. Крім того, на думку прокурора слідчим суддею безпідставно не взято до уваги той факт, що матеріальні цінності, на викрадення яких посягнув ОСОБА_7 повернуті потерпілому не добровільно, а шляхом вилучення їх під час затримання після вчинення кримінального правопорушення. Крім того, на думку прокурора, визначення часу, з якого підозрюваний має право залишати житло не перешкоджає йому в цей час, а саме з 08 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин вчиняти нові злочини.

Автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 повторно вчинив тяжкий злочин, за яким законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, та будучи раніше обвинуваченим у іншому кримінальному правопорушенні на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у зв`язку з чим вважає, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 , 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Також апелянт зазначає, що на даний час слідчим стосовно ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування, і до цього часу не виконанні всі необхідні слідчі дії спрямовані на встановлені істини по справі, а підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді від 21.07.2014 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_7 04.07.2014 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_7 знаходячись напроти супермаркету Сільпо по пр. Тракторобудівників,108 в м. Харкові, в ході розмови з раніше незнайомим ОСОБА_8 діючи з раптово виниклим умислом направлений на відкрите заволодіння чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривка обома руками раптово заволодів сумкою торгової марки Adidas, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 132 гривні, після чого місце кримінального правопорушення з викраденим майном намагався покинути та почав бігти в бік дороги по пр. 50-річчя ВЛКСМ в м. Харкові, однак свій злочинний умисел до кінця не довів, з причин, що не залежить від нього, оскільки при спробі залишити місце скоєння злочину з викраденим майном був затриманий прохожими.

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 04.07.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідування внесені дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 України за № 0003457.

17.07.2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання слідчого та прокурора на наявність вказаних у клопотанні ризиків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною йому покидати житло, за адресою його проживання в період часу з 20.00 до 08.00 наступного дня з забороною відвідувати місця значного скупчення людей, а саме ресторанів, барів, кафе, розважальних центрів; залишати м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; спілкуватись з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню без присутності слідчого чи прокурора; з покладанням обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування враховуючи те, що він має постійне місце проживання, де задовільно характеризується, раніше не судимий, відомості про те, що він притягався до кримінальної відповідальності в матеріалах справи відступні, матеріальної шкоди потерпілому фактично не завдано у зв`язку вилученням предмету злочину у ОСОБА_7 , та його повернення потерпілому. Тому висновок про достатність застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з наведеними вище обмеженнями та зобов`язаннями щодо ОСОБА_7 не суперечить даним, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді