Справа № 1-100/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.10 місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю прокурора Богданова В.А., захисників адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ОСОБА_4, який народився 01 квітня 1941 в селі Волокитине Путивльського району Сумської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, перебуває на пенсії за віком, судимостей не має, а мешкає у місті Путивлі по вул. К.Маркса, б. 78,

в с т а н о в и в.

17 лютого 2008 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин, на прямій горизонтальній ділянці 32 км автошляху сполученням місто Путивль село Мутин Кролевецького району Сумської області, ОСОБА_4, керуючи належним йому вантажним автомобілем моделі ГАЗ-53А з д.р.н. А1189СІ та рухаючись з міста Путивль у напрямку села Суворове Путивльського району по дорозі з двостороннім рухом , що має по одній смузі для руху в кожному напрямку за відсутністю суцільної лінії дорожньої розмітки, в порушення п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), який (пункт) зобовязує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни і не відволікатися від керування транспортним засобом, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та змінами у ній, і в порушення п. 11.3 ПДР, який (пункт) на зазначених дорогах дозволяє виїзд на смугу зустрічного руху лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини з наданням переваги водіям зустрічного напрямку руху, рухався по зустрічній смузі руху, не забезпечуючи безпеки руху, та своєчасно не відреагував на рух по зустрічній смузі назустріч йому автомобіля ВАЗ-21104 з д.р.н. АХ7570АХ під керуванням водія ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого зазначені автомобілі зіткнулися. При цьому, водій ОСОБА_5 та пасажири керованого ним автомобіля ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, отримали тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_5 і ОСОБА_6 померли на місці пригоди, а ОСОБА_7 - помер того ж дня в Путивльській ЦРЛ.

При розгляді справи судом ОСОБА_4 за висунутим обвинуваченням винним себе не визнав. За змістом даних суду підсудним показань вбачається, що він вважає винним в зазначеній пригоді водія ОСОБА_5; що безпосередньо перед зіткненням керований ним автомобіль ГАЗ-53А рухався зі швидкістю 20 км/год. по своїй (правій) смузі руху по наявній на той час на дорозі накатаній колії; що, побачивши рухавшийся йому назустріч на великій швидкості автомобіль під керуванням ОСОБА_5, він, застосувавши гальмування, зупинив свій автомобіль; що зіткнення автомобілів сталося в наслідок того, що водій ОСОБА_5 в порушення ПДР рухався з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху і в свою чергу своєчасно не вжив необхідних заходів щодо уникнення зіткнення і що при первинному огляді місця пригоди працівниками міліції було невірно (необєктивно) визначено і зафіксовано фактичне місце розташування обох автомобілів на проїзній частині дороги, у звязку з чим й висновки проведених у справі похідно від цього експертиз на доведеність його вини є необєктивними.

Хоча ОСОБА_4 винним себе не визнав, суд, перевіривши показання підсудного та дослідивши інші наявні у справі докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Так, з наявних у справі протоколу огляду місця події, схеми та фототаблиці до нього, а також акту обстеження автошляху Т-1911 Мутин - Путивль від 17 лютого 2008 року вбачається, що місцем зіткнення керованого ОСОБА_4 того дня автомобіля ГАЗ-53А та автомобіля ВАЗ-21104 під керування ОСОБА_5 на час пригоди була горизонтально пряма, не вражена ямковістю, оброблена протиожеледними матеріалами автодорога з рівним, мокрим у центрі та вкритим мокрою сніговою масою по бокам чорнощебеневим асфальтним покриттям проїзної частини на виїзді з міста Путивль у напрямку міста Кролевець між розташованими за правою від дороги (по ходу руху автомобіля ГАЗ-53А) обочиною дорожньою таблицею «Кінець населеного пункту «Путивль» на синьому фоні та дорожньою таблицею на жовтому фоні з попередженням про аварійність моста в селі Петрівка. При цьому, за змістом зазначених протоколу і схеми за результатами проведених при огляді місця пригоди замірів ширина проїзної частини у місті пригоди становила 8 метрів при ширині лівої (по ходу руху ГАЗ-53А) полоси руху у 4,1 метра, а правої у 3,9 метра; зазначені автомобілі були розташовані на проїзній частині один проти одного передніми частинами впритул паралельно проїзній частині таким чином, що відстань від правого переднього колеса автомобіля ВАЗ-21104 (по ходу його руху у напрямку міста Путивль) до кінця проїзної частини вправо становила 2,5 метра, а від лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ-53А вліво до того ж краю проїзної частини 2,3 метра.

За змістом складених слідчим Василенком А.І. 03 листопада 2009 року за дорученням Путивльського суду у звязку з призначенням комплексної судової фототехнічної і транспортно-трасологічної експертизи протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього ширина проїзної частини у місці зіткнення автомобілів під керування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 фактично становить 6,2 метра при ширині правої (по ходу руху автомобіля підсудного) смуги у 3,45 метра і правої обочини в 1,7 метра та при ширині лівої смуги у 2,75 метра і лівої обочини у 1,35 метра. У цих же документах зазначені розміри й усіх конструктивних елементів дорожньої таблички на синьому фоні «Кінець населеного пункту «Путивль» та дорожньої таблички на жовтому фоні з попередженням про аварійність моста в селі Петрівка, які (таблички) знаходяться за правою (у напрямку села Мутин) обочиною на відстані відповідно 2,1 метра і 4,3 метра від правого (у тому ж напрямку) краю проїзної частини дороги. Змістова обєктивність зазначених протоколу і схеми знайшла своє підтвердження при безпосередньому огляді судом 04 серпня 2010 року дільниці дороги у місці зіткнення керованих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 автомобілів, а за змістом довідки Путивльської філії райавтодорогу за період з 17 лютого 2008 року по 04 листопада 2009 року і по 04 серпня 2010 року на зазначеній дільниці дороги ремонтні роботи не проводились і ширина проїзної частини на цій дільниці та дорожні знаки і таблички залишились без змін.

За змістом протоколів огляду та перевірки технічного стану автомобіля ГАЗ-53А і автомобіля ВАЗ-21104 та фототаблиць до них обидва ці автомобілі мали механічні (автомобіль ВАЗ-21104 значні) пошкодження в передніх частинах.

З оголошених в суді показань потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що їм невідомі конкретні обставини зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, при якій ОСОБА_5 і ОСОБА_6 загинули на місці пригоди, а ОСОБА_7 - отримав тілесні ушкодження, від яких того ж дня помер у лікарні, але винним у цій пригоді вони вважають водія ОСОБА_4.

За змістом показань в суді потерпілої ОСОБА_3 на час зазначеної дорожньої пригоди вона знаходилась в керованому ОСОБА_5 автомобілі ВАЗ-21104, сиділа за водієм, її наречений ОСОБА_7 сидів на передньому сидінні поруч з водієм, а її мати ОСОБА_6, поруч з нею на задньому сидінні. Вони везли ОСОБА_7 у Путивльську лікарню у звязку з наявністю у нього ознак апендициту, їхали по правій полосі руху. Вона чула, як безпосередньо перед зіткненням водій ОСОБА_5 сказав: «Куди ти летиш?», став гальмувати, але тоді ж сталося зіткнення їх автомобіля з вантажним автомобілем під керуванням підсудного, який рухався їм назустріч.

З показань допитаного в суді свідка ОСОБА_11 вбачається, що 17 лютого 2008 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин, рухаючись на керованому ним автомобілі ІЖ-2717 з села Суворове Путивльського району у напрямку міста Путивль, він спостерігав зіткнення автомобіля ВАЗ-21104, який рухався попереду нього у напрямку міста Путивль, з автомобілем ГАЗ-53А, який рухався у зустрічному напрямку. Момент зіткнення він спостерігав приблизно на відстані 400 метрів від місця пригоди. При цьому він бачив, що в автомобілі ВАЗ-21104, який перед цим, рухаючись зі швидкістю 80-90 км/год., обігнав його, безпосередньо перед зіткненням загорілись задні ліхтарі червоного кольору, і що обидва зазначені автомобілі до зіткнення рухались у зустрічному напрямку по наявним на дорозі слідам руху транспорту, не надаючи перевагу один одному. Коли ж після зіткнення цих автомобілів він підїхав до місця пригоди, то у спілкуванні з ним водій автомобіля ГАЗ-53А на його питання про причину пригоди відповів йому: «Прозевал».

З даних в суді показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які 17 лютого 2008 року приймали участь у первинному огляді місця зіткнення керованого підсудним автомобіля ГАЗ-53А з автомобілем ВАЗ-21104 відповідно в якості слідчого, працівника ДАІ та понятих, вбачається, що зафіксовані у протоколі огляду місця події та схемі до нього дані обєктивно відповідають результатам отриманих при проведенні огляду і замірах даним; що підсудний ОСОБА_4 був присутнім на місці події з самого початку проведення його огляду і при цьому не робив будь-яких зауважень чи заяв щодо неправильності проведення замірів елементів дороги та розташування на ній автомобілів, що зіткнулися. За змістом показань вказаних свідків ті наявні на проїзній частини у місці пригоди сліди руху транспорту, на які підсудний посилається як на колію, яка заважала йому виїхати праворуч при виникненні небезпеки для руху, за своїм характером не могли утворити підсудному перешкоду у вчиненні такої дії, оскільки зазначені сліди не були колією в її розумінні. З показань свідка ОСОБА_12 також вбачається, що виявлені судовим слідством при додатковому огляді місця пригоди 03 листопада 2009 року наявні в оформлених ним, як слідчим, протоколі огляду місця зазнаної дорожньої пригоди і схемі до нього похибки і розбіжності щодо фактичних розмірів ширини проїзної частини та обочин у місці пригоди він пояснює лише тим, що фіксування замірів по результатам огляду місця пригоди проводилось в умовах засніженості обох країв проїзної частини та обочин дороги, коли було важко конкретно визначитись у фактичних конкретних точках країв проїзної частини.

З показань свідка ОСОБА_16 в суді вбачається, що на момент зіткнення керованого підсудним автомобіля ГАЗ-53А з автомобілем ВАЗ-21104 17 лютого 2008 року він знаходився в кабіні керованого підсудним автомобіля; що безпосередньо перед зіткненням керований підсудним автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 20 км/год. і зупинився до того, як автомобіль ВАЗ заїхав під їх автомобіль.

За висновками проведених по справі судово-медичних експертиз №№ 39, 40 і 41 від 18 березня 2008 року виконаних судово-медичним експертом ОСОБА_17, смерть ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 настала внаслідок отриманих ними тілесних ушкоджень, характерних для дорожньо-транспортної пригоди.

За висновком проведеної по справі судової автотехнічної експертизи № 65 від 18 березня 2008 року, виконаним експертом науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України у Сумській області ОСОБА_18, за наданих експерту вихідних даних, з технічної точки зору, у склавшійся дорожній ситуації водій автомобіля ГАЗ-53А повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 1.2, 2.3 «б» та 11.3 ПДР, а водій автомобіля ВАЗ-21104 відповідно до вимог пунктів 2.3 «б», 12.3 та 12.4 ПДР, і водії обох зазначених автомобілів у склавшійся дорожній ситуації мали технічну можливість упередити зіткнення керованих ними транспортних засобів.

За висновком проведеної по справі комплексної судової фототехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10788/10886/11628 від 22 січня 2010 року, виконаного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз засл. професора ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21 і ОСОБА_22, місце зіткнення автомобілів ГАЗ-53А і ВАЗ-21104 розташовувалося на смузі руху автомобіля ВАЗ; на момент зіткнення автомобіль ГАЗ рухався і автомобіль ВАЗ знаходився у русі; кут між повздовжними висями автомобілів ВАЗ і ГАЗ в момент їх первинного контактування складав величину близько 180 градусів + 10 градусів, при цьому величина перекриття пошкоджень на обох автомобілях становила 1,68 метра; після первинного контакту обидва зазначені автомобілі переміщувались у напрямку руху автомобіля ГАЗ (з міста Путивль); в момент зіткнення правий борт автомобіля ГАЗ (по ходу його руху) знаходився на відстані 3,42 метра від правого краю проїзної частини дороги, а автомобіль ВАЗ на відстані близько 3,76 метра від того ж краю проїзної частини дороги.

Наведені висновки судових експертиз, з точки зору їх наукових та таких, що виконані за наданими експертам отриманими відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства вихідними даними обґрунтувань, суд визнає обєктивними і допустимими доказами, які без припущень та в сукупності з іншими (окрім показань свідка ОСОБА_16Ю.) наведеними у вироку доказами доводять вину підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, суд враховує, що за змістом дослідницької частини наведеного висновку комплексної експертизи розташування автомобілів після їх зіткнення на проїзній частині у місці пригоди визначалось експертами по фотознімкам фототаблиці до протоколу огляду місця пригоди від 17 лютого 2008 року та з вихідних даних про розміри елементів дороги та розміри віддалення дорожніх таблиць у місці пригоди, які (дані) містяться в оформлених слідчим Василенком А.І. протоколі додаткового огляду місця пригоди та схемі до нього від 03 листопада 2009 року, змістова обєктивність яких (протоколу і схеми) перевірялась судом безпосередньо шляхом огляду місця пригоди 04 серпня 2010 року, і що наявні в оформлених слідчим Бліновим П.В. 17 лютого 2008 року протоколі огляду місця події та схемі до нього неточності у визначенні розмірів елементів дороги у місці пригоди не могли негативно вплинути на висновок експертів про розташування автомобілів після їх зіткнення на проїзній частині.

Критично оцінюючи показання свідка ОСОБА_16 в частині перебування у нерухомому стані керованого підсудним автомобіля ГАЗ-53А на момент його зіткнення з керованим ОСОБА_5 автомобілем ВАЗ-21104, суд визнає їх необєктивними як такі, що не відповідають встановленим за результатами судового слідства обставинам справи і спростовуються не тільки висновками проведених по справі наведених технічних експертиз, а й показаннями безпосередніх очевидців пригоди потерпілою ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_11.

Невизнання підсудним своє вини та його непослідовні як на досудовому слідстві, так і в суді показання про обставини випадку, які (показання) спростовуються покладеними в обгрунтування вироку наведеними доказами, суд сприймає як обраний підсудним з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінально каране діяння спосіб свого захисту.

Злочинно недбалі дії ОСОБА_4 щодо порушення ним правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання для підсудного, суд не вбачає, тоді як похилий вік підсудного суд визнає обставиною, що помякшує покарання.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, суд (окрім встановлених обставин допущення підсудним порушень правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом та їх тяжких наслідків) враховує й те, що досліджена судом дорожньо-транспортна пригода сталася не тільки з вини підсудного, а й з вини водія ОСОБА_5, який безпосередньо перед зіткненням автомобілів в порушення пунктів 12.3 і 12.4 ПДР вів керований ним автомобіль з перевищенням допустимої у тому випадку швидкості руху та не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху при виникненні небезпеки, та відносно якого постановою слідчого від 11 квітня 2008 року провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 6 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК України) у звязку із його смертю, а також те, що за обставинами справи ступінь вини підсудного ОСОБА_4 у настанні зазначеної пригоди та її наслідків суд визнає такою, що відповідає шестидесяти відсоткам від ста. Такий висновок суду при вирішенні зазначеного питання дає підстави визнати, що у даному випадку справедливим і необхідним для виправлення підсудного та попередження нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбування цього покарання та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

За обставинами справи, виходячи з положень ст. 1188 Цивільного кодексу України, яка (стаття) регламентує порядок відшкодування завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди, та наявності підстав для визначення правонаступництва щодо померлого ОСОБА_5 у спірних питаннях по відшкодуванню шкоди, а також у звязку з тим, що потерпілі ОСОБА_8, ОСОБА_3 та цивільний позивач ОСОБА_23 чи їх представник не скористались своїм правом прийняти участь в судовому слідстві по справі для зясування спірних питань по заявленим ними до підсудного цивільним позовам на предмет відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовів зазначених осіб без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 323 і 324 КПК України, суд

з а с у д ж у є.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років і шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

До набрання вироком законної сили мірою запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання з 27 серпня 2010 року.

Цивільні позови ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_23 залишити без розгляду з розясненням цим особам наявності у них права на звернення до суду з позовами до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_4, у справі немає.

Після набрання вироком законної сили приєднані до справи речовими доказами автомобіль ГАЗ-53А передати уповноваженій на це ОСОБА_4 особі, а автомобіль ВАЗ-21104 передати потерпілій ОСОБА_8 чи уповноваженій нею на це особі.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на вирок. Така апеляція може бути подана ОСОБА_4 протягом 15 діб з дня вручення йому копії вироку, а іншими особами протягом того ж строку з дня проголошення вироку.

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_24