В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/222/15-к

Провадження № 1-кп/348/53/15

13 лютого 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження №0000068 за обвинувальним актом від 30 січня 2015 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, не судимого, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-

Встановив:

Відповідно до обвинувального акту від 30.01.2015 року під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та, згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15 травня 2014 року № 7, призначений на посаду головного сержанта першого взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні старший сержант.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України обвинувачений ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 будучи головним сержантом першого взводу 2 роти охорони 5 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 08 жовтня 2014 року самовільно залишив місце дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та з 08 жовтня 2014 року по 14 листопада 2014 року, тобто тривалістю більше 1 місяця, проводив службовий час на власний розсуд за наступних обставин.

Так, 08 жовтня 2014 року в 11 год. обвинувачений ОСОБА_4 за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини-польова пошта НОМЕР_1 перебував за місцем тимчасового розташування вказаної військової частини на НОМЕР_2 Рівненському загальновійськовому полігоні оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) для проведення заходів із відновлення боєздатності зазначеного підрозділу, звідки з дозволу командування вибув на лікарську консультацію до Рівненського військового госпіталю в АДРЕСА_2 . У подальшому, цього ж дня з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання залишив м. Рівне та прибув додому в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області, де перебував до 14 листопада 2014 року і проводив час на власний розсуд.

З 14 жовтня 2014 року військова частина-польова пошта НОМЕР_1 знову дислокувалася в військовому містечку № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 .

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 продовжив свої незаконні дії і до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 в військовому містечку № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 без поважних причин не прибув більше одного місяця.

14 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де тимчасово розташувалося управління військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

Таким чином, головний сержант першого взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону територіальної оборони ЗС України ІНФОРМАЦІЯ_3

військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України Про оборону України, ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 10 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст. ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та дозволу командування військової частини, 08 жовтня 2014 року самовільно залишив місце дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та до 14 листопада 2014 року проводив службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого постійного проживання у смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області., чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю більше місяця - злочин, передбачений ч. З ст. 407 КК України.

30 січня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 407 ч.3 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також останній беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме за ст. 407 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість у вчинення злочину, передбачено ст.407 ч.3 КК України, в обсязі згідно повідомленої підозри від 30 січня 2015 року.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме за ст. 407 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 ч.1 п.2 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 ч.4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин передбачений ст. 407 ч.3 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Враховуючи особу винного та обставини при яких вчинений ним злочин, суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити 2 роки.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Затвердити угоду від 30 січня 2015 року про визнання винуватості між старшим прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме: у вигляді 3 років позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 2 роки .

Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 під час іспитового строку такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1