Копія: Справа 11-207
Категорія ст.122 ч. 1 КК
України Головуючий у 1 інстанції
Чумак Т.А. Доповідач Власкін В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. січня 25 дня колегія суддів судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Власкіна В.М. Суддів: Чернусь Є.П., Бровченко Л.В.
за участю прокурора Рудіч М.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ -кримінальну
справу по апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції.

на вирок
Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 р.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
раніше не судимого виправдано за ст. 122
ч.І КК України, за відсутністю складу злочину в його діях в зв'язку з тим,
що він перебував у стані необхідної оборони.

ОСОБА_1 звинувачувався в тому, що 29 січня 2005 року о 19 год. 50 хв. в м.
Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області на дачній
ділянці в садовому товаристві "ІНФОРМАЦІЯ_2" по АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_3, підозрюючи у вчинені крадіжки поливної труби, яка проходить по межі його дачної ділянки та дачної
ділянки ОСОБА_3, раніше невідомого йому ОСОБА_2. умисно, з метою
покарати за те, що той зайшов на чужу дачну ділянку, металевою палицею почав
наносити йому удари по голові. Після чого останній спробував вийти на дорогу,
де могли бути люди, щоб попросити про допомогу, але впав в канаву, де ОСОБА_1
продовжив бити його металевою палицею по руках, якими останній прикривав голову,
чим завдав ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішнього мищелка
лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, відриву шиловидного паростку та
перелому середньої треті лівої ліктьової кістки, рани голови, струсу головного
мозку, синців верхніх кінцівок, тобто тілесні ушкодження середньої тяжкості, що
зумовили тривалий розлад здоров'я.

В апеляціях прокурором та потерпілим ставиться питання про скасування
вироку та направлення справи на додаткове розслідування у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,

2

неправильним застосуванням
кримінального закону, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, виправданого,
який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає апеляції обгрунтованими.

У відповідності з вимогами ч. 4
ст. 334 КПК
України і роз'ясненнями, які містить п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990
року, з наступними змінами та доповненнями, мотивувальна частина
виправдувального вироку повинна містити не тільки формулювання обвинувачення,
яке пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, але і результати
дослідження аналізу та оцінки доказів -
як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і отриманних у судовому
засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину,
відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у
вчиненні злочину. Крім того, у виправдувальному вироку суд зобов'язаний навести
підстави для виправдування підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає докази обвинувачення.

В порушення вимог ст.334 КПК України судом не наведено у вироку оцінки
досліджених ним доказів на обгрунтування того, чому одні з них прийняті судом і
покладенні в основу висновків суду, а інші відкинуті ним.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу злочину передбаченого
ст. 122 ч. 1 КК України
грунтується лише на свідченнях підсудного, та свідченнях свідків у суді, які не
змогли пояснити деталі та механізм
поведінки, як підсудного так і потерпілого під час скоєння злочину, оскільки
до них не підходили і бачили все з відстані. Крім того, згідно з матеріалами
справи свідки, на свідчення яких посилається суд у вироку -ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в судовому засіданні змінили свої свідчення, які давали на досудовому
слідстві.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи
заперечував побиття потерпілого ОСОБА_2 металевим предметом і нанесення йому
тілесних ушкоджень, суд не дослідив, не проаналізував та не дав оцінки його
поясненням і свідченням на досудовому слідстві про те, що він побив потерпілого
на своїй дачі (т. 1. а. с. 53, 39 - 40).

Суд не звернув уваги на свідчення свідка ОСОБА_4 на досудовому слідстві про
те, що через дерева і кущі, які ростуть на дачі, темноту, вона не бачила, що
відбувалось між ОСОБА_1 та потерпілим, а лише чула, що між ними проходить
сварка. ОСОБА_1 вона впізнала по голосу (т. 1 а. с. 85).

Також суд залишив без уваги та оцінки і свідчення свідка ОСОБА_7 про те, що
ОСОБА_1 підійшов до незнайомого чоловіка і між ними виникла сварка. ОСОБА_1
кілька разів вдарив незнайомого чоловіка предметом, схожим на кусок арматури,
по тулубу і по руках (т. 1
а. с. 144).

3

Свідок ОСОБА_6 підтвердила свідчення свого чоловіка і пояснила про те що
ОСОБА_5 казав їй, що бачив щось в руках ОСОБА_1
(т. 1 а.с. 29).

Безпідставними є і посилання суду на те, що ніби-то
показання ОСОБА_1 підтвержуються
свідченнями свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_3., ОСОБА_13

Ніхто із цих свідків ні в судовому засіданні ні на досудовому слідстві не
підтверджував показання ОСОБА_1
про те, що потерпілий ОСОБА_2 напав на ОСОБА_1,
а він захищався від нього, оскільки вони взагалі не були очевидцями того,
що відбувалось між потерпілим і підсудним на дачі у останнього.

Свідчення потерпілого, які на відміну від свідчень підсудного були
послідовними, суд у вироку оцінив критично тільки у частині, що він знаходився
на дачній ділянці не з метою крадіжки. При цьому ніякої оцінки не було дано
його свідченням стосовно обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1, які свідчили про те,
що як перший, так і наступні удари
металевим прутом наносились несподіванно для потерпілого, були
багаточисленними. Потерпілий намагався втекти та уникнути побиття, але ОСОБА_1
наздогнав його та довів свій намір спричинення тілесних ушкоджень до кінця.

За актом судово-медичного дослідження у ОСОБА_2 тілесні ушкодження на
голові виявлені саме у тім'яно-потиличній ділянці (т.1 а.с. 15-16), що не суперечить
показанням потерпілого про нанесення удару металевим предметом саме сзаду, що
переломи плечевої та ліктьової кісток виникли у той момент коли потерпілий
закривав руками голову від ударів.

Згідно з додатковим висновком експерта ІНФОРМАЦІЯ_3 малоймовірно, що виникнення
тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_2, могло бути при обставинах, які показав
ОСОБА_1 при відтворенні обставин та обстановки події (т.1 а.с. 108-109).

Як вбачається з матеріалів справи, за фактами вчинення потерпілим ОСОБА_2
замаху на крадіжку поливної труби та погрози вбивством було винесено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи, в діях (т. 1 а.с. 84,
185). Однак суд виправдовуючи ОСОБА_1
у вчиненні злочину передбаченного ст.122 ч.І КК України, і визнаючи у вироку,
що вказані постанови не є доказами, оскільки в судовому засіданні свідчення
потерпілого спростовані свідками та матеріалами справи, не взяв до уваги, що
саме в цих постановах зазначалося, що в ході перевірки заяв ОСОБА_1 не встановлено фактів крадіжки та погрози вбивством з боку ОСОБА_2,
та що постанови про відмову в порушені кримінальних справ не скасовувались, не
оскаржені ні виправданим, ні його
захисником.

Таким чином, у висновках суду мають місце суттєві суперечності, що до того,
які саме дії потерпілого були небезпечним посяганням для ОСОБА_1.

4

Грунтуються на припущеннях і висновки суду в тому що ОСОБА_1 не визнає
провину у зв'язку з тим, що він розгубився, розхвилювався, а не з метою уникнути
відповідальності.

Виходячи з вищевказанного вирок підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням
судом вимог ст.334 КПК України невідповідності висновків суду, вказаних у
вироку, фактичним обставинам справи, істотною неповнотою судового, а також
досудового слідства.

Неповнота полягає в тому, що не встановлено на якій дачній ділянці, ОСОБА_1
чи ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_2. Відсутній опис дачних ділянок,
схема де було б вказано про місце знаходження потерпілого, напрямок його втечі,
місце, де він впав у дренажний канал та інше.

Поверхньо проведено відтворення обстановки та обставин
події, не зафіксовано, як саме, зі слів ОСОБА_1, на нього напав ОСОБА_2, яким
чином, яким предметом він захищався.

Аналогічні недоліки допущені при
відтворенні обстановки та обставин злочину з потерпілим ОСОБА_2.

Не усуненні протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та інших.

У зв'язку з тим, що ця неповнота слідства не може бути
усунена в судовому засіданні, кримінальна справа підлягає направленню на
додаткове розслідування в ході якого необхідно усунути вказані недоліки.

Необхідно більш докладно перевірити
показання ОСОБА_1 щодо спроби крадіжки ОСОБА_2 металевої труби з його дачної
ділянки, а також виконати інші слідчі дії, про які вказано в апеляції прокурора.

В залежності від отриманих доказів
треба вирішити питання щодо вини ОСОБА_1 у навмисному нанесенні тілесних ушкоджень
ОСОБА_2, з'ясувати, чи не скоїв він дій,
спрямованих на затримання особи, яка вчинила злочин, і доставления її в органи влади, та прийняти відповідне обгрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України судова колегія,
-

Ухвалила:

Апеляції прокурора, що брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_2. задовольнити.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської
області відносно ОСОБА_1
скасувати.

Кримінальну справу повернути прокурору Апостолівського
району Дніпропетровської області на додаткове розлідування.

Головуючий:

В.М.Власкін

З оригіналом згідно: головуючий