ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала

06 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого: ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року щодо них,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Касаційна скарга за своїм змістом є суперечливою. Так, у мотивувальній частині скарги засуджені стверджують про невідповідність призначеного їм покарання тяжкості злочину та їх особам внаслідок суворості, та фактично просять про його пом'якшення, проте зазначають вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо них.

При цьому, на порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, висловлюючи прохання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо них, засуджені не вказали конкретно з яких підстав, передбачених ст. 284 КПК України, його слід закрити.

Одночасно, не погоджуючись із судовими рішеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх засудженням за ч. 1 ст. 162 КК України, не наводять конкретних доводів та відповідних аргументів на підтвердження цього відповідно до вимог ст. 438 КПК України. Зокрема, обґрунтовуючи свою позицію, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року щодо них залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особам, які її подали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5