Провадження №1-кп/748/116/15
Єдиний унікальний № 748/1312/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000037 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковпита, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , 2002 року народження та сина ОСОБА_5 , 2007 року народження, раніше відповідно до ч.3 ст.88 КК України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 54 від 19 березня 2014 року призначено на посаду номером обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону та зараховано до списків складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на всі види забезпечення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до закону України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобовязаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обовязки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього українського народу і обовязком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу, виконувати військові обов`язки, 31.01.2015 року діючи з прямим умислом, не прибув для подальшого проходження військової служби у війському частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) з Чернігівської центральної районної лікарні, де перебував на амбулаторному лікуванні в період з 19.01 по 30.01.2015 року. З 31.01.2015 року проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не виконуючи обов`язки військової служби до 13.02.2015 року.

В подальшому, 13.02.2015 року ОСОБА_3 прибув в розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків. Так, ОСОБА_3 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) з 31.01.2015 року по 13.02.2015 року, що складає період тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно з 31.01.2015 року по 13.02.2015 року не з"явився на службу без поважних причин. У вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем ОСОБА_3 вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, те що він задовільно характеризується за місцем проходження служби та за місцем проживання, те, що до адміністративної відповідальності не притягувався, відповідно до ч.3 ст.88 КК України не судимий, а також стан його здоро`я, майновий стан, обставини вчиненого ним злочину, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах санкції ч.2 ст. 407 Кримінального кодексу України з урахуванням положень ст. 53 Загальної частини Кримінального кодексу України наближеної до мінімальної у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) грн.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1