№4-236
ПОСТАНОВА

28 листопада
2007 року місто Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону у складі: головуючого - судді підполковника
юстиції Верланова СМ.,
при секретарі Діренко Н.В., за участю старшого помічника військового прокурора
Київського гарнізону капітана юстиції Козака А.Т., скаржника ОСОБА_1.,
законного представника скаржника - ОСОБА_2 і
представника - адвоката ОСОБА_3., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщені військового суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального
строку на оскарження постанови старшого слідчого військової прокуратури
Київського гарнізону від 14 вересня 2007 року про відмову в порушенні
кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2007 року
старший слідчий військової прокуратури Київського гарнізону капітан юстиції
Брага В.В. за результатами розгляду матеріалів кримінальної справи стосовно
військовослужбовців військової частини 3027 молодшого сержанта військової
служби за контрактом ОСОБА_5. і старшого солдата ОСОБА_4, обвинувачених у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.424
КК України, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
стосовно ОСОБА_5. і ОСОБА_4 за ознаками в їх діях складу злочинів, передбачених
ст.ст.185, 186 КК України, на підставі ст.6 п.2 КПК України - за відсутністю в
їх діях складу злочинів.

15 листопада 2007
року до військового місцевого суду Київського гарнізону надійшла скарга ОСОБА_1. на вказану
постанову від 14 вересня 2007 року, в якій він просить її скасувати, порушити
кримінальну справу стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і матеріали
кримінальної справи направити для проведення досудового слідства за підслідністю, посилаючись при цьому на те, що
оскаржуване рішення є незаконним, оскільки в розпорядженні слідчого були наявні
підстави та приводи для порушення кримінальної справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення
процесуального строку для звернення зі скаргою до суду на постанову старшого
слідчого військової прокуратури Київського гарнізону від 14 вересня 2007 року,
посилаючись нате, що про дану постанову він вперше дізнався лише у судовому
засіданні в ході розгляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_4. З
приводу цього він відразу 14 листопада 2007
року звернувся до військової прокуратури Київського гарнізону, де йому
надали копію оскаржуваної постанови від 14 вересня 2007 року. Враховуючі вказані обставини, ОСОБА_1 просив поновити процесуальний строк на звернення з даною
скаргою до суду, визнавши причини його пропуску поважними. Законний представник
скаржника - ОСОБА_2 і
представник - адвокат ОСОБА_3. в судовому засіданні наполягали на задоволенні
клопотання скаржника та просили визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови від 14 вересня 2007
року поважними. Прокурор в судовому
засіданні вважав необхідним клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для
звернення зі скаргою до суду залишити без задоволення, у зв'язку з відсутністю
поважних причин пропуску, посилаючись на те, що з оскаржуваною постановою
скаржник фактично ознайомився 14 вересня 2007 року під час ознайомлення зі
всіма матеріалами справи в порядку вимог ст.217 КПК України, а тому ОСОБА_1 мав можливість
відповідно до вимог ст.2361 КПК України оскаржити її до суду
протягом семи днів з цього часу, однак вперше звернувся до суду зі скаргою лише
15 листопада 2007 року. За таких обставин, на думку прокурора, ОСОБА_1, не довів, що
пропустив встановлений законом процесуальний строк на оскарження постанови
старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону від 14 вересня
2007 року з поважних причин. Дослідивши
доводи клопотання скаржника, вивчивши матеріали кримінальної справи, заслухавши
пояснення прокурора, пояснення
скаржника, його законного представника і представника - адвоката ОСОБА_3., суд вважає за необхідне відмовити
ОСОБА_1 в задоволені його клопотання, а скаргу залишити без розгляду,
виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.2361 КПК України
скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про відмову в
порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується,
або її представником до районного (міського) суду за місцем розташування органу
або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня
отримання копії постанови, або з дня
отримання повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.

2

З супровідного листа на адресу ОСОБА_1. (т.2 , а.с.268) вбачається, що 14
вересня 2007 року йому була направлена копія постанови від 14 вересня 2007 року
про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_4. При
цьому, йому було роз'яснено право на оскарження даної постанови
прокурору чи до суду відповідно до вимог ст.99-1 КПК України.

Більш того, з протоколу оголошення потерпілому про закінчення розслідування
і ознайомлення з матеріалами справи (т.2, а.с.347) видно, що 14 вересня 2007
року ОСОБА_1.
відповідно до вимог ст.217 КПК України ознайомився
з наданими йому матеріалами справи в двох томах в повному обсязі, а саме, з
томом 1 на 214 арк. і томом 2 на 345 арк., про що власноручно зробив запис у
вказаному протоколі. При цьому, заяв та
клопотань про доповнення досудового слідства не мав. Вказані обставини підтвердив
в суді і сам скаржник.

Крім того, з
матеріалів кримінальної справи вбачається, що оскаржувана постанова старшого
слідчого військової прокуратури Київського гарнізону від 14 вересня 2007 року
про відмову в порушенні кримінальної справи міститься в томі 2 на а.с.265-267.

Таким чином, в
матеріалах кримінальної справи міститься достатньо даних про те, що ОСОБА_1. фактично ознайомився з матеріалами
кримінальної справи, в тому числі і з постановою старшого слідчого військової
прокуратури Київського гарнізону від 14 вересня 2007 року про відмову в
порушенні кримінальної справи і мав для цього можливість саме 14 вересня 2007
року.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що семиденний строк на оскарження
постанови старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону від
14 вересня 2007 року, передбачений ст. 236 і
КПК України, повинен обчислюватися саме з
14 вересня 2007 року, а відтак кінцевим терміном її оскарження є 21
вересня 2007 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду у вказаний
термін не звернувся. Будь-яких доказів, які могли б вказувати на
існування перешкод для такого звернення скаржник не подав, не містяться вони і
в матеріалах скарги.

На підставі
викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив, встановлений ст.236-1
КПК України процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою, без поважних
причин.

Беручи до уваги
встановлені в судовому засіданні факти, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про
поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою до суду не підлягає
задоволенню, а сама скарга - підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись
ст.ст. 90, 236і, 273 КПК України, військовий суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального
строку на оскарження постанови старшого слідчого військової прокуратури
Київського гарнізону від 14 вересня 2007 року про відмову в порушенні
кримінальної справи стосовно військовослужбовців військової частини 3027
молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_5. і старшого солдата ОСОБА_4 - за відсутністю поважних причин
його пропуску.

Скаргу ОСОБА_1
на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону від
14 вересня 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно
військовослужбовців військової частини 3027 молодшого сержанта військової
служби за контрактом ОСОБА_5. і старшого
солдата ОСОБА_4- залишити без розгляду.

На постанову
може бути подана апеляція у військовий апеляційний суд Центрального регіону України через військовий місцевий суд Київського
гарнізону протягом 7 діб з дня її винесення.