№ 612/809/14-к
1 кп /612/9/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської республіки, громадянина України, освіта середня, одружений, не військовозобов`язаний, не працюючий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.06.2011 року Лозівським міськрайоннм судом Харківської області за ч.2 ст. 296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки;
- 09.07. 2012 року Лозівським міськрайоннм судом Харківської області за ч.1 ст. 309, ст.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.03. 2013 року по відбуттю покарання.
у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2014 року, ОСОБА_3 та особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, попередньо домовилися про спільне вчинення тяжкого злочину, а саме про відкрите викрадення чужого майна в смт. Близнюки, Харківської області.
З цією метою, для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 та особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, керуючись корисливим мотивом, спільно, на автомобілі ВАЗ 2109 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, який останній завчасно та навмисно взяв у користування у гр. ОСОБА_6 для вчинення запланованого злочину, 21.09. 2014 року та 30.09. 2014 року приїжджали із м. Лозова в смт. Близнюки, Харківської області. Кожного разу, прибувши в смт. Близнюки, ОСОБА_3 наказував особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, чекати його в заздалегідь обумовленому та зручному місці, неподалік від місця скоєння нападу на потерпілих, з метою, в подальшому швидко покинути місце вчинення злочину.
- 21.09.2014 року, близько 14.00 години, ОСОБА_3 прослідував до 1-го під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , де діючи з прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, шляхом ривку, зірвав рукою з шиї потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний їй золотий ланцюжок 585 проби, вагою 20,31 грам, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області № 3153 від 02.10.2014 року шість тисяч сто сорок сім гривень дві копійки, чим потерпілій завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 365 - ЛЗ/14 від 04.10.2014 року, ОСОБА_8 , були спричинені садна на правій боковій поверхні шиї в нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного пошкодження;
- 30.09.2014 року, близько 09 години 45 хвилин, ОСОБА_3 прослідував до будинку АДРЕСА_2 , де, діючи з прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, шляхом ривку, зірвав рукою з шиї потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належний їй золотий ланцюжок 585 проби, вагою 15,05 грам з золотим кулоном 585 проби вагою 4 грами, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області № 3292 від 16.10.2014 року чотири тисячі триста шістдесят гривень вісімдесят вісім копійок та одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять гривень чотири копійки відповідно, чим потерпілій завдано матеріальну шкоду на загальну суму 5519,92 грн.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 366 -ЛЗ/14 від 04.10.2014 року ОСОБА_9 , були спричинені садна в області родимки на задній поверхні шиї в нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного пошкодження.
Кожного разу, заволодівши викраденим, ОСОБА_3 та особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі ВАЗ 2109 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням останньої, з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли та в подальшому розпорядилися ним за власним розсудом.
Крім того, ОСОБА_3 , 28.09.2014 року, близько 12.00 години, знаходячись біля будинку №29 по вул. Володарського в м. Лозова Харківської області, побачив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок. Тоді у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення даного ланцюжка і він, діючи з прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, прослідував за ОСОБА_10 у під`їзд №6 вищевказаного будинку, де застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , відкрито, шляхом ривку, зірвав рукою з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 40 грам, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області № 3228 від 06.10.2014 одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень двадцять копійок, чим потерпілій завдав матеріальну шкоду на вказану суму.
Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину, з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним за власним розсудом.
У судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкремінованого йому злочину визнав повністю і дав такі покази.
На пропозицію ОСОБА_11 і разом із ним він вчинив грабежі в смт. Близнюки 21.09.2014 року та 30.09.2014 року за обставин як вони викладені у обвинувальному акті. Із ОСОБА_11 знайомий з дитинства. В Близнюках бував і раніше. Кошти, отримані від реалізації золотих виробів, ділили між собою. Крім того він відшкодовував ОСОБА_11 витрати за бензин.
Викрадення золотого ланцюжка у потерпілої ОСОБА_10 також за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, 28.09. 2014 року в м. Лозова вчинив сам.
Раніше працював. На цей час постійного місця роботи не має. Пояснив, що отримані від реалізації викраденого кошти, мав намір витратити для свого працевлаштування. Проживає разом із своєю дружиною та падчеркою в м. Лозова.
Висновки експертів та калькуляцію експертиз не оспорює. У скоєному розкаюється.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів стосовно особи обвинуваченого.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди (а.с.15,174,190).
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України. Раніше судимий за вчинення умисних злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Одружений. Має постійне місце проживання де характеризується формально позитивно. Проживає разом із дружиною та її неповнолітньою дитиною. Своїх дітей не має. Проходив військову службу. З військового обліку виключений у зв`язку із судимістю. У лікаря - психіатра на обліку не перебуває. Перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Вживання наркотичних речовин із шкідливими наслідками». Знятий із обліку у 2013 році. Постійного місця роботи не має (а.с.100-113,115-126).
Суд, враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин які пом`якшують і обставини, яка обтяжує покарання, приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 буде покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.
Підстав для застосування ст.75 КК України не вбачається.
Так 24.06.2011 року ОСОБА_3 був засуджений Лозівським міськрайоннм судом Харківської області за ч.2 ст. 296 КК України (умисний злочин середньої тяжкості) до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком 2 роки.
В період саме іспитового строку він знову вчинив умисний злочин середньої тяжкості ( ч.1 ст. 309 КК України) і з застосуванням ст. 71 КК України, 09.07. 2012 року тим же судом, йому було призначене покарання у вигляді позбавлення волі. З місць позбавлення волі ОСОБА_3 звільнився 28 березня 2013 року. Після звільнення, менше ніж через півтора року, ОСОБА_3 знову вчиняє умисний злочин але уже тяжкий де є троє потерпілих. Отже вважати що ОСОБА_3 став на шлях виправлення підстав немає. Його виправлення без ізоляції від суспільства на цей час неможливе.
Не вбачається підстав і для застосування ст.69 КК України оскільки наявність зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, обтяжуючої обставини рецидиву злочинів, не свідчить про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
У суду, із огляду на вищевикладене, немає підстав вважати пом`якшуючими обставинами позитивну характеристику ОСОБА_3 із місця проживання та наявності малолітньої падчерки на його утриманні оскільки ці обставини самі по собі та з урахуванням інших, не свідчать про зниження ступеня суспільної небезпечності винного. Крім того, у характеристиці із місця проживання зазначено лише те, що ОСОБА_3 правил проживання не порушував, скарг на нього від мешканців не надходило.
Також вважати, що ОСОБА_3 , який не має постійного заробітку, крім себе утримує ще дружину та неповнолітню падчерку, підстав також немає. У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що за відсутності коштів, саме шляхом пограбування потерпілих, він намагався отримати кошти для вирішення своїх проблем в тому числі і працевлаштування в майбутньому.
Те що попередні злочини, які вчинені ОСОБА_3 , не є корисливими, також не спростовує цих висновків суду.
Разом із тим, при призначенні покарання, суд враховує що ОСОБА_3 добровільно відшкодував завдану потерпілим шкоду і вони у своїх письмових заявах вказали, що претензій до нього не мають. Потерпіла ОСОБА_10 просить крім того і не позбавляти його волі (а.с.35,54).
До набрання цим вироком суду законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 належить залишити раніше обраний - тримання під вартою.
В термін відбування покарання ОСОБА_3 суд зараховує час його тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 01 жовтня 2014 року ( а.с.20,146-150).
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_10 , яка у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про відмову від позову, суд, на підставі ч.1 ст.326 КПК України, залишає без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (а.с.88,169,220).
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, повертаючи їх володільцям (а.с.58,93).
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати починаючи з 01 жовтня 2014 року, зарахувавши в термін відбування покарання час його тримання під вартою з моменту затримання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в Слідчому ізоляторі м. Харкова.
Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської республіки, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави судові витрати за проведення товарознавчих експертиз:
- №3153 від 02.10. 2014 року в сумі 146,7 грн.;
- №3228 від 06.10. 2014 року в сумі 195,6 грн.;
- № 3292 від 16.10. 2014 року в сумі 293,4 грн. а всього 635 (шістсот тридцять п`ять) гривень 70 коп.
Призначення платежу: експертні послуги.
- автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_12 , залишити йому ж;
Цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1