Справа № 500/312/15-к
Провадження № 1-кп/500/130/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
11 лютого 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 03.12.2014 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, росіянина, громадянина України, має неповну середню освіту, не одруженого, інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , прапорщика, , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, який надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 21 січня 2015 року від військового прокурора Білгород Дністровського гарнізону ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою від 21 січня 2015 року було призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000051 від 03.12.2014 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення судового розгляду.

При цьому прокурором не надано суду письмового клопотання про виклик певних свідків з визначенням їх адресів та повних анкетних даних.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_4 заявили письмові клопотання про витребування з військової частини НОМЕР_1 Ізмаїльського прикордонного загону відомостей про правильне написання ПІБ ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та про місце їх перебування з метою подальшого виклику до суду в якості свідків. Також обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 надали суду клопотання про витребування з військової частини НОМЕР_1 Ізмаїльського прикордонного загону копії записів з журналу інструктажу ОСОБА_5 станом на 28.10.2014 р. а також медичної документації . Також обвинувачений та його захисник вважають, що обвинувальний акт складений з істотними порушеннями вимог чинного кримінально процесуального законодавства, тому вказан6ий обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду та підлягає поверненню прокурору.

Прокурор в судовому засідання пояснив, що обвинувальний акт складений відповідно до норм діючого законодавства , тому не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Суд, розглянувши обвинувальний акт з долученими до нього додатками, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що він складений з порушенням вимог КПК України.

В обвинувальному акті не вказано на скільки аркушах додаються реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого про отримання реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту.

Реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

У переліку процесуальних дій взагалі не вказано внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування немає жодних даних про початок досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування, повідомлення про призначення групи прокурорів. В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано обирався чи ні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті зазначено «прапорщик ОСОБА_5 , о 11 годині 28 жовтня 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 402 КК України»

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 402 КПК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції щодо недотримання презумпції невинуватості.

Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Конвенції у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 1 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Що стосується клопотання захисника про виклик певних свідків та про витребування певних документів з військової частини НОМЕР_1 , то вони підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав.

Так, зі змісту ст. 315 КПК України, яка передбачає вирішення питань судом, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, випливає, що такі питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 3), суд вирішує, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК. В даному ж провадженні встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, а тому, виходячи із системного тлумачення ст. 315 КПК у взаємозв`язку зі ст. 314 та ст. 316 КПК, суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку суд не уповноважений розглядати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, у тому числі щодо виклику певних свідків, а також про витребування певних документів.

Керуючись ст.ст.314, 315, 370 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання ухвалою законної сили.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про виклик певних свідків, а також про витребування певних документів з військової частини НОМЕР_1 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а обвинуваченим у той же самий термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1