Справа № 11a -
671/2007 р. Головуючий
у І інст. Мартинишин М.О.
ст. 186 ч. 1 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня
2007 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

головуючого Макойди З.М.

суддів Волинця
М.М., Марітчака Т.М.

за
участю прокурора Василик
Ю.М.

адвоката ОСОБА_5.

та
засудженого ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 та Прокурора Франківського району м.Львова на вирок
Франківського районного суду мЛьвова від 18 травня 2007 року,-

встановила:

цим вироком:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.Львова, громадянина України,
українця, з незакінченою вищою освітою, працюючого комерційним директором ПП
"Сантехбуд", одруженого, раніше не судимого,-

визнано
винним та засудженого за ст.186 ч.1 КК України на 1(один) рік позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 обчислюється з 18.05.2007 року, тобто з
часу фактичного затримання.

Вирішено питання
про речові докази згідно ст.ст. 81, 330 КПК України.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1 підписку про невиїзд змінено на тримання під вартою,
взято під варту в залі судового засідання, до вступу вироку в законну силу.

За
вироком суду ОСОБА_1. 23.01.2007 року, близько 12 год., перебуваючи по
вулАДРЕСА_1 у своєї знайомої ОСОБА_2., переслідуючи корисливу зацікавленість,
скориставшись тим, що ОСОБА_2. повернулась до нього спиною, взяв із
підвіконника в кімнаті її мобільний телефон "Самсунг-Х680",
№імей20129, в якому знаходилась сім-картка "Київстар", на
рахунку якої було 06 коп., та направився до виходу з квартири. ОСОБА_2.
звернулась до ОСОБА_1. з проханням, щоб він повернув телефон, однак він швидко
вийшов із квартири не повернувши телефон. ОСОБА_2. вибігла на вулицю за
ОСОБА_1., він швидкою ходою рухався по вул.Багряного в напрямку вул.Сулими у
м.Львові. На прохання зупинитись та повернути телефон, ОСОБА_1. повернувся та
не зупиняючись з місця події втік. Своїми діями ОСОБА_1. завдав матеріальної
шкоди ОСОБА_2. на загальну суму 1225 грн. 06 коп.

На вирок
суду засуджений ОСОБА_1. подав апеляцію, в якій просить пом'якшити йому
покарання.

В
обгрунтування своєї апеляції покликається на те, що йому обрано надто суворе
покарання, за злочин який він скоїв передбачає і інші види покарання.

Крім
цього прокурор Франківського району м.Львова подав апеляцію, в якій просить
вирок суду Франківського районного суду м.Львова відносно ОСОБА_1. змінити,
обравши йому більш м'яке покарання в межах санкції статті 186 ч.1 КК України,
або покарання із застосуванням ст.ст. 69 чи 75 КК України.

В
обгрунтування своєї апеляції покликається на те, що при призначенні покарання
суддя не врахувала всіх обставин справи, які знижують суспільну небезпеку особи
самого засудженого.

Так в
ході досудового слідства викрадений ОСОБА_1. мобільний телефон вилучено та в
подальшому повернуто потерпілій. Крім того сам засуджений вчинив злочин вперше.
Він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей синів:ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження. Має
постійне місце проживання та праці. Позитивно характеризується як за місцем
праці так і за місцем проживання. В суді свою вину визнав повністю та щиро
розкаявся.

Наведені
обставини дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_1. можливе без
застосування покарання у вигляді реального позбавлення волі, а тому у
відповідності до ст. 172 КПК України вирок Франківського районного суду
м.Львова від 18.05.2007 року хоч і не виходить за межі встановлені санкцією ч.
1 ст. 186 КК України, за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості,
не відповідаючи ступеню тяжкості та особі засудженого.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах адвоката ОСОБА_5., які
просять пом'якшити покарання та обрати інше поркарання не пов'язане 3
позбавленням волі, передбачене цією самою статтею за якою його засуджено,
міркування прокурора про обгрунтованість апеляцій, який також просить змінити
вирок суду і

застосувати
ст.ст. 69 чи 75 КК України, перевіривши матеріали справи та обговоривши

доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та прокурора
підлягають

задоволенню.

Висновок
суду про доведеність винності засудженого у вчиненні зазначених у вироку
злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними
та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Кваліфікація
його дій не оспорюється.

Перевіряючи
вирок у визначених в апеляціях межах, колегією суддів встановлено
невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі
засудженого ОСОБА_1. й призначення покарання яке за розміром є явно
несправедливим внаслідок суворості, що є підставою для зміни вироку.

Так
відповідно до ч.2 ст.334 КПК України та п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму
Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку:
постанова Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990р. №5 із змінами
від 4 червня 1993р., З грудня
1997р.", суди зобов'язані мотивувати свої висновки щодо виду і міри покарання, яке слід призначити
підсудному. Зокрема, суд повинен мотивувати призначення покарання у вигляді
позбавлення волі, якщо санкція кримінального закону передбачає й інші
покарання, не пов'язані з позбавленням волі...

Суд
першої інстанції без наведення в своєму вироку мотивів, враховуючи, що санкція
ч.1 ст. 186 КК України передбачає альтернативне покарання, а саме: штраф ,
виправні роботи та позбавлення волі, обирає підсудному покарання у вигляді
позбавлення волі, в той час коли вказує, що підсудний на обліку у
наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше не
судимий, щиро розкаявся у скоєному. Крім того суд першої інстанції вказує, що
підсудний задовільно характеризується по місцю проживання та роботи, хоча
колегією суддів, встановлено, що ОСОБА_1. характеризується позитивно, що
підтверджується відповідними характеристиками, як за місцем праці (а.с. 69) так
і за місцем проживання (а.с. 70).

Згідно з
ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка
вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія
суддів вважає, що таке неправильне застосування закону є недопустиме і підлягає
виправленню, оскільки з врахуванням вищенаведеного, особи засудженого, який
позитивно характеризується, працює, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині - слід пом'якшити
покарання, яке не пов'язане з позбавленням волі, а обрати покарання у вигляді
штрафу.

Керуючись ст.ст.
362, 366, 377, 379 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 та прокурора Франківського районного суду м.Львова -
задоволити.

Вирок
Франківського районного суду м.Львова від 18 травня 2007 року відносно ОСОБА_1
- змінити.

Пом'якшити
засудженому ОСОБА_1 призначене за ст. 186 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі
1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Запобіжний
захід відносно ОСОБА_1 - тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під
варти негайно, в залі судового засідання.

В решті цей
вирок залишити без зміни.

Ухвалу
можна оскаржити до Верховного Суду України протягом шести місяців після її
оголошення.