Справа № 464/2196/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/485/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області Сокальського району с.Гірник, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2015 року, в якій просить такий скасувати, та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання сім років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст 187 КК України та, із застосуванням ст. 69 КК України, призначено йому покарання чотири роки позбавлення волі без конфіскації особистого належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_9 вважає вказаний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з причин невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, суд, обираючи покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, не вмотивовано прийшов до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України. Зокрема, судом не було враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те що ним було вчинено тяжке кримінальне правопорушення, обвинувачений після його вчинення переховувався від органів досудового розслідування, суду, перебував у міжнародному розшуку та те що щире каяття обвинуваченого під час розгляду є лише засобом для призначення йому якомога меншого покарання.

Також, зазначає, що ОСОБА_6 шкода потерпілим жодним чином не відшкодовувалася, а тому цей факт не може враховуватись, як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Крім того, захисником обвинуваченого було надано суду свідоцтво про народження дітей, де ОСОБА_6 зазначений як батько лише ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від його першого шлюбу, жодних доказів про те, що інші діти є дітьми обвинуваченого, а також того, що вони перебувають на його утриманні стороною захисту надано не було, а такий висновок судом зроблено лише на підставі заяви обвинуваченого та жодним чином не перевірено.

Вважає, що зазначення хвороб, яким хворіє обвинувачений, як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого повинно оцінюватись судом критично, адже обвинувачений значний термін часу переховувався від органів досудового розслідування та суду, перебував за кордоном, жодних документів про його лікування від зазначених хвороб протягом цього періоду часу стороною захисту суду не надано, з огляду на що ця обставина судом також не може бути врахована при застосуванні ст.69 КК України. Також, судом як одну із підстав застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, наведено факт написання потерпілими заяви про те, що вони не мають до нього жодних претензій та просять не позбавляти його волі, однак цей факт не може бути взятий судом до уваги, так к потерпілі в судове засідання не з`явились і безпосередньо суду жодних показань не давали та не висловлювали своєї думки з приводу міри покарання.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги.

Захисник та обвинувачений заперечили апеляцію прокурора.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 28 березня 2009 року о 22.10 год. з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (засуджені вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.07.09.), під вигаданим приводом спільного відпочинку у сауні, по мобільному телефону запросили для відпочинку потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та стали очікувати на їх приїзд біля приміщення сауни ТзОВ „Олімп", що на території „КСП Львів ВАТО ОСС" по вул.Навроцького, 25 в м.Львові. О 22.20 год., коли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під`їхали на таксі під керуванням ОСОБА_15 до вказаної сауни, то до автомобіля підійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які за попередньою домовленістю задумали вчинити напад на потерпілих з погрозою застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу. Так, обвинувачені втрьох сіли на заднє сидіння автомобіля та погрожуючи застосуванням пістолета і автомата наказали потерпілому - водію таксі ОСОБА_15 від`їхати в темний провулок, що неподалік даної сауни. Знаходячись в автомобілі, ОСОБА_6 із погрозою застосування пістолета до ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 наказав останнім вимкнути мобільні телефони, а коли водій ОСОБА_15 на їхню вимогу заїхав в темний провулок, то ОСОБА_12 .. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 наказали всім вийти з автомобіля. Коли всі вийшли з автомобіля, то ОСОБА_11 відвів водія ОСОБА_15 на відстань 3-4 м від автомобіля та поставив останнього обличчям до стіни та наглядав за ним, щоб той не втік. ОСОБА_12 в цей час знаходився біля автомобіля та, тримаючи в руках автомат, наглядав за ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_6 в цей час відкрито заволодів речами ОСОБА_13 , а саме: грошима в сумі 11200 грн. та 190 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 1463 грн.; мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 658 грн. з сім-картою оператора «Київстар» вартістю 25 грн.; сім-картою оператора «Київстар» вартістю 25 грн., яка була в мобільному телефоні «Самсунг-слайдер»; сім-картою оператора «Київстар» вартістю 25 грн., яка була в мобільному телефоні «Самсунг»; сім-картою оператора «Лайф» вартістю 10 грн., яка була в мобільному телефоні «Нокіа», а всього на загальну суму 13406 грн. В подальшому ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 та відкрито заволодів її сім-картою оператора «Київстар» вартістю 25 грн. з грошима на рахунку в сумі 5 грн., та яка була в мобільному телефоні «Самсунг», а всього на загальну суму 30 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_15 та відкрито заволодів його мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Білайн» вартістю 20 грн. з грошима на рахунку 10 грн.; сім-картою оператора «Лайф» вартістю 20 грн. з грошима на рахунку в сумі 15 грн., та яка була в мобільному телефоні «Нокіа», а всього на загальну суму 265 грн. Після цього, обвинувачені з місця скоєння злочину втекли.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_9 слід задоволити.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина засудженого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурора, що місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому, не вмотивовано прийшов до висновку про можливість застосування ст.. 69 КК України.

Зокрема, судом в достатній мірі не було враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те що обвинувачений після його вчинення переховувався від органів досудового розслідування, суду, перебував у міжнародному розшуку.

В матеріалах справи відсутні відомості про особисте відшкодування ОСОБА_6 завданої шкоди, а тому цей факт не може враховуватись, як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Також, стороною захисту не представлено жодних доказів щодо наявності або перебування на утриманні у обвинуваченого інших дітей, окрім малолітньої доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 від його першого шлюбу, а висновок суду про наявність інших дітей на утриманні обвинуваченого зроблено лише на підставі його заяв та жодним чином не перевірено.

Крім того, прокурором вірно зазначено, що наявність хвороб, якими хворіє обвинувачений, як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого повинно оцінюватися судом критично, адже обвинувачений значний термін часу переховувався від органів досудового розслідування та суду, перебував за кордоном, жодних документів про його лікування від зазначених хвороб протягом цього періоду часу стороною захисту суду не надано, з огляду на що ця обставина судом також не може бути врахована при застосуванні ст.69 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2015 року в частині обрання покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню у звязку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Покарання ОСОБА_6 слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого йому злочину з конфіскацією майна, що буде відповідати вимогам ст.65 КК України та буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2015 року, в частині обрання покарання ОСОБА_6 скасувати та постановити у цій частині новий вирок.

Обрати ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_16 .