АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ пров. 11-кп/778/1397/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_3 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Токмачка, Оріхівського району Запорізької області, гр. України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше засудженого:

1) 25.03.2010 році Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 186 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 850 гривень;

2) 21.03.2011 році Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.05.2012 році по відбуттю строку покарання;

3) 24.10.2013 році Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 5 місяців арешту. Покарання не відбув,

засуджено: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого

покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, приєднано не відбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Утримується під вартою з 14.11.2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 4049 гривень.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те що він, 05.11.2014 року, приблизно о 16:50 годині, маючи намір на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до торгівельного стелажу із лікеро-горільчаними виробами, із супермаркету «Сільпо» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 155-б, намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Фоззі-Фуд», а саме:

- пляшку віскі «Джеймсон», вартістю 341 гривня 61 копійка, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони вищевказаного торгівельного центру, на виході з торгівельного центру «Сільпо».

13.11.2014року, приблизно о 03.30 годин, ОСОБА_7 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, повторно, знаходячись у сквері біля пам`ятника «Дзержинському» у м. Запоріжжі, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в тому, що ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаком правої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_11 , від чого останній впав на асфальт та отримав тілесні ушкодження, а саме: «синці в околовічній області ліворуч, в області правого плеча, в області лівого стегна, садна в лобовій області праворуч, в правій скуловій області, в області лівої брови, в лівій щічній області, в області обох кистей, в проекції обох надколінників, які згідно з висновку експерта № 4827 від 12.12.2014 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження», після чого відкрито викрав майно, яке належить потерпілому, а саме:

- чоловічу зимову куртку «Колінс», темно зеленого кольору, вартість якої складає 583 грн.;

- гаманець із шкіри, чорного кольору, вартістю 350 грн.;

- мобільний телефон «Lenovo S 580», корпусі чорного кольору, вартістю 2799 грн.;

- сім-карту мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної цінності не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку;

- сім-карту мобільного оператора «Лайф», яка матеріальної цінності не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку;

- зв`язку ключів від квартири, автомобіля, а також роботи, вартістю 300 грн.;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , матеріальної цінності не представляє;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Шевроле Авео», д.н. НОМЕР_1 , матеріальної цінності не представляє;

- кільце із срібла, чоловіче, вартістю 300 грн.;

- кільце із срібла, чоловіче, вартістю 300 грн.;

- банківську карту «Приватбанк», матеріальної цінності не представляє, а всього викрав майно потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 4632 грн., чим завдав останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 13.11.2014, приблизно о 18.00 годин1, маючи умисел на напад з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, знаходячись в парку біля зупинки громадського транспорту «майдан Волі», напали на ОСОБА_12 , та з погрозою застосування насилля небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_12 , яке виразилося в приставлені ОСОБА_7 ножа до шиї ОСОБА_12 почали вимагати, щоб останній зняв з себе куртку та передав їм, а коли ОСОБА_12 відмовився, - невстановлена особа, штовхнула ОСОБА_12 , від чого він впав на лавку.

ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії приставив ніж до тулуба потерпілого з правого боку. Придушивши, таким чином, волю потерпілого ОСОБА_12 до опору, ОСОБА_7 почав вимагати, щоб ОСОБА_12 передав йому куртку. Невстановлена особа підійшла до ОСОБА_12 , який внаслідок застосованих до нього погроз не міг оказати опір, та насильно, всупереч волі ОСОБА_12 зняла з нього куртку.

Таким чином ОСОБА_7 та невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів незаконно заволоділи, майном ОСОБА_12 , а саме:

- курткою чорного кольору без будь-яких назв з хутром білого кольору всередині, вартість якої складає 164 грн.;

- грошовими коштами загальною сумою 100 грн.;

- мобільним телефоном «Самсунг Дуос», вартістю 100 грн.;

- сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 30 грн., на мобільному рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 10 грн.;

- карткою поповнення рахунку мобільного оператора «Лайф» на 40 грн., вартістю 40 грн.

А всього заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 444 грн., спричинивши ОСОБА_12 , матеріальних збитків на вказану суму, після чого втекли с місця вчинення злочину.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, оскільки злочин відносно нього за ч.2 ст. 186 КК України, на його думку, сфальсифікований працівниками міліції. Його вина у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_11 не доказана. Просить переглянути справу щодо нього та розібратися в його справі.

В апеляції адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , також не згодна з вироком суду, оскільки орган досудового розслідування та суд першої інстанції всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ретельно не дослідили всі докази щодо відсутності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання обвинуваченого, а суд першої інстанції не звернув уваги на доводи обвинуваченого та не узгодженість обставин з іншими матеріалами провадження та показами свідків та потерпілих.

Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції, обвинуваченого та його адвоката які підтримали доводи своїх апеляцій та наполягали на їх задоволенні, прокурора, який вважав, що вирок є законним та обгрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає, перевіривши матеріали справи, колегія судів не вбачає підстав до задоволення апеляцій виходячи з наступного.

Коллегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

У судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав свою вину по епізоду замаху на скоєння крадіжки в супермаркеті «Сільпо».

У зв`язку з частковим визнанням своєї вини ОСОБА_7 , суд керуючись ст. 349 КПК України, обгрунтовано дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У суді обвинувачений ОСОБА_7 по епізодах грабіжу відносно ОСОБА_11 та розбійного нападу на ОСОБА_12 свою вину не визнав. При цьому пояснив, що він був засуджений Хмельницьким міськрайсудом до 5 місяців арешту. Не відбувши покарання він приїхав в Запорізьку область та поселився у сестри в Оріхівському районі. Періодично він приїжджав до м. Запоріжжя де познайомився зі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . З вказаними особами він періодично вживав спиртні напої.

05.11.2014 року він намагався скоїти крадіжку пляшки віскі з супермаркету «Сільпо», але був затриманий охоронцями супермаркету.

З приводу грабіжу стосовно ОСОБА_11 пояснив, що 13.11.2014 року, приблизно у 3 години ночі, він разом з ОСОБА_16 проходив повз парк, біля ЗГТ «Майдан Волі». У них не було сірників та ОСОБА_16 підійшла до незнайомого їм чоловіка, пізніше він дізнався, що це був ОСОБА_11 . Вони познайомилися та ОСОБА_11 купив спиртні напої, які вони разом вжили. ОСОБА_11 викликав таксі та пішов. Трохи пізніше, вони проходили через сквер біля пам`ятника Дзержинського, та ОСОБА_16 знайшла куртку, в яку був одягнутий ОСОБА_11 . В подальшому вона віддала йому цю куртку.

По епізоду розбійного нападу на ОСОБА_12 , ОСОБА_7 пояснив, що 13.11.2014 року в вечірній час він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої в сквері, біля ЗГТ «Майдан Волі». В цей час повз них проходив потерпілий ОСОБА_12 , ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_12 його скривдив та погнався за ним. Він також підбіг до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щоб розборонити їх. ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_12 колись зняв з нього куртку. Після цього ОСОБА_13 зняв з ОСОБА_12 куртку та кинув йому свою. Він взяв у ОСОБА_13 куртку, яку той зняв з ОСОБА_12 , а ОСОБА_13 віддав куртку, яка належала потерпілому ОСОБА_11 . Після цього вони пішли на вокзал «Запоріжжя-2» де і були затримані працівниками міліції.

Разом з тим, його провина підтверджується і іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що вночі 13.11.2014 року він повертався додому після зустрічі з товаришем. В парку, який знаходиться біля ЗГТ «Майдан Волі» він зустрів обвинуваченого, який був разом з дівчиною. Він пригостив їх пивом, після чого викликав для себе таксі. Коли він йшов через сквер, біля пам`ятника «Дзержинському» на нього ззаду напав обвинувачений, який наніс йому удар кулаком по обличчю, після чого він впав. Обвинувачений зняв з нього куртку та пішов. Коли його запросили до міліції, він побачив та впізнав ОСОБА_7 та ще одного чоловіка, на якому була одягнута його куртка;

- показами потерпілого ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 13.11.2014 року близько 18 год. 00 хв. він, повертаючись додому, проходив через парк біля ЗГТ «Майдан Волі». Тільки він увійшов до парку до нього підійшли двоє незнайомих йому чоловіків, ОСОБА_7 приставив до його шиї ніж та почав вимагати, щоб він віддав йому куртку. Чоловік, який знаходився разом з ОСОБА_7 штовхнув його у груди та він впав на лавку, тобі він зняв з нього куртку а потім передав її ОСОБА_7 . При затриманні ОСОБА_7 він зразу ж впізнав його. На ньому була одягнута куртка, яка належала йому;

Покази потерпілих не спростовуються, а підтверджуються іншими доказами по справі.

Свідок ОСОБА_13 , який допитаний на досудовому слідстві в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_17 в порядку ст. 225 КПК України, пояснив, що він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_7 13.11.2014 року біля церкви. З ОСОБА_7 була дівчина. До них підійшов ще один незнайомець високо зросту та вони вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв до них підійшов ще один хлопець. ОСОБА_7 сказав чоловіку високого зросту: «Зараз гепнемо». Він їх відмовляв, але вони його не послухалися. Вони підішли до незнайомця, при цьому у ОСОБА_7 був ніж. Чоловік високого зросту зняв з незнайомця куртку та передав її ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_7 зняв з себе куртку та віддав йому, він одяг цю куртку а свою кинув потерпілому. Куртку, яку забрали у незнайомця, ОСОБА_7 одяг на себе.

(т. 4 а. с. 77-79);

Свідок ОСОБА_14 , який був допитаний на досудовому слідстві в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_17 в порядке передбаченому ст. 225 КПК УКраїни і ці показання були досліджені у судовому засіданні, пояснив, що 13.11.2014 року у вечірній час на вокзалі «Запоріжжя-2» він зустрів ОСОБА_7 та дівчину, з якими він вживав спиртні напої. В процесі бесіди ОСОБА_7 розповів йому, що він забрав куртку у незнайомого чоловіка. В цей час приїхали працівники міліції та затримали їх.

Свідок ОСОБА_15 , яка допитана за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку, суду пояснила, що 13.11.2014 року вона разом з ОСОБА_7 вживала спиртні напої. Подробиць скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_7 вона не пам`ятає.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами:

протоколом особистого обшуку ОСОБА_7 від 14.11.2014р., в ході якого, в присутності понятих, у ОСОБА_7 була вилучена куртку чорного кольору з капюшоном, яка була одіта на ньому та розкладний металевий ніж.

(т. 4 а. с. 70-76);

протоколом огляду ножа та чоловічих курток від 17.11.2014 року

(т. 4 а. с. 27);

речовим доказом (ніж, вилучений у ОСОБА_7

(т. 4 а. с. 28);

речовими доказами (куртки, які належали потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11

(т. 4 а. с. 30-33);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка вчинила на нього розбійний напад

(т. 4 а. с. 92-95);

протоколом пред`явлення особи до впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила відносно нього грабіж

(т. 4 а. с. 109-112);

протоколом пред`явлення до впізнання речей, згідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав куртку, яку в нього забрав обвинувачений ОСОБА_7

(т. 4 а. с. 106-108);

висновком судово-медичної експертизи № 4827 від 12.12.2014 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді «синці околовічній області ліворуч, в області правого плеча, в області лівого стегна, садна в лобовій області праворуч, в правій скуловій області, в області лівої брови, в лівій щічній області, в області обох кистей, в проекції обох наколінників».

(т. 4 а. с. 36-37);

Коллегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідивши усі надані докази, дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно,

за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного, який раніше був неодноразово судимий, належних висновків не зробив та знов скоїв низку злочинів, крім того не відбув покарання за попереднім вироком, не працює, не одружений, немає постійного місця проживання, вину визна частково.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки при призначенні покарання.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляцію адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2015 року яким ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 ст. 70,71 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4