Справа № 206/1214/15-к
Провадження № 1-кп/206/103/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження, №0001341 внесене 04.08.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 08.04.1991 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 2 КК України(в редакції 1960 року) на строк 2 роки позбавлення волі;
· 04.08.1995 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 141 ч. 2 КК України(в редакції 1960 року) на строк 3 роки позбавлення волі, звільнений 14.11.1997 року по відбуттю строку покарання;
· 07.12.2001 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України на строк 4 місяці арешту;
· 27.06.2002 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 101 ч. 3 КК України(в редакції 1960 року) на строк 8 років позбавлення волі, 12.12.2009 року звільнений по відбуттю строку покарання;
· 18.05.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 263 ч. 1,309 ч. 1, 70 КК України, строком на 2 роки позбавлення волі;
- 14.07.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч. 2, 309 ч.2, 263 ч.2 ст.70 4.1 КК України, на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.11.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 19 днів;

- 15.05.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ст. 263 ч. 2 КК України на строк 1 рік 2 місяці позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 року на підставі ухвали Синельниківського МС по ст.2 ЗУ «Про амністію».

- 13.11.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2, 309 ч.2 ст.185 ч.1 ст.70 КК України, на строк 2 роки позбавлення волі

- 27.11.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2, 309 ч.4, 70 КК України, на строк 2 років 1 місяця позбавлення волі.

- 16.01.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2, ст.263, ст.70 КК України, на строк 2 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

представник потерпілого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

04.08.2014 року, у нічний час, більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилось можливим ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходився біля телефонного колодязя, який розташований навпроти будинку № 6 А по вул.К.Волкова у місті Дніпропетровську, де, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто, не спостерігає, розуміючи таємний характер своїх умисних, злочинних посягань, шляхом вільного доступу, скоюючи злочин повторно, за допомогою знаряддя, яке при ньому знаходилось, а саме кусачки та фомка, відкрив металічну кришку люка та перекусив телефонний кабель кусачками, після чого пройшовши вздовж узбіччя дороги на відстань 133 метрів, де біля будинку № 6 по вулиці К. Волкова, розташовано телефонний колодязь, в якому відшукав раніше відрізаний їм кабель та перекусив його кусачками, після чого витяг з колодязя, викрадений ОСОБА_3 кабель погрузив на тачку яку привіз з собою та з викраденим майном з місця злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно, а саме телефонний кабель марки ТІШ 100*2*0,4 загальною довжиною 133 метра, що належить ДФ ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 3195 грн. 99 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою визнав повністю, та підтвердив усі фактичні обставини викладені в установчій частині вироку, та показав, що він 04.08.2014 року, вночі, за допомогою кусачки перекусив телефонний кабель, після чого біля будинку № 6 по вул. К.Волкова за допомогою фомки, відкрив металічну кришку люка, у телефонному колодязі, витягнув раніше відрізаний ним кабель, та погрузив на тачку яку привіз з собою та пішов, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності їх показань про обставини злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), скоєне повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.п.56). На обліку у лікаря психіатра, та лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.п.55,57), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , є рецидив злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, виключно у виді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

25.03.2015 року у підготовчому судовому засіданні представником потерпілого, заявлено цивільний позов ПАТ "Укртелеком" до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4758,27грн.

Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілого ПАТ "Укртелеком" щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди, підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди підтверджується актами технічної інвентаризації наявними в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.п.16, 38), тобто на суму 3888,99.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 3888,99грн.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2015 року, та визначити остаточно покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.,

Цивільний позов ПАТ "Укртелеком" до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства "Укртелеком" матеріальну шкоду у розмірі 3888,99грн.

В решті позову відмовити.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, після чого скасувати.

Початок строку відбування покарання рахувати з 25.10.2014 року.

Речові докази по справі:

- тачку двоколісну, кусачки, ніж, зрізи (залишки кабелів) - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1