Справа № 0216/1-34/2011 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.

при секретарі Хонькович Л.І.

з участю прокурора Добровольського Т.В.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, - за ч. 1 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, працюючи охоронником в ТОВ «Агрофірма Рубанський», будучи матеріально-відповідальною особою та виконуючи за відсутності завскладу розпорядчі функції щодо матеріальних цінностей, які перебувають на території товариства, в тому числі в кімнаті зберігання захисту рослин, в ніч з 10 на 11 листопада 2010 року, близько першої години ночі виніс два паперові ящики засобів захисту рослин «Фюзілад-Форте», в яких знаходилось вісім поліетиленових каністр по пять літрів кожна загальною ємністю 40 літрів на загальну суму 7368, 96 гривень. В подальшому ОСОБА_1 умисно, з корисливих мотивів продав дані засоби захисту рослин невідомому чоловіку за 1200 гривень.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині і показав, що він дійсно працював охоронником у ТОВ «Агрофірма Рубанський»на період відпусток постійних працівників. Кожного разу з ним заключався договір про повну матеріальну відповідальність. Під час чергування він має ключ від приміщення контори, а за відсутності завскладу може за вказівкою керівництва передати, або прийняти матеріальні цінності. 10.11.2010 року, коли він заступив на чергування, біля першої години ночі до охоронюваного товариства підїхав автомобіль, з якого вийшов невідомий чоловік та запитав чи немає в товаристві «хімії». Він відповів, що не знає, але якщо вона є, то закрита і він не має до неї доступу. Чоловік запропонував продати йому хімію, а він, в свою чергу, погодився на цю пропозицію, бо знав, що зможе винести хімікати зі складу. В подальшому він за два рази виніс з підвалу по паперовому ящику із чотирма пятилітровими поліетиленовими каністрами кожен, в яких був засіб для захисту рослин «Фюзілад», та віддав невідомому чоловіку, який заплатив йому за це кошти в сумі 1200 гривень.

Підсудний ОСОБА_1 відмовився від допиту у судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів у справі, заявивши, що не оспорює обставини справи, про які вони стверджували на досудовому слідстві, визнає їх за правдиві і достовірні. За таким клопотанням підсудного та з врахуванням думки прокурора, суд визнав недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у справі, оскільки такі докази ніким не оспорюються, і дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом підсудного та дослідженням характеризуючи його особу даних.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 191 КК України як розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочин, зокрема, що вчинене ним є злочином середньої тяжкості; особу винного, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 37) як особа, що не порушує громадський порядок. Суд також враховує обставини, що пом'якшують покарання для ОСОБА_1, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше (а.с. 63), добровільне відшкодування завданого збитку (а.с. 62). У діях ОСОБА_1 суд не вбачає обставин, що обтяжували б йому покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначати найменш тяжке покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті штраф, - у мінімальному розмірі, встановленому кримінальним законом. З врахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, а також обставини, що в даний час підсудний ніде не працює, суд вважає за можливе не призначати винному додаткове покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Постановою старшого помічника прокурора Мурованокуриловецького району від 28 листопада 2010 року (а.с. 46) визнано речовими доказами три купюри номіналом по 200 гривень, які 18 листопада 2010 року добровільно видав ОСОБА_1 (а.с. 13). Враховуючи, що винний у розтраті ЗЗР відшкодував заподіяні ТОВ Агрофірма Рубанський збитки, суд приймає рішення про повернення йому 600 гривень.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним та засудити за ч. 1 ст. 191 КК України до штрафу в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити без зміни підписку про невиїзд.

ечові докази - 600 гривень - повернути ОСОБА_1.

На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: _____________