Справа № 735/1222/13-к
Номер провадження 1-кс/739/133/15
У Х В А Л А
про задоволення заяви про відвід

27.05.2015 м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

судді- ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_4 , від 27.05.2015 року у кримінальному провадженні №0000012 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 364, частиною другою статті 368, частиною другою статті 375, частиною першою статті 376-1 Кримінального кодексу України (у редакції на час вчинення злочинів) та ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 368 КК України (у редакції на час вчинення злочину),-

В С Т А Н О В И В:
Під час розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_5 , про відвід судді ОСОБА_4 , від 27.05.2015 року у судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000012 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було заявлено відвід на підставі ст.75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Дана заява мотивована тим, що у вказаному кримінальному провадженні не відведено попередній законний склад суду під головуванням судді ОСОБА_7 , якому 24 лютого 2015 року було заявлено відвід і яким того ж дня було подано заяву про самовідвід, хоча вказані заяви підлягали розгляд і лише в разі їх задоволення відповідно до частини другої статті 82 КПК України кримінальне провадження могло бути перерозподілене для розгляду іншому судді. Вказана обставина свідчить про порушення порядку розподілу зазначеного кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити, зазначивши, що попередньо заяви про відвід чи самовідвід як судді ОСОБА_7 , так і судді ОСОБА_8 суддів Коропського районного суду Чернігівської області не розглядалися і рішення про їх задоволення не приймалися.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 , та просив відмовити у задоволенні заяви про відвід головуючого по справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні висловився про те, що заява ОСОБА_5 , про відвід судді ОСОБА_4 , підлягає задоволенню, оскільки заяви про відвід чи самовідвід, як судді ОСОБА_7 , так і судді ОСОБА_8 не розглядалися і рішення про їх задоволення, або відмову у їх задоволенні не приймалися.

Суддя ОСОБА_4 , у судовому засіданні пояснив, що підстави заявлення обвинуваченою ОСОБА_5 , відводу головуючому вважає необґрунтованими у зв`язку із тим, що обговорення обґрунтованості питання передачі розгляду справи до іншого суду, а фактично законності ухвали апеляційного суду не входить до компетенції суду першої інстанції і не є процесуальним правом учасників судового провадження на стадії підготовчого судового розгляду. Ухвала апеляційного суду, який є судом другої інстанції по відношенню до Новгород-Сіверського районного суду окремому оскарженню не підлягає і є обов`язковою до виконання у частині проведення судового розгляду визначеним апеляційним судом, судом першої інстанції.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, пояснення судді ОСОБА_4 , та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною першою статті 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-80 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Правовими приписами статті 81 КПК України вирішення питань, пов`язаних з відводом та самовідводом, крім заяв учасників кримінального провадження про відвід судді, належить до компетенції суду, який здійснює відповідне судове провадження.

Як встановлено, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 вересня 2013 року кримінальне провадження №0000012 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передано за підсудністю для розгляду до Коропського районного суду Чернігівської області.

Автоматизованою системою документообігу Коропського районного суду Чернігівської області вказане кримінальне провадження розподілено для розгляду судді ОСОБА_7

24 лютого 2015 року під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження судді ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_6 було заявлено відвід, а суддею ОСОБА_7 оголошено заяву про самовідвід судді, після чого вказане кримінальне провадження передано до канцелярії Коропського районного суду Чернігівської області для його перерозподілу іншому судді у зв`язку з самовідводом. При цьому, заяви про відвід судді та про його самовідвід не розглядалися і рішенням про їх задоволення не приймалися.

Незважаючи на відсутність рішення про задоволення відводу чи самовідводу судді ОСОБА_7 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розподілено іншому судді, яким автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю ОСОБА_8 .

Суддею ОСОБА_8 12 березня 2015 року під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оголошено заяву про самовідвід судді, після чого дане кримінальне провадження передано до канцелярії Коропського районного суду Чернігівської області для його перерозподілу іншому судді у зв`язку з самовідводом. При цьому заява про самовідвід судді не розглядалася і рішення про її задоволення не приймалося.

У зв`язку з неможливістю сформувати новий склад суду, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було направлене до Апеляційного суду Чернігівської області для його передачі за підсудністю. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2015 року вказане кримінальне провадження передано до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, а 07.04.2015 року судді ОСОБА_4 , згідно положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції на час розподілу кримінального провадження) ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Частиною четвертою статті 82 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Порядок розподілу кримінальних проваджень, передбачений частиною третьою статті 35 КПК України та регламентований Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, пунктом 3.1.10 якого передбачено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді (головуючого, судді-доповідача або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів), якому розподілено справу для розгляду, справа підлягає повторному автоматичному розподілу без урахування цього судді (суддів).

Із вказаних законодавчих положень висновується, що кримінальне провадження може бути повторно розподілене в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 КПК України, іншому судді для розгляду у випадку прийняття процесуального рішення про задоволення заяви про відвід чи самовідвід судді, у провадженні якого перебуває відповідне кримінальне провадження. До ухвалення такого рішення кримінальне провадження у зв`язку із заявленим відводом чи самовідводом судді іншому судді перерозподілятися не може, оскільки це призведе до порушення права учасників кримінального провадження на повноважний суд. Наявність передбачених КПК України підстав для розподілу справи іншому судді є обов`язковим для визнання розподілу таким, що здійснений відповідно положень КПК України.

Викладене вище свідчить, що склад суду під головуванням судді ОСОБА_7 , який у встановленому законом порядку був визначений для розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не був відведений від розгляду вказаного кримінального провадження в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, оскільки процесуальне рішення про задоволення відводу чи самовідводу судді ОСОБА_7 не приймалося. Тому підстави для розподілу вказаного кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 КПК України, іншому судді, були відсутні.

Також відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В постанові від 09 жовтня 2008 року у справі «Моїсеєв проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно вимоги «безсторонності» суду необхідно враховувати два аспекти. По перше, суд повинен бути суб`єктивно безстороннім, тобто жоден з його членів не повинен мати будь-якої особистої упередженості. Особиста безсторонність презюмується, якщо ніщо не свідчить про зворотне. По друге, суд повинен бути також безстороннім з об`єктивної точки зору, тобто він має представити достатньо гарантій, щоб виключити будь-який законний сумнів в цьому. Вказавши на порушення під час розгляду справи заявника принципу незмінності суду при здійсненні необґрунтованої заміни його складу, Європейський суд з прав людини констатував у зв`язку з цим порушення пункту 1 статті 6 Конвенції в частині відсутності незалежності та безсторонності суду першої інстанції, який розглядав справу заявника.

Частиною першою статті 319 КПК України, в якій закріплено принцип незмінності складу суду, передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Крім того, в постанові від 04 березня 2003 року у справі «Посохов проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «судом, встановленим законом», належить не лише до регламентації самого існування суду в силу закону, а також і до законності складу суду по кожній справі та визнав обґрунтованими доводи заявника що суд, який засудив його, не може вважатися судом, встановленим законом, оскільки він був створений з порушенням національного законодавства, у зв`язку з чим констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи те, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 законний склад суду під головуванням судді ОСОБА_7 не був відведений в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством шляхом прийняття процесуального рішення про задоволення заяв про відвід та самовідвід зазначеного судді, передача даного кримінального провадження на розгляд іншому судді є порушенням права обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розгляд їхньої справи «незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням закріпленого в статті 319 КПК України принципу незмінності складу суду.

Оскільки в ході розгляду заяви ОСОБА_5 , про відвід судді ОСОБА_4 , підтвердилася наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 75 КПК України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 , про відвід судді ОСОБА_4 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтею 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 35, 75, 80, 81, 82, 319, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000012 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження №0000012 передати до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для перерозподілу відповідно до частини третьої статті 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1