Кримінальне провадження № 629/2877/13-к
Номер провадження 1-кп/629/2/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Кранопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянки України, , з середньою освітою, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2013 року близько 08:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачила ОСОБА_6 , з якою у неї на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла короткочасна сварка, після якої ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків з мотивів особистої неприязні з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, штовхнула її руками в груди, що призвело до падіння останньої на землю. Далі ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні наміри, умисно нанесла ОСОБА_7 удари кулаками по обличчю та ногами по голові, спричинивши їй закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, тобто легке тілесне ушкодження яке спричинило короткочасний розлад здоров`ю.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе визнала та пояснила, що 21 лютого 2013 року в смт.Краснопавліка вона дійсно,за вказаних више обставин штовхнула ОСОБА_7 , а коли та впала, нанесла їй удари руками та ноагми.

В зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченої, її згодою з правовою кваліфікацією своїх дій, суд, за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, заперечень з боку прокурора, виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченої, суд знаходить її вину повністю доказаною, а скоєне нею підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонерка, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується негативно.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.
Враховуючи викладене, обставини і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, суд приходить до переконання, що її виправлення і попередження скоєння нових злочинів можливе при призначенні покарання у вигляді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 звернулась з заявою про звільнення її від покарання на підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.

Відповідно до п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинила злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.2 ст. 125 КК України до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, є пенсіонеркою.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинувачену ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, п. "ґ" ст.1 ст.ст. 8, 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_8 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування зазначеного покарання на підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: