АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/169/15 Справа № 209/3196/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

15 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000969 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Дніпровського району м. Дніпродзержинська на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ м. Челябінська, громадянина Росії, який має середню освіту та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 .

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції прокурором Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати прийняте рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що 23 травня 2014 року ОСОБА_6 було вручено пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного та роз`яснено право, зокрема, на першу вимогу мати захисника за рахунок держави та право користуватись рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє та в разі необхідності користуватись послугами перекладача за рахунок держави, однак ОСОБА_6 відмовився від участі захисника, про зазначив власноруч у протоколі роз`яснення йому права на захист. Крім того, в підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 18 липня 2014 року, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 не заявляли клопотання про те, що ОСОБА_6 не володіє українською мовою. При розгляді відводу судді ОСОБА_9 , судове засідання велося українською мовою обвинувачений та його захисник також не заявляли клопотань про розгляд кримінального провадження українською мовою або надання обвинуваченому перекладача не заявляли останні такого клопотання і при отриманні копії ухвали від 14 серпня 2014 року. Крім того, матеріали кримінального провадження містять документи, зокрема і договір з адвокатом, які складені українською мовою та які свідчать про те, що ОСОБА_6 знаходиться на території України з 2012 року. Також прокурор зазначає, що п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачає обов`язковість участі захисника з моменту встановлення факту не володіння особою українською мовою, а про такий факт заявлено лише 25 листопада 2014 року в підготовчому судовому засіданні і саме с цього моменту суд зобов`язаний забезпечити обов`язкову участь захисника.

В запереченнях на зазначену апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. В своїх запереченнях захисник посилається на те, що матеріали кримінального провадження містять достатньо відомостей щодо порушення при проведенні досудового розслідування права на захист ОСОБА_6 . При цьому зазначає, що незабезпечення підозрюваного (обвинуваченого) можливості відстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатись допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування вироку й визнання недійсними інших рішень і дій.

Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, суд прийшов до висновку про повернення зазначеного обвинувального акту прокурору, посилаючись на те що органом досудового розслідування було порушено право ОСОБА_6 на захист, оскільки слідчий встановивши, що ОСОБА_6 є уродженцем та громадянином Росії, неодмінно повинен був забезпечити обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні, однак цього зроблено не було, чим порушено вимоги п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті, прокурор підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, як таку що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Вислухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Місцевий суд, в підготовчому судовому засіданні, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Так відповідно до ч. 1 ст. 29, п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою та обов`язкова участь захисника забезпечується в кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

Однак, органом слідчим було порушено вимоги п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 є уродженцем та громадянином Росії і не володіє українською мовою, а тому після встановлення даних щодо останнього, слідчий повинен був забезпечити підозрюваного захисником та з`ясувати щодо того чи потребує особа послуг перекладача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю акту вимогам ст. 291 КПК України є обґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору, залишити без змін.

Апеляцію старшого прокурора Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області залишити без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4