Справа № 496/2190/13-к
Провадження № 1-кп/496/119/13
Біляївський районний суд Одеської
головуючого - судді Горяєва І.М.,
за участю секретаря - Величко Н.М.,
прокурора - Бєлого В.В.,
потерпілої - ОСОБА_1,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Біляївка
матеріали кримінального провадження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця р-н. м.
Вилкове, Кілійського району Одеської
області, громадянина України, українця,
не одруженого, освіта неповна середня,
не працюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186
Органами досудового слідства ОСОБА_3
підозрюється у вчинені злочинів,
передбачених ст. 185 ч.2 КК України
(кримінальна справа була порушена
07.07.2011 р.) та ст. 186 ч.2 КК України
(кримінальна справа була порушена
19.11.2012 р.), розгляд яких ще триває.
Крім того, 17.01.2013 року, ОСОБА_3 біля 00
годин 30 хвилин, маючи намір на відкрите
заволодіння чужим майном, знаходячись
в с. Нерубайське Біляївського району
Одеської області по вул. Зеленій,
побачив ОСОБА_1, яка зачиняла ролетні
двері магазину «Акація» та після цього
попрямувала до будинку № 7,
розташованого по вул. Зеленій.
Обвинувачений перейшов на протилежний
бік дороги та прослідував за
потерпілою, він побачив, що остання
зупинилася біля парадного входу до
зазначеного вище будинку й розмовляла
з ОСОБА_4 Переконавшись в тому, що немає
перешкод для відкритого заволодіння
пакета, який ОСОБА_1 утримувала в руках,
ОСОБА_3, усвідомлюючи відкритість своїх
дій, підійшов до потерпілої та відкрито
викрав полімерний пакет, в якому
знаходилось майно, яке належало ОСОБА_1,
а саме: гаманець з лакової шкіри
замінника малинового кольору, вартістю
250 гривень, в якому знаходилось 500
гривень по купюрам номіналом: 200
гривень, 100 гривень, 50 гривень, 20
гривень; 100 доларів США (800 гривень);
золотий браслет, вагою близько 23 грам,
плетіння «Кардинал», округле
приплюснуті плетіння, що складається з
декількох ланок, шириною близько 1 см.,
вартістю 4800 гривень; гаманець з
шкірозамінника червоного кольору,
вартістю 100 гривень, в якому
знаходилось 430 доларів США (3300 гривень);
2500 гривень по купюрам номіналом: 200
гривень, 100 гривень, 50 гривень; паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_1,
розрахункові книжки за комунальні
послуги, одна книжка на газ, одна книжка
на воду, а також продукти харчування,
які матеріальної цінності не
представляють. Після чого ОСОБА_3, з
місця злочину втік та розпорядився
викраденим майном на власний розсуд,
чим заподіяв потерпілої матеріальну
шкоду на загальну суму 12 250,0 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 себе винним не визнав, при цьому
зазначив, що з 16.01.2013 року на 17.01.2013 року
його не було у с. Нерубайське
Біляївського району Одеської області
та він не скоював відкритого
заволодіння майном потерпілої,
оскільки він у той час знаходився дома
зі своєю дівчиною ОСОБА_5 або на роботі
на заводі «Ніка Пласт», який
розташований по вул.. Дальницької у м.
Одеса. Зараз він точно не пам'ятає де
він знаходився у той час, але його алібі
може підтвердити ОСОБА_5 або працівники
заводу. Також не визнав цивільний позов
Разом з тим вина обвинуваченого ОСОБА_3
у скоєнні інкримінованого йому злочину
повністю доведена та підтверджується
зібраними в справі доказами, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_1 у
судовому засіданні, яка зазначила, що
16.01.2013 року вона зачиняла магазин
«Акація», який розташований в с.
Нерубайське Біляївського району
Одеської області по вул. Зеленій та
коли направлялася додому, звернула
увагу, що з іншої сторони дороги в її
напрямку підозріло рухався незнайомий
їй хлопець, вона стала йти швидше,
пройшовши декілька метрів вона
зустріла свою знайому ОСОБА_4 та
зупинилася з нею порозмовляти.
Продовжуючи розмовляти вона побачила,
що обвинувачений направлявся швидким
кроком в їхню сторону при цьому
розмовляв по мобільному телефону і в
той час ОСОБА_3 підбіг до неї та почав
виривати з рук пакет, вона почала
чинити опір декілька хвилин, але він
все таки вирвав з рук пакет, в якому
знаходились її гаманці з грошима в
доларах та гривні, також золотий
браслет та інші речі. Потім
обвинувачений зник в невідомому
напрямку. Вона його добре роздивилася,
тому відразу впізнала, коли з нею
проводили впізнання особи по
фотознімку. Наполягала на задоволені
її позову, посилаючись на обставини
викладені у ньому (а.с.3, 38);
- будучи допитаною у судовому
засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що
16.01.2013 року біля 23.00 годин вона вийшла на
вулицю зі своєю собакою при цьому
знаходилась біля свого під`їзду по вул.
Зеленій в с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області. В цей час вона
побачила свою знайому ОСОБА_1, яка йшла
з пакетом в руці. Вона підійшла до неї і
вони почали розмовляти. В цей час до
другого під`їзду підійшов хлопець,
обличчя якого вона встигла розгледіти,
так як вулиця була добре освітлена, при
цьому він розмовляв по мобільному
телефону та весь час крутився біля них.
Обвинувачений швидко підбіг до ОСОБА_1
та вирвав у неї з рук пакет, потерпіла
почала кликати на допомогу. Свідок була
шокована скоєним та не розуміла усього,
Судом ретельно було перевірено алібі
обвинуваченого ОСОБА_3 шляхом
направлення запиту керівництву заводу
«Ніка Пласт» щодо праці ОСОБА_3 на
їхньому підприємстві з 01.01.2013 з
зазначенням посади та графіка роботи
обвинуваченого станом на 16.01.2013 р., а
також у судове засідання була
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5
зазначила, що вона знайома з ОСОБА_3, з
яким живе разом в цивільному шлюбі з
серпня місяця 2012 року. Також пояснила,
що 05.01.2013 року вона поїхала до батьків в
Москву, потім 14.01.2013 року вона прибула
до м. Одеси, де її зустрів ОСОБА_3 Зі слів
ОСОБА_3 їй було відомо, що останній
працював на заводі «Ніко Пласт»
допомагав механіку стосовно машин, які
випускають пакети, працював два дні в
день, один день відпочивав, потім
працював дві ночі, додому повертався о
21.00 годину, так як вона його завжди
чекала на вечерю. Свідок пояснила, що з
друзями обвинуваченого близько не
спілкувалася, додому він нікого з
друзів не приводив, заходив тільки його
брат до квартири, з іншими він
спілкувався на вулиці. Точно пояснити
не могла, де знаходився ОСОБА_3 з 16.01.2013
р. по 17.01.2013 року, так як не пам'ятала,
сварок між ними не було, точно пам'ятала
тільки те, що повернулася з Москви
23.07.2013 року на адресу суду надійшов лист
від директора ВКФ «Ніка Пласт», згідно
якого, ОСОБА_3 на їхньому підприємстві
не працював та відповідно 16.01.2013 року на
роботі не знаходився (а.с.177).
05.11.2013 р. у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник
заявили клопотання про те, що ОСОБА_3
повністю визнає себе винним.
Будучи повторно допитаним у судовому
засіданні обвинувачений ОСОБА_3
пояснив, що 17.01.2013 року біля 00.00 годин
він знаходився в с. Нерубайське
Біляївського району Одеської області
та повертався від дівчини. По вул.
Зеленій він побачив жінку, яка зачиняла
ролетні двері магазину «Акація» та у
якої знаходився у руках пакет. Оскільки
йому потрібні були гроші, то у нього
виник умисел на заволодіння майном
потерпілої, а саме - пакетом, в якому, на
його думку, могли бути ціні речі.
Обвинувачений прослідував за
потерпілою, він побачив, що остання
зупинилася біля входу до будинку й
розмовляла з іншою жінкою.
Переконавшись в тому, що немає перешкод
для відкритого заволодіння пакета,
який ОСОБА_1 утримувала в руках, ОСОБА_3
підбіг до потерпілої та відкрито
вирвав пакет з рук та втік. Злочин він
скоював сам, нікого з ним не було. Потім
він виявив, що у пакеті знаходились
гаманці з грошовими коштами у доларах
та гривні, також там був золотий
браслет. Які речі там ще знаходились
він вже не пам'ятає. Викраденим майном
він розпорядився на власний розсуд. У
скоєному розкаявся. Цивільний позов
визнав у повному обсязі.
Той факт, що він раніше не визнавав
своєї вини пояснив тим, що це був його
засіб захисту, також зазначив, що
відносно нього та інших осіб у
провадженні Літинського районного
суду Вінницької області знаходяться
кримінальні провадження за ст.. 186 ч.2 КК
України, тому він подав до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ клопотання про направлення
кримінального провадження з
Біляївського районного суду Одеської
області до Літинського районного суду
Вінницької області з метою призначення
йому покарання одним судом, а не за
сукупністю вироків. Але коли ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 03.09.2013 р. його клопотання було
залишено без задоволення, то він
вирішив сказати правду та у всьому
зізнатися, сподіваючись на пом'якшення
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3
також підтверджується:
- протоколом огляду місця події
від 22.01.2013 р. та фототаблицею до нього,
згідно якого була оглянута територія,
що розташована за адресою: с.
Нерубайське Біляївського району
Одеської області вул. Зелена, 7, де
відбулося відкрите заволодіння майном
потерпілої (а.с.29-31);
- протоколом проведення слідчого
експерименту від 25.03.2013 р. з
фототаблицею до нього за участю
потерпілої ОСОБА_1, яка зазначила яким
чином у неї обвинувачений вирвав пакет
з її майном та втік (а.с.39-41);
- протоколом пред'явлення особи
для впізнання за фотознімками від
20.02.2013 р. з фототаблицею до нього за
участю потерпілої ОСОБА_1, яка впізнала
на фото ОСОБА_3 як особу яка 17.01.2013 р.
відкрито заволоділа її майном (а.с.65-68);
- протоколом пред'явлення особи
для впізнання за фотознімками від
19.02.2013 р. з фототаблицею до нього за
участю свідка ОСОБА_4, яка впізнала на
фото ОСОБА_3 як особу яка 17.01.2013 р.
відкрито заволоділа майном потерпілої
ОСОБА_1 (а.с.78-81);
- протоколом одночасного допиту
обвинуваченого ОСОБА_3, потерпілої
ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 які наполягали
на своїх свідченнях про обставини
справи (а.с.119-120);
- протоколом одночасного допиту
обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4
які наполягали на своїх свідченнях про
обставини справи (а.с.121);
За клопотанням захисника
обвинуваченого та обвинуваченого
судом неодноразово викликався свідок
ОСОБА_6, але до суду не з'являвся, крім
того судом була винесена ухвала про
примусовий привід свідка у судове
засідання (а.с.169-170), яка не була
виконана у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 за
місцем його мешкання, а також його
реєстрації був відсутній, встановити
його місце знаходження не виявилось
можливим, згідно рапорту ст. УІМ
Біляївського РВ (а.с.189-190).
Також захисником обвинуваченого та
обвинуваченим заявлялись клопотання
про виклик до суду понятих ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які судом
були задоволені та був здійснений
виклик зазначених осіб у судове
Однак потім захисник обвинуваченого та
обвинувачений відмовились від
заявлених клопотань у зв'язку з повним
визнанням обвинуваченим ОСОБА_3 своїй
вини, проти їхнього відказу від раніше
заявлених клопотань учасники судового
провадження не заперечували, тому їх
відмова від заявлених клопотань була
прийнята судом.
За таких обставин, аналізуючи добуті та
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення доведена у повному
обсязі і кваліфікує його дії за ст. 186 ч.2
КК України, по ознаці - відкрите
викрадання чужого майна (грабіж),
Суд не може погодитися з доводами
захисника обвинуваченого у судових
дебатах про те, що необхідно
перекваліфікувати дії обвинуваченого
ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 186
КК України, так як не має будь якого
обвинувального вироку відносно ОСОБА_3,
який би давав підстави кваліфікувати
дії ОСОБА_3 як такі, що вчинені повторно.
Разом з тим відповідно до пункту 1
примітки до статті 185 КК України
повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК
України визнається злочин, вчинений
особою, яка раніше вчинила будь-який із
злочинів, передбачених цими статтями
або статтями 187, 262 КК України.
Згідно п. 20 Постанови ПВС №10 від 06.11.2009
р. «Про судову практику у справах про
злочини проти власності» ознака
повторності відсутня, якщо за раніше
вчинений злочин особу було звільнено
від кримінальної відповідальності або
якщо судимість за раніше вчинений
злочин було погашено чи знято в
установленому законом порядку, або
якщо на момент вчинення нового злочину
минули строки давності притягнення
особи до кримінальної
відповідальності за раніше вчинений
Наведене вище говорить про те, що у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив злочини,
передбачені ст. 185 ч.2 КК України
(кримінальна справа була порушена
07.07.2011 р.) та ст. 186 ч.2 КК України
(кримінальна справа була порушена
19.11.2012 р.) (а.с.92, 184, 207), то вчинення ним
17.01.2013 року відкритого викрадання
чужого майна (грабіж), буде визнаватися,
як злочин, вчинений повторно.
Також суд не приймає до уваги свідчення
свідка ОСОБА_5, оскільки вона не
пам'ятала події з 16.01.2013 р. по 17.01.2013 р.
Призначаючи покарання обвинуваченому,
у відповідності зі ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.
Обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання ОСОБА_3, згідно ст.ст. 66, 67 КК
України, судом не встановлено.
При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3, суд враховує
характер та ступінь суспільної
небезпеки скоєного кримінального
правопорушення, конкретні обставини
справи, особу обвинуваченого, той факт,
що він раніше не судимий (а.с.92),
позитивно характеризується за місцем
проживання (а.с.90).
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
ОСОБА_3 не відшкодував потерпілої
матеріальної шкоди, навідь не
намагався частково погасити її, крім
того, у суду виникають сумніви у каятті
ОСОБА_3 та усвідомлення ним скоєного,
оскільки свою вину на досудовому
слідстві він не визнавав, а у суді
визнав її не одразу, а лише після того,
як його клопотання, яке було подане до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ клопотання про направлення
кримінального провадження з
Біляївського районного суду Одеської
області до Літинського районного суду
Вінницької області, так як у
провадженні зазначеного суду
знаходяться кримінальні провадження
за ст. 186 ч.2 КК України відносно нього та
інших осіб, було залишено без
задоволення (а.с.223-232), таким чином він
намагався заплутати суд та зробити
собі більш м'яке покарання. Той факт, що
він підозрюється органами досудового
слідства у вчиненні злочинів проти
власності, свідчить про те, що ОСОБА_3 не
намагається встати на шлях
виправлення, схильний до скоєння нових
злочинів проти власності, що становить
одну із найпоширеніших і
найнебезпечніших груп злочинних діянь,
оскільки вони посягають на одне із
найцінніших соціальних благ - право
Таким чином, суд вважає, що виправлення
та перевиховання обвинуваченого
ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції
його від суспільства та необхідно
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі у межах санкції
статті за якою кваліфіковані його дії.
Що стосується позовних вимог щодо
стягнення з обвинуваченого заподіяної
потерпілої матеріальної шкоди, то суд
дійшов до висновку, що вказані
обставини знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні, з чим також
погодився ОСОБА_3, тому позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.
Речові докази по справі відсутні. Арешт
на майно обвинуваченого не накладався.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.
Цивільний позов задовольнити, стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну
двісті п'ятдесят) грн.
До набрання вироком законної сили
обрати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтС
в Одеській області, взявши його під
варту негайно у залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_3
обчислювати з моменту фактичного
затримання, тобто 06 листопада 2013 р..
Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Одеської області через
Біляївський районний суд Одеської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області
Горяєв І.М.