Справа № 592/5753/15-к
Провадження № 1-в/592/244/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника СВК № 116 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, з середньою освітою, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30.09.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 187 ч.3, 69, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, відбуває покарання у сумській виправній колонії №116

про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання, -

Встановив:
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2010 p. ОСОБА_5 був засуджений за ст.ст. 187 ч.3, 69, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. Початок строку покарання 09.04.2010 року, кінець строку 09.04.2016 року.

Покарання відбуває в Сумській виправній колонії управління УДПтСУ у Сумській області № 116, від засудженого до суду надійшла заява про зміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні, що проводилося в режимі відео конференції, засуджений свою заяву підтримав, просив замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання задоволенню не підлягає. Звернув увагу суду на те, що відповідно до вимог ч.7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно дострокового звільнення від покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання щодо осіб засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі не менше 5 років може бути внесено не раніше як через один рік здня винесення постанови про відмову.

У судовому засіданні представник СВК №116 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав.

Заслухавши засудженого, представника СВК №116, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що при заміні не відбутої частини покарання на більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

При розгляді подання судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за скоєння особливо тяжкого злочину.

Характеристики на ОСОБА_5 за час його перебування в Сумській виправній колоній до 16.04.2014 р. містять висновки, що він своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення. І лише в характеристиці на ОСОБА_5 за 16.04.2014 року зазначено, що він став на шлях виправлення.

Програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», в яких нібито приймає участь ОСОБА_5 складені формально, не містять відомостей про подальші наміри ОСОБА_5 та зі змістом цих програм останній навіть не ознайомлений.

В матеріалах справи зазначено, що ОСОБА_5 працевлаштований в бригаду токарем, до своїх обов`язків ставиться добре, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, за що має чотири заохочення від начальника установи: 03.01.2012 р., 11.07.2012 р., 30.12.2013 р. та 24.11.2014 р. Разом з тим згідно довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_5 за цей період ОСОБА_5 також мав 2 стягнення: 28.07.2012 р. ДІЗО 10 діб, 08.08.2012 р. догана. Крім того, відповідно до вищевказаної довідки заохочення ОСОБА_5 проводились приблизна один раз на рік, також в цей проміжок часу засуджений мав два стягнення.

Ухвалою Ковпаківського райсуду м. Суми від 02.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28.04.2015 року у задоволенні подання адміністрації СВК №116 про умовне дострокове звільнення від покарання ОСОБА_5 відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не міг пояснити за яких обставин він, будучи працевлаштованим в колонії та відпрацювавши в травні 2015 року 20 робочих днів отримав нарахування заробітної плати в сумі 38.86 грн., з яких підстав він, починаючи з серпня 2014 року припинив, маючи заробіток в колонії, сплату аліментів своїй неповнолітній дитині, чому за весь час перебування в місцях позбавлення волі та будучи працевлаштованим та маючи заробіток, відшкодував потерпілим особам менш ніж 10% завданих збитків, тобто близько 900 грн. з 15298.88 грн., визначених до відшкодування вироком суду 2010 року.

ОСОБА_6 не міг також пояснити суду в чому конкретно полягає його участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», та «Підготовка до звільнення».

Тобто, після вивчення особи засудженого, судом було встановлено, що до відбуття встановленої законом частки покарання для отримання права на заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання, засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а як тільки він відбув частину призначеного йому покарання, що дало йому право на заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання, він одразу ж змінив свою поведінку і отримав позитивну характеристику.

Крім того відповідно до вимог ч.7 ст 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно дострокового звільнення від покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання щодо осіб засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі не менше 5 років може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову.

Таким чином, ретельно вивчивши особу засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу на заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання і що фактично він не довів, що він став на шлях виправлення, тому враховуючи тяжкість та спосіб вчинених ним злочину, суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосоване заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання.

На підставі викладеного і керуючись ст. 82 КК України, ст. 537 КПК України, суд
Ухвалив:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 діб з часу її проголошення.

Суддя ОСОБА_1