Справа № 183/4606/15
№ 1-кп/183/588/15
В И Р О К
іменем України
29 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
29 квітня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 4 по стройовій частині військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

29 вересня 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 було надано щорічну відпустку строком на 20 діб, тобто до 19 жовтня 2014 року.

19 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

21 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 19 жовтня 2014 року по 21 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин понад 1 місяць.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається. При цьому обвинувачений показав, що дійсно був призваний в квітні 2014 року на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В період проходження служби він чесно та сумлінно виконував свій обов`язок з захисту Вітчизни, проходив службу в зоні антитерористичної операції на території Донецької та луганської областей, не маючи жодних нарікань з боку командування. Однак, в вересні 2014 року тяжко захворіла його матір, яка потребувала постійного догляду. 29 вересня 2014 року йому надано було щорічну відпустку строком на 20 днів, однак протягом встановленого терміну він не зміг надати матері всю необхідну допомогу, тому повідомив в телефонному режимі командування військової частини про неможливість вчасно з`явитися на службу. В подальшому, йому прийшлося зробити вибір між здоров`ям матері, яка практично була паралізована, та військовою службою. Лише в липні 2015 року він зміг залишити матері, самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем проживання, місцем навчання та попереднім місцем служби характеризується позитивно, проходив службу в зоні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Між тим, обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1