справа № 462/4070/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні №0001287 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боянець Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого майстром виробничого навчання Львівського ВПХУ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 21.09.2014 року близько 12.00 год., знаходячись у кімнаті № 11 гуртожитку Львівського вищого професійного художнього училища по вул.Гніздовського, 4 у м.Львові, де проживав його співробітник ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав з полички металевого гарнітуру банківську платіжну карту «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , на рахунку якої доступний залишок грошових коштів складав 4991,44 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, прийшов у магазин «Вопак» по вул.Широкій, 64 у м.Львові, де використав викрадену ним банківську платіжну карту, знявши з рахунку ОСОБА_5 через банкомат, шляхом введення відомого ПІН-коду, грошові кошти в сумі 4800 грн., котрі в подальшому привласнив.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

11.06.2014 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , за ініціативою останнього, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з укладеною угодою, підозрюваний ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1020 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, при цьому, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді просить затвердити угоду про примирення, зазначив, що завдана йому шкода ОСОБА_4 відшкодована повністю, а також підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, яка укладена між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнає повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Також, згідно вимог ч.5 ст.474 КПК України, з`ясовано, що потерпілому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та що він просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч.1 ст.185 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази, згідно матеріалів кримінального провадження, відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

засудив:

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0001287, укладену 11 червня 2014 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (тисяча двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1