Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
судді
суддів за
Кривенди О.В. і Мороза М.А., Саленка І.В., ОСОБА_1,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 22 березня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_3
Вироком Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 20 лютого 2006 року,

ОСОБА_3,

не судимого,

засуджено за ст. 124 КК України на
два роки виправних робіт з відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків із
суми його заробітку.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 26 квітня 2006 року вирок щодо ОСОБА_3 залишено без
зміни.

ОСОБА_3 визнано винним у
тому, що він 24 липня 2005 року ввечері, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння на березі р. Дністер біля с. Добровляни, Заліщицького району,
Тернопільської області, захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_4, перебуваючи
у стані необхідної оборони, але перевищивши її межі, заподіяв ОСОБА_4 тяжкі
тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У
касаційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3,
захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_4, діяв у
межах необхідної оборони, а тому просить судові рішення щодо засудженого скасувати,
а справу - закрити.

Потерпіла ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі вказує, що дії ОСОБА_3 повинні кваліфікуватися за ч.2 ст. 121 КК України, посилається допущену в справі неповноту та
однобічність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Просить судові рішення щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу -
направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення потерпілої ОСОБА_1, яка підтримала свою
касаційну скаргу в повному обсязі, міркування прокурора, який просив залишити
касаційні скарги захисника та потерпілої без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_3
- без зміни, перевіривши матеріали
справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК
України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому,
хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або
обстановці захисту.

Згідно з п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 “Про судову практику
у справах про необхідну оборону”, щоб установити наявність або відсутність
ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати відповідність
чи невідповідність знарядь захисту і нападу, характер небезпеки, що загрожувала
особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне
співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність
до його відбиття, фізичні дані нападника і того, хто захищався, їхні фізичні
дані та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж
необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Проте у вироку суд не
зазначив, у чому ж полягало перевищення ОСОБА_3 меж необхідної оборони, не
навів доводів того, чому він дійшов висновку щодо явної невідповідності
заподіяної засудженим тяжкої шкоди ОСОБА_4 небезпечності посягання потерпілого
або обстановці захисту.

Крім того, на порушення вимог
ч.1 ст. 334 КПК України, суд не навів у вироку аналізу та оцінки фактичних
даних, що містяться у показаннях допитаних у судовому засіданні осіб, висновках
судово-медичних експертиз, і
підтверджують те, що ОСОБА_3 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 саме при
перевищенні меж необхідної оборони.

Апеляційний суд, розглядаючи
справу щодо засудженого за поданими на вирок суду першої інстанції апеляціями,
на допущені місцевим судом порушення закону уваги не звернув і залишив вирок
щодо ОСОБА_3 без зміни.

За таких обставин судові
рішення щодо засудженого підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд, під час якого необхідно усунути зазначені недоліки та
постановити вирок з дотриманням усіх вимог кримінального та
кримінально-процесуального законодавства.

Під час нового судового
розгляду мають бути перевірені й інші доводи касаційних скарг потерпілої
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст.
395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційні скарги потерпілої ОСОБА_1
та захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Заліщицького
районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 26 квітня 2006 року щодо ОСОБА_3
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

Редька А.І. Кривенда О.В. Мороз М.А.