В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2014 Справа №607/8998/13-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду від 20.02.2010 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України на три роки позбавлення волі, звільненого 17.08.2012 року, про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 11 січня 2013 року близько 17 год. 20 хв. у м.Збараж на вул.Грушевського в ресторані «Діамант», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій переконався, що за ним ніхто не спостерігає зайшов до гардеробу, де з куртки, що належить ОСОБА_6 умисно таємно викрав бувший у користуванні мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-E 1080і вартістю 136 грн., заподіявши йому майнову шкоду на вказану суму.
ОСОБА_5 11 січня 2013 року у м.Збараж в ресторані «Діамант» здійснив замовлення із переліку запропонованого в меню, але не розрахувався за нього, тобто шляхом зловживання довірою персоналу ресторану заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на суму 259 грн. 90 коп., спричинивши власнику закладу ОСОБА_7 збитки на вказану суму.
Також, ОСОБА_5 23.01.2013 року у м.Збараж в ресторані «Ветребеньки», здійснив замовлення із переліку запропонованого в меню, але не розрахувався за нього, тобто шляхом зловживання довірою персоналу заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на загальну суму 22 грн. 75 коп., спричинивши власнику закладу ОСОБА_8 збитки на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_5 в період часу з 20 год. 30 хв. 11.04.2013 року по 8 год. 00 хв. 12.04.2013 року на вул.Корольова, 1 в м.Тернополі переконався, що за ним ніхто не спостерігає і за допомогою металевої викрутки умисно відтиснув дерев`яні кріплення на одному з вікон церкви та витягував з нього скло, яке при цьому тріснуло. Після цього, він умисно через вікно проник у церкву «Святих князів Бориса і Гліба», де з шафи викрав 300 грн. купюрами по 5, 10, 20 грн. В церкві він виявив скляну банку з грошима, яку розбив та умисно таємно викрав 300 грн. Крім цього, ОСОБА_5 підійшов до картонної скриньки, зірвав відбиток печатки, відкрив її та викрав з неї 300 грн. В шафі ОСОБА_5 знайшов сумку в яку поклав викрадені гроші. Він підійшов до тильних дверей церкви і з допомогою ключа, який знаходився у замку відкрив їх та вийшов на вулицю. Своїми діями ОСОБА_5 завдав майнову шкоду на суму 1200 гривень.
Враховуючи клопотання обвинуваченого і те, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку ч.2, ч.3 ст.349 КПК України, судом змінено порядок та обсяг дослідження доказів і визнано недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав. Він показав, що 11 січня 2013 року близько 17 год. 20 хв. у м.Збараж на вул.Грушевського в ресторані «Діамант переконався, що за ним ніхто не спостерігає і зайшов в гардеробну, де з куртки, що належить ОСОБА_6 умисно таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» вартістю 136 грн. У м.Збараж в ресторані «Діамант» 11 січня 2013 року він здійснив замовлення з переліку запропонованого в меню, але не розрахувався за нього, тобто шляхом зловживання довірою персоналу ресторану заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на суму 259 грн. 90 коп. Також, 23.01.2013 року у м.Збараж в ресторані «Ветребеньки» він здійснив замовлення з переліку запропонованого в меню, але не розрахувався за нього, тобто шляхом зловживання довірою персоналу заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на суму 22 грн. 75 коп. В період часу з 20 год. 30 хв. 11.04.2013 року по 8 год. 00 хв. 12.04.2013 року на вул.Корольова, 1 в м.Тернополі він переконався, що за ним ніхто не спостерігає і за допомогою металевої викрутки умисно відтиснув дерев`яні кріплення на одному із вікон та витягував з нього скло, яке при цьому тріснуло. Після цього, він умисно через вікно проник у церкву «Святих князів Бориса і Гліба», де з шафи викрав 300 грн. купюрами по 5, 10, 20 грн. В церкві він виявив скляну банку з грошима, яку розбив та умисно таємно викрав 300 грн. З картонної скриньки він зірвав відбиток печатки, відкрив її та викрав з неї 300 грн. В шафі він знайшов сумку в яку поклав викрадені гроші і підійшов до тильних дверей церкви та з допомогою ключа, який знаходився у замку відкрив їх і вийшов на вулицю. Визнає, що викрав в церкві всього на суму 1200 грн. У вчиненому він щиро розкаюється. Він немає постійного місця роботи, але працює без трудового договору по найму. За роботу він отримав оплату і на вимогу потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні бажає відшкодувати йому заподіяну шкоду.
За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно; ч.2 ст.190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно;
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його молодий вік і те, що він раніше судимий, повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на його усну вимогу, інші потерпілі позовів не заявили, обставини, що пом`якшують покарання це визнання вини, щире розкаяння, сприяння судовому розгляду і те, що він вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин через відсутність роботи і засобів до існування, в даний час працює по найму.
Суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_5 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України ОСОБА_5 необхідно визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також того, що ОСОБА_5 почав займатися суспільно-корисною працею суд прийшов до переконання, що він може бути перевихований без ізоляції від суспільства тому, згідно із ст.75 КК України його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановити максимальний іспитовий строк визначений законом і покласти на нього відповідні обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Керуючись статтями 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.190 КК України один рік шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання три роки шість місяців позбавлення волі.
Відповідно до статтей 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк три роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання або роботи, періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 342 грн. 30 коп. витрат пов`язаних із залученням експертів.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий суддя ОСОБА_1