Справа№487/4073/15к
Провадження №1кп/487/391/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в у залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002105 від 22.04.2015р., відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Поле, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, має базову середню освіту, неодружений, не працює, є студентом Миколаївського судноремонтного професійного училища,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 вчинив умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Наприкінці березня 2015 року (більш точний час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де також мешкав ОСОБА_8 , побачив на тумбі стипендіальну картку «ПриватБанк», належну останньому. Після цього, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_8 та інших мешканців гуртожитку, таємно викрав стипендіальну картку «ПриватБанк», і, утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 матеріальний збиток у сумі 340 гривень.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002105 від 22.04.2015р., слідчим Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за погодженням з прокурором 12.05.2015 року була висунута підозра ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.

Після повідомлення про підозру, 19 травня 2015 року між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 була укладена угода про примирення між сторонами, за умовами якої ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, відшкодував матеріальні збитки у повному обсязі. Згідно даної угоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 у вигляді одного року позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України в іспитовим строком один рік та покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду, зазначивши, що матеріальні збитки, заподіяні злочином, відшкодовані йому у повному обсязі, у зв`язку з чим будь-яких претензій матеріального або морального характеру в теперішній час до обвинуваченого він не має.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесена згідно з положеннями ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468-476 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 19.05.2015 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002105 від 22.04.2015р.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_9