Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/22/15-к Провадження №1-кп/499/14/15
В И Р О К

Іменем України

10.02.2015 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жукотин, Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньотехнічною освітою, не одруженого, в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні за таких фактичних обставин.

08 жовтня 2014 року біля 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Кристина» який розташований по вул. Степова, 84, в с. Калинівка, Іванівського району Одеської області (далі - магазин «Кристина»), з метою вирішення конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 наніс останньому удари кулаком правої руки в обличчя, після чого потерпілий упав на землю, а обвинувачений продовжував наносити численні удари ногами по тулубу та голові, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 04 листопада 2014 року віднесені до легкого ступеня тяжкості у вигляді садин обличчя, волосяної частини голови та тулубу та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого осколкового перелому 9-го ребра лівої половини грудної клітини, що спричинило тривалий розлад його здоров`я строком більше 21 дня.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному діянні визнав повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб здійснення інкримінованого діяння і додатково показав, що підійшов до потерпілого для розмови, однак потерпілий розмовляти з ним не захотів та нецензурно висловився в його адресу, що стало причиною нанесення потерпілому ударів, в скоєному щиро розкаявся, в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення намірів не має.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 , суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням, що характеризують його особу документів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 біля 19 години 08 жовтня 2014 року перебуваючи біля магазину «Кристина», на ґрунті особистих неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_5 , тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тому вчинені обвинуваченим діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При призначенні ОСОБА_4 , покарання суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин обтяжуючих провину обвинуваченого.

З урахуванням викладених вище обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також даних про нього як про особу, що має постійне місце проживання, на піклуванні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, офіційно не працюючого суд, враховуючи положення ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, не знайшовши підстав для призначення обвинуваченому іншого більш суворого виду покарання, передбаченого в альтернативній санкції статті, слід призначити обвинуваченому покарання за вчинене діяння у вигляді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

При цьому, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді обмеження волі з встановленням іспитового строку, у зв`язку з чим, слід застосувати положення ст.ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений. Судових витрат немає. Речових доказів по справі немає. Запобіжні заходи не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.

У відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити (надіслати) учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1