ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 1-789/11
провадження №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі колегії суддів -
головуючого судді Сизової Л.А., суддів
Щасної Т.В., Заруби П.І., при секретарі
Шкурак І.Ю., Голуб Н.О., з участю
прокурора Лисенка В.В., захисника
ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві справу по обвинуваченню ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Києва ,
українець, гр-н України , освіта середня
, не жонатий, не працює, проживає та
зареєстрований в АДРЕСА_3, раніше
судимий 15.12.2005 року Голосіївським
райсудом м. Києва за ст. 186 ч.2, 69 , 395, 70 КК
України до 3 років позбавлення волі;
12.03.2008 року Ухвалою Білоцерківського
міського суду Київської області
звільнений від відбування покарання
умовно-достроково на 6 місяців 27 днів, в
скоєнні злочинів , передбачених ч.2 ст.
186, ч.2 ст. 187 КК України , суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3, 31.12.2008 року, приблизно в
00год.25хв., знаходився біля будинку
АДРЕСА_2 та голосно когось гукав. В цей
час до нього звернулась ОСОБА_4, яка
разом з ОСОБА_5 направлялась за місцем
свого мешкання до вказаного вище
будинку та зробила ОСОБА_3. зауваження з
приводу того, що він порушує
громадський спокій. Тоді, ОСОБА_3
звернув увагу на те, що в зовнішній
кишені куртки ОСОБА_4 знаходиться
мобільний телефон і у нього виник
умисел на відкрите викрадення чужого
майна, яке належить ОСОБА_4 Реалізуючи
свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов
до ОСОБА_4, яка знаходилася біля
під'їзду № 3 і, застосовуючи насильство,
яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілої, наніс удар головою
в область перенісся ОСОБА_4, від чого,
остання відчула сильний фізичний біль.
Після цього, ОСОБА_3 з метою обернення
на свою користь та особисте збагачення,
відкрито викрав у ОСОБА_4 її майно, а
саме: вихопив з зовнішньої кишені
куртки мобільний телефон «Самсунг F-210»,
вартістю 1800 гривень, в якому
знаходилась сім-картка оператора
мобільного зв'язку «Джинс», вартістю 20
гривень, на рахунку якої на момент
викрадення знаходилось 5 гривень, а
також шкіряний шнурок до телефону з
плетінням у вигляді косички, вартістю 25
гривень, а всього відкрито викрав майна
на загальну суму 1850 гривень, чим завдав
потерпілій матеріальну шкоду та з
викраденим майном з місця скоєння
злочину зник, розпорядившись ним на
власний розсуд.

Крім того , ОСОБА_3, 22.01.2009 року,
приблизно о 19год.00хв., знаходячись на
перехресті вулиць Лисогірської та пр..
Науки в м. Києві, зустрів свого знайомої
ОСОБА_6, якому запропонував
прослідувати за місцем свого мешкання
і разом розпити алкогольні напої. На
пропозицію ОСОБА_3 ОСОБА_6 погодився,
після чого, вони разом пішли до
квартири АДРЕСА_3, в якій мешкав ОСОБА_3
і разом з ним став вживати алкогольні
напої.

Під час сумісного вживання алкогольних
напоїв, ОСОБА_3 звернув увагу на те, що у
ОСОБА_6 при собі є мобільний телефон
«Нокіа N 70» і вирішив скоїти напад на
ОСОБА_6, з метою заволодіти його
мобільним телефоном:..

З метою реалізації свого злочинного
умислу, ОСОБА_3 під вигаданим приводом,
що до нього має прийти колишня дружина,
разом з ОСОБА_6 вийшли з квартири та
спустились на перший поверх, де ОСОБА_3,
з метою заволодіння мобільним
телефоном ОСОБА_6, скоїв напад на
останнього з погрозою застосування
насильства, небезпечного для життя та
здоров'я потерпілого.

При цьому, свою ліву руку ОСОБА_3 поклав
на плече потерпілого ОСОБА_6, а правою
рукою, в якій тримав невстановлений
предмет замахнувся на потерпілого
ОСОБА_6, після чого, сприяючи тому, щоб у
потерпілого склалося враження, що у
нього в руках знаходиться ніж, заніс
праву руку з невстановленим предметом
собі за спину і став вимагати у ОСОБА_6
передати йому мобільний телефон, даючи,
таким чином, зрозуміти, що у разі
невиконання поставленої йому вимоги,
він застосує до потерпілого фізичне
насильство, тобто завдасть ОСОБА_6 удар
ножем, здійснюючи своїми агресивними
діями психологічний тиск на
потерпілого.

Тоді ОСОБА_6, сприймаючи погрозу ОСОБА_3
застосувати до нього насильство,
небезпечне для життя та здоров'я як
реальну, усвідомлюючи, що в руці ОСОБА_3
знаходиться ніж і у разі не виконання
ним вимоги передати ОСОБА_3 свій
мобільний телефон, останній цим ножем
скористається та спричинить йому
тілесні ушкодження, дістав з кишені
штанів свій мобільний телефон «Нокіа N
70», в якому знаходилась флеш-карта та
сім-картка оператора мобільного
зв'язку «Київ Стар» і передав його
ОСОБА_3 Заволодівши чужим майном,
ОСОБА_3 попередив потерпілого про те, що
у разі розголошення ним обставин
вчинення злочину або звернення до
правоохоронних органів, він заподіє
йому тілесні ушкодження.

Заволодівши майном ОСОБА_6, а саме:
мобільним телефоном «Нокіа N 70»,
вартістю 1520грн., в якому знаходилась
флеш-карта, вартістю 80 грн., сім-картка
оператора мобільного зв'язку «Київ
Стар», на рахунку якої на момент
викрадення грошей не було, ОСОБА_3
завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну
шкоду на загальну суму 1600 грн. та з
місця скоєння злочину зник, а
викраденим розпорядився на власний
розсуд.

Будучи допитаним в судовому засіданні ,
підсудний ОСОБА_3 вину в скоєнні
злочинів визнав частково та пояснив, що
31.12.2008 року приблизно в 00год.25хв. ,
знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , він
відкрито викрав майно ОСОБА_4, а саме
мобільний телефон « Самсунг», при цьому
вдарив її в обличчя. Цивільний позов
визнав.

Крім того, 22.01.2009 року він зустрів
ОСОБА_6, якого запросив до себе додому ,
щоб випити горілки. Побувши деякий час
у квартирі , він сказав ОСОБА_6, що до
нього повинна прийти колишня дружина ,
тому вони вийшли з квартири.
Спустившись на перший поверх , він
пішов за ним та в парадному відкрито
викрав у нього телефон « Нокіа», проте
ОСОБА_3 пояснив, що ніякого ножа і
взагалі ніякого предмета , яким би він
погрожував потерпілому у нього в руках
не було , тому визнає вину в скоєнні
грабежу відносно ОСОБА_6.

Не дивлячись на часткове визнання вини
підсудним ОСОБА_3, його вина повністю
доведена в судовому засіданні та
підтверджується слідуючими доказами.

По епізоду грабежу відносно ОСОБА_4

Показами потерпілої ОСОБА_4, яка в
судовому засіданні показала , що з
ОСОБА_3 вона була наглядно знайома,
оскільки вони проживають в одному
районі. 31.12.2008 року вона разом з
невісткою ОСОБА_5 йшла додому і
побачила ОСОБА_3 з якимось хлопцем. Вони
поводили себе визиваюче , голосно
кричали, тому вона зробила їм
зауваження. ОСОБА_3 підійшов до неї,
вдарив головою їй в обличчя, від чого
вона впала. В процесі падіння , ОСОБА_3
потягнув за телефонний шнурок , який
виглядав з кишені куртки, забрав
телефон та втік. Від цивільного позову
відмовилася.

Показами свідка ОСОБА_5, даними нею на
досудовому слідстві та оголошеними в
судовому засіданні про те, що 30.12.2008
року приблизно в 00год.30хв. вона разом зі
своєю знайомою ОСОБА_4 поверталася
додому до квартири АДРЕСА_2. Коли вони
підійшли до будинку , то вона побачила
раніше не знайомого їй ОСОБА_3, який
голосно кликав когось . Тоді ОСОБА_4,
зробила зауваження ОСОБА_3 з приводу
того, що він порушує спокій. ОСОБА_3
несподівано для неї, підійшов до
ОСОБА_4 та вдарив її головою в обличчя.
Від удару ОСОБА_4 стала втрачати
рівновагу, а ОСОБА_3 вихопив з кишені
куртки ОСОБА_4 її мобільний телефон
«Самсунг» і втік в напрямку
Голосіївської площі (том 2, а.с. 228-229).

Як вбачається з протоколу очної ставки
від 23.04.2009 року, дані свідчення свідок
ОСОБА_5 підтвердила в ході очної ставки
з ОСОБА_3 ( том 2, а.с. 231-232).

Протоколом пред'явлення фотознімків
для впізнання від 21.04.2009 року, з якого
вбачається , що потерпіла ОСОБА_4 серед
пред'явлених їй фотознімків осіб на
фотознімку №2 впізнала ОСОБА_3 як особу,
яка 31.12.2008р. з застосуванням насильства
викрала її мобільний телефон ( том 2,
а.с. 225).

Протоколом пред'явлення фотознімків
для впізнання від 23.04.2009 року, з якого
вбачається , що свідок ОСОБА_5 серед
пред'явлених їй фотознімків осіб на
фотознімку №2 впізнала ОСОБА_3 як особу,
яка 31.12.2008р. з застосуванням насильства
викрала мобільний телефон, який
належить ОСОБА_4 ( том 2, а.с. 230).

По епізоду розбою відносно ОСОБА_6

Показами потерпілого ОСОБА_6, даними
ним на досудовому слідстві та
оголошеними в судовому засіданні про
те, що в грудні 2008 року він познайомився
з ОСОБА_3, з яким разом працював
вантажником в ТОВ «Продмаркет». 22.01.2009р.
приблизно о 17год. він пішов за місцем
своєї роботи і побачив, що на лавочці
сидять його колеги по роботі, серед
яких також знаходився ОСОБА_3, і п'ють
горілку. Коли він повертався, то
побачив на лавці лише одного ОСОБА_3,
який запропонував йому піти до нього
додому і випити разом горілки. На
пропозицію ОСОБА_3 він погодився і вони
пішли. В квартирі нікого не було, вони
поспілкувались недовго, а потім ОСОБА_3
пішов на кухню, а коли повернувся, то
розмовляв з кимось по телефону. З
розмови ОСОБА_3 він зрозумів, що до
нього хтось має прийти, тому сказав, що
піде додому. Вони разом з ОСОБА_3 вийшли
з квартири і спустились на перший
поверх будинку. Оскільки він
знаходився у вказаному будинку вперше,
то запитав у ОСОБА_3 де знаходиться
вихід з будинку, на що ОСОБА_3 вказав, що
вихід знаходиться праворуч. Він пішов у
вказаному ОСОБА_3 напрямку, але виявив,
що там знаходиться запасний вихід,
двері якого зачинені на замок, Тоді він
повернувся, щоб сказати про це ОСОБА_3 і
побачив, що той стоїть біля нього. В цей
час ОСОБА_3 взяв лівою рукою його за
праве плече, а правою рукою замахнувся
на нього, після чого заніс праву руку
руку собі за спину. Він помітив, що у
правій руці ОСОБА_3 щось блиснуло, але
що саме він не побачив. Тоді ОСОБА_3 в
грубій формі сказав, щоб він віддав
йому свій мобільний телефон і знову
замахнувся на нього правою рукою. Він
злякався, що ОСОБА_3 вдарить його
гострим предметом, який тримає в руці,
тому одразу дістав з кишені штанів свій
мобільний телефон «Нокіа N 70» і передав
його ОСОБА_3 Телефон він придбав в
лютому 2008 року за 1520 гривень, в телефоні
знаходилась сім-картка оператора
мобільного зв'язку «Київстар» та карта
пам'яті, яку він придбав за 80 гривень.
ОСОБА_3 поклав його мобільний телефон в
кишеню своєї дублянки і сказав, що якщо
він повідомить про те, що сталось в
міліцію, то він його приб'є.
Скориставшись тим, що ОСОБА_3 відійшов
від нього на декілька метрів, він став
втікати і побіг сходами догори.
Прибігши на 3 чи 4 поверх, він став
дзвонити в двері квартир. Двері однієї
з квартир відчинила жінка, якій він
розповів про те, що сталося і попросив
допомоги. Після цього два чоловіка, які
також знаходилися в квартирі,
піднялись з ним на дев'ятий поверх і
стали дзвонити в квартиру ОСОБА_3, але
двері їм ніхто не відкрив. Тоді вони
викликали працівників міліції, які по
прибутті також стали дзвонити в
квартиру ОСОБА_3, але двері квартири
ніхто не відчиняв. Через деякий час він
почув в квартирі ОСОБА_3 жіночий голос,
жінка запитала хто вони і коли
працівники міліції попросили відкрити
двері, то сказала, що вона нікому не
відкриє, на запитання де ОСОБА_3
відповіла, що вона не знає. Після цього
він, разом з працівниками міліції
поїхав до Голосіївського РУ ГУМВС
України в м. Києві, де у нього прийняли
заяву про скоєний злочин. 26.01.2009
приблизно о 17.30, коли він знаходився на
своєму робочому місці, то до нього
прийшла дівчина, яка назвалась ОСОБА_8 -
сестрою ОСОБА_3, віддала йому мобільний
телефон «Нокіа N 70», який викрав у нього
ОСОБА_3 і попросила, щоб він забрав з
міліції заяву, яку написав на ОСОБА_3
Потім він пішов в міліцію і пояснив, що
йому повернули мобільний; телефон.
Після цього працівники міліції
вилучили у нього його мобільний
телефон, оглянули та повернули під
зберігальну розписку. Також йому
телефонував ОСОБА_3 та погрожував
розправою, якщо він не забере заяву з
міліції (том 2, а.с. 159-163, 164-165).

Протоколом огляду місця події від
22.01.2009 року , відповідно до якого
оглянуто місце у під»їзді будинку 27 по
пр.. Науки в м. Києві, де ОСОБА_3 скоїв
розбійний напад на ОСОБА_6 ( том 2, а.с.
144-145).

Протоколом пред»явлення фотознімків
для впізнання від 07.02.2009 року , згідно з
яким потерпілий ОСОБА_6 серед
пред»явлених йому фотознімків упізнав
ОСОБА_3, як особу , що скоїла на нього
розбійний напад ( том 2, а.с. 166-167).

Протоколом виїмки від 07.02.2009 року ,
відповідно до якого у потерпілого
ОСОБА_6 вилучений гарантійний талон на
мобільний телефон «Нокіа N 70» ( том 2, а.с.
169) та постановою від 07.02.2009 року
приєднаний до матеріалів справи як
речовий доказ ( том 2, а.с. 171).

Протоколом огляду та вилучення від
27.01.2009 року та фототаблицею до нього ,
згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6
вилучено мобільний телефон «Нокіа N 70»,
яким заволодів ОСОБА_3, а в подальшому
йому повернула ОСОБА_8 ( том 2, а.с. 155-156).
Постановою від 28.01.2009 року вилучений
мобільний телефон визнано речовим
доказом та передано на зберігання
потерпілому ОСОБА_6 ( том 2, а.с. 173).

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності , суд вважає, що ОСОБА_3
своїми умисними діями скоїв відкрите
викрадення чужого майна ( грабіж),
поєднаний з насильством яке не є
небезпечним для життя та здоров»я
потерпілого, повторно, тобто скоїв
злочин , передбачений ч.2 ст. 186 КК
України та напад з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний з погрозою
застосування насильства , небезпечного
для життя та здоров»я особи, яка
зазнала нападу ( розбій), тобто вчинив
злочин , передбачений ч. 1 ст. 187 КК
України. Органом досудового слідства
дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 2 ст.
187 КК України , оскільки він
обвинувачувався ще у скоєнні нападу
08.02.2009 року на ОСОБА_10 Проте справа у цій
частині направлена для проведення
додаткового розслідування , тому суд
вважає правильною кваліфікацію за ч.1
ст. 187 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання
підсудному ОСОБА_3, суд враховує
ступінь тяжкості вчинених ним злочинів
, які відносяться до тяжких злочинів ,
його особу , що раніше судимий, має
постійне місце реєстрації та
проживання в м. Києві, на обліку у
лікаря психіатра не перебуває, з 2003
року перебуває на обліку у лікаря
нарколога з діагнозом « розлади
психіки та поведінки внаслідок
вживання опіоїдів» , проте відповідно
до Акту амбулаторної судової
наркологічної експертизи №368 від
02.04.2009р. ( том 2, а.с. 125-127) лікування від
наркоманії не потребує, за місцем
проживання характеризується
позитивно, і вважає необхідним обрати
йому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин
, що пом»якшують покарання підсудного
ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України,
обставинами , що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_3 по епізоду нападу на
гр.. ОСОБА_6 з метою заволодіння майном,
поєднаний з погрозою застосування
насильства , небезпечного для життя та
здоров»я особи , яка зазнала нападу, є
вчинення злочину особою в стані
алкогольного сп»яніння та рецидив
злочинів.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 повністю
визнав вину в скоєнні відкритого
викрадення майна гр.. ОСОБА_4 та визнав
цивільний позов , то суд вважає
можливим цивільний позов потерпілої
ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України , суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні
злочинів , передбачених ч.2 ст. 186 , ч.1 ст.
187 КК України та призначити йому
покарання :

За ч.2 ст. 186 КК України чотири роки
позбавлення волі,

За ч.1 ст. 187 КК України чотири роки шість
місяців позбавлення .

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно до відбуття ОСОБА_3
призначити чотири роки шість місяців
позбавлення волі.

Строк відбування покарання
відраховувати з 24.02.2009 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 -
тримання під вартою до вступу вироку в
законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
1850грн.

Речові докази: гарантійний талон
залишити при матеріалах справи,
мобільний телефон «Нокіа N 70» залишити
у потерпілого ОСОБА_6

Вирок може бути оскаржений протягом 15
діб до Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький райсуд м. Києва з моменту
проголошення , засудженим в той же
строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: