Справа № 369/5644/15-к
Провадження № 1-кп/369/321/15
В И Р О К
іменем України
14.07.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження № 0000728 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одруженого, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком від 21.06.2011 року Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України, зі змінами відповідно до ухвали від 14.06.2012 року Апеляційного суду м. Києва, до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільненого 10.04.2014 року з Полицької виправної колонії № 76 УДПтС України у Рівненській області умовно-достроково на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 9 (дев`ять) днів,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м Києва, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
28 лютого 2015 року близько 2 години, більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , діючи повторно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області по вул. Жовтневій, 33 біля містка, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагатитися, підійшли до ОСОБА_5 та, взявши її за руки, тим самим застосовуючи фізичну силу, яка не є небезпечною для життя та здоров`я останньої, позбавляючи її можливості на вільні рухи, ОСОБА_8 шляхом ривка вихопив з руки потерпілої мобільний телефон марки LG D-618 вартістю 2624 грн., з місця злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та суду показав, що до грабежу його спонукали почуття допомоги його знайомій ОСОБА_10 , яка є матір`ю маленької дитини. 28.02.2015 року він відпочивав з ОСОБА_11 в м. Вишневе. Коли сиділи на лавочці дитячого майданчика, побачили молоду дівчину та він запропонував ОСОБА_12 її обікрасти. Вони одягли балаклави та пішли їй назустріч. Наздогнавши її ОСОБА_13 взяв дівчину за руку, в якій був мобільний телефон, потерпіла присіла та почала кричати. ОСОБА_13 закривав їй рота, щоб вона не кричала, після чого з руки вихватив мобільний телефон. ОСОБА_14 стояв біля них. Забравши у потерпілої телефон вони втекли з місця злочину та на таксі поїхали до ОСОБА_15 . Разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 поїхали до ломбарду «Скарбниця», який знаходиться біля ринку «Теремки» в м. Києві. ОСОБА_15 про те, що телефон викрадений, нічого не говорив. В ломбарді ОСОБА_15 здала мобільний телефон, за що отримала 1600 грн., які вони поділили між собою. У вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі, врахувати, що він переоцінив своє ставлення до життя та вчиненого ним злочину, працевлаштувався, разом з ОСОБА_14 відшкодував потерпілій 10000 грн., вона їх вибачила, запевнив, що він став на шлях виправлення, та може бути гідним членом суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_9 суду показав, що 28.02.2015 року разом з троюрідним братом ОСОБА_16 вони відпочивали в м. Вишневе, з собою у них були балаклави, які вони раніше придбали, щоб пофотографуватися. В якийсь момент ОСОБА_13 вказав на дівчину, яка йшла та розмовляла по мобільному телефону, та запропонував викрасти в неї мобільний телефон. ОСОБА_14 погодився та вони, одягнувши балаклави, пішли назустріч дівчині. Коли підійшли до неї, то ОСОБА_13 схопив дівчину за руку, від чого та присіла та почала кричати, іншою рукою він намагався вирвати у дівчини мобільний телефон. ОСОБА_14 намагався вирвати у дівчини сумку. Коли ОСОБА_13 забрав у дівчини мобільний телефон, вони втекли та поїхали до дівчини ОСОБА_13 ОСОБА_10 , з якою потім поїхали до відділення ломбарду, де здали мобільний телефон, а виручені гроші поділили між собою, при цьому ОСОБА_15 ніхто не казав, що телефон крадений. У вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі, врахувати, що він разом з ОСОБА_13 відшкодував потерпілій 10000 грн., зараз працює, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що вночі 28.02.2015 року вона поверталась додому, йшла стежкою через лісок від ТЦ «Квадрат» м. Вишневе, попередньо зателефонувавши своєму хлопцеві ОСОБА_17 , щоб він її зустрів. Коли ОСОБА_18 знаходилась між будинками № 37 та № 33 по вул. Жовтневій, то побачила, що до неї наближаються двоє хлопців в балаклавах. Коли вони підійшли до неї впритул, то один з них ОСОБА_13 схопив за руку, а інший ОСОБА_14 намагався вирвати сумку. Рибаковська присіла, затиснувши сумку між ногами, та почала кричати. ОСОБА_13 намагався закрити їй рукою рота. З руки вона відпустила телефон, ОСОБА_13 забрав його та хлопці втекли. З приводу викрадення телефону вона звернулась до міліції. У червні 2015 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виплатили їй 10000 грн. матеріальної та моральної шкоди, тому претензій вона до них не має, вибачила їх за вчинене, просила не позбавляти їх волі, зважати на їх молодий вік.

З досліджений судом доказів слідує, що 28.02.2015 року до ЄРДР за № 0000728 були внесені відомості за заявою ОСОБА_5 про те, що 28.02.2015 року дві невідомі особи за попередньою змовою, перебуваючи за адресою: м. Вишневе, вул. Жовтнева, між будинками 37 та 33 відкрито викрали, шляхом ривка, належний їй мобільний телефон марки «LG D-618» (том 2 а.с. 1, 6).

Викрадений телефон марки «LG D-618», згідно довідки ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» № 589/4 від 28.04.2015 року, 28.02.2015 року було заставлено ОСОБА_19 на суму кредиту 1565 грн. (том 2 а.с. 119).

Під час проведення 28.05.2015 року слідчих експериментів підозрювані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відтворили обставини заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 (том 2 а.с. 72-85).

Згідно висновку спеціаліста від 13.05.2015 року вартість мобільного телефону марки «LG D-618» станом на 28.02.2015 року становить 2624 грн. (том 2 а.с. 117).

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що обвинувачені та потерпіла дали в судовому засіданні правдиві послідовні показання, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.

Тому, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України доведена повністю та кваліфікує

дії обвинуваченого ОСОБА_8 за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_20 за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_8 раніше судимий (том 2 а.с. 34-41, 44), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 45-47), за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.с. 67), працевлаштований, за місцем роботи має позитивні характеристики (том 1 а.с. 62-65), обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим ОСОБА_8 своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, та добровільне відшкодування завданої шкоди (том 1 а.с. 36), обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який довів своєю поведінкою після вчинення злочину, оскільки змінив свій спосіб життя працевлаштувався, відшкодував потерпілій завдану його діями матеріальну та моральну шкоду, чим довів свою соціальну значимість у суспільстві, а також зважаючи на думку потерпілої ОСОБА_5 , яка вибачила обвинуваченого та просила не позбавляти його волі, вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного остаточного покарання з встановлення іспитового строку, оскільки вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження розпочався процес виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , закінчення якого можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю за поведінкою ОСОБА_8 кримінально-виконавчою інспекцією.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_9 раніше не судимий (том 2 а.с. 63), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 68-71), за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.с. 71), працевлаштований, за місцем роботи має позитивні характеристики (том 1 а.с. 66, 69-70), обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим ОСОБА_9 своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, та добровільне відшкодування завданої шкоди (том 1 а.с. 36), обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, зі звільнення від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, оскільки виправлення та виховання обвинуваченого ОСОБА_9 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частковому приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 21.06.2011 року Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України, зі змінами відповідно до ухвали від 14.06.2012 року Апеляційного суду м. Києва, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши строком на 2 (два) місяці, починаючи з 14.07.2015 року тобто до 14.09.2015 року обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтися за кожної вимогою суду, в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа відносно обвинуваченого, не виїжджати за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши строком на 2 (два) місяці, починаючи з 14.07.2015 року тобто до 14.09.2015 року обв`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтися за кожної вимогою суду, в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа відносно обвинуваченого, не виїжджати за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Речові докази у справі компакт-диски з відеозаписом проведених під час досудового розслідування слідчих експериментів (том 2 а.с. 77, 84), залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1