Справа № 548/530/15-к
Провадження №1-кп/548/63/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодноразово судимого:
28.03.2012 року Октябрським РС м.Полтави по ст. 187 ч. 1 КК України, до 3 років позбавлення волі. Вирок вступив у законну силу 18.04.2012 року. 04.06.2014 року умовно-достроково звільнений з Кременчуцької виправної колонії № 69, не відбутий строк 9 місяців 24 дня,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так 30.03.2015 року близько 04.50 год. ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, прийшов на територію господарства ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_3 звідки умисно, з корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав 60 кілограм металобрухту (раму від автомобіля УAЗ), вартість якого згідно довідки вартості становить 2,50 гривень за один кілограм, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 150 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю, прохав суд суворо його не карати, в скоєному щиро розкаявся.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про розгляд справи відповідно до вимог ст.349 КПК України, тобто не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений вину свою визнав повністю, розкаявся і обставини ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 також вважає, що не слід досліджувати фактичні обставини справи, так як він свою вину визнає повністю та згоден з обвинуваченням, і усвідомлює, що не зможе їх оскаржити в апеляційному суді.
Учасникам судового процесу роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідження доказів: допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно є вірною.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не є тяжким злочином, та те що потерпіла ОСОБА_5 не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , а наявність таких обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто, із застосуванням ст.75 КК України, що передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого не було застосовано запобіжного заходу і на даний час немає ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу може ухилятися від виконання вироку, тому до нього не слід застосувати запобіжний захід.
Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню 60 кілограм металобрухту (раму від автомобіля УAЗ), які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , слід передати їй власність знищивши схоронну розписку.
Керуючись ст.ст.31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, ч.2 ст.185КК України, суд,-
ОСОБА_4 , за ч.2 ст.185 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню
60 кілограм металобрухту (раму від автомобіля УAЗ), які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - передати їй власність знищивши схоронну розписку.
Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: