Святошинський районний суд м. Києва
пр. № 1-кп/759/112/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009998 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедин Шполянського р-ну Черкаської обл., українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податку невідомий, який здобув середньо-спеціальну освіту, працює на посаді начальника автотранспортного цеху у СТОВ «ЛНЗ-АГРО», одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 08.11.2014 приблизно о 09 год. 33 хв., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Кільцева дорога в м. Києві, де наявний односторонній рух, зі сторони пл. Одеської в напрямку вул. С.Сосніних в м. Києві, зі швидкістю приблизно 55 км/год.
В цей же час проїзну частину, вул. Кільцева дорога в м. Києві, неподалік повороту на вул. Трублаїні, по нерегульованому пішохідному переході, справа на ліво по ходу руху водія ОСОБА_3 , став переходити пішохід ОСОБА_6 у темпі швидка хода, а тому невстановлені слідством транспортні засоби почали зупинятися у правих смугах руху, надаючи перевагу в русі пішоходу.
Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу по вул. Кільцева дорога, неподалік повороту на вул. Трублаїні в м. Києві, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_3 , проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав пішоходу дорогу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1; 18.4 Правил дорожнього руху України, які діють з 15.04.2013 та відповідно до яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 , згідно із висновком судово-медичної експертизи № 2174/Е від 10.12.2014, було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді відкритої травми правої гомілки: уламкові переломи великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині діафіза зі зміщенням уламків, рвана рана на поверхні гомілки в нижній третині, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1; 18.4 Правил дорожнього руху України та заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень знаходяться між собою у прямому причинному зв`язку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що він 08.11.2014 приблизно о 09 год. 30 хв. керував технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_3 , та рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Кільцева дорога в м. Києві, зі швидкістю приблизно 55-60 км/год. Під`їжджаючи донерегульованого пішохідного переходу, що неподалік повороту на вул. Трублаїні в м. Києві,він, через мікроавтобус, який рухався у середній смузі руху, не помітив пішохода, який рухався по ньому та здійснив на нього наїзд. В момент, коли він побачив потерпілого ОСОБА_6 , то застосував екстрене гальмування, але наїзду уникнути не вдалося. Після цього, він одразу зупинився. Також показав, що він повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду. Просив застосовувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі та позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія йому необхідне для виконання виробничих обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 08.11.2014 приблизно о 09 год. 30 хв. він рухався по нерегульованому пішохідному переході, що неподалік повороту на вул. Трублаїні в м. Києві, коли на нього здійснив наїзд автомобіль «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого, як він дізнався пізніше, перебував ОСОБА_3 . Внаслідок наїзду він отримав травму правої ноги. Також показав, що обвинувачений ОСОБА_3 залишився на місці пригоди, постійно цікавився його станом здоров`я та повністю відшкодував завдану йому шкоду, будь-яких претензій до обвинуваченого він не має. Просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі та позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження (потерпілий та прокурор) не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому складу кримінального правопорушення доведена повністю, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до п.п. 1 і 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким; обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім, а також справедливим, для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи те, що у потерпілого ОСОБА_6 будь-які претензії до обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні, а також клопотання потерпілого ОСОБА_6 та СТОВ «ЛНЗ-АГРО» від 20.01.2015 про незастосування додаткового виду покарання до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_3 , який залишений на зберігання ОСОБА_3 , - залишити у власника (законного володільця) ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1