справа №566/1224/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року Млинівськй районний суд

Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисників: адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000155 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М. Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня- спеціальна, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України, володіючого українською мовою, -

про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст.125 КК України, та суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
26 березня 2014 року, ОСОБА_4 , будучи осудним, приблизно в період часу з 24-00 год. до 02-00 год., знаходячись у житловому будинку по місцю проживання ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході побутового конфлікту, умисно наніс ОСОБА_8 один удар рукою в голову та два удари ногою в голову, внаслідок чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематоми на обличчі справа, крововиливів навколо правого і лівого ока, крововиливу у слизовій оболонці нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тоді ж 26 березня 2014 року, приблизно в період часу з 24-00 год. до 02-00 год. ОСОБА_4 , знаходячись у житловому будинку по місцю проживання ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході побутового конфлікту, умисно наніс ОСОБА_9 один удар рукою в голову та не менше двох ударів ногами в голову, а також ударів ногами в грудну клітку та праву руку, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на тильній поверхні правої кисті, що згідно висновку судово-медичної експертизи належать до категорії легких тілесних ушкоджень; крововиливу на лівій половині грудної клітки та закритих переломів 9-10 ребер зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи є єдиним морфологічним комплексом тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; відкритого перелому кісток носа, саден та синців на голові, забійної рани на нижній губі зліва, перелому коронок 1 і 2 зубів на нижній щелепі зліва, множинних крововиливів у м`які тканини голови з обох боків, субарахноїдальних крововиливів, що згідно висновку судово-медичної експертизи є єдиним морфологічним комплексом тілесних ушкоджень , серед яких травма носа і травма головного мозку за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_9 ..

Крім цього, ОСОБА_4 9 липня 2014 року, приблизно о 19-30 год., пребуваючи у тимчасовому розладі психічної діяльності, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, всупереч ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла і не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проти волі ОСОБА_10 , по місцю її проживання, проник через двері в належний її чоловіку на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , порушивши конституційне право останньої на недоторканість житла.

Будучи присутнім у судовому засіданні ОСОБА_4 , який відповідно до наявних у кримінальному провадженні медичних даних та характеру розладу психічної діяльності, приймав участь у судовому розгляді, суду пояснив, що в ніч з 25 на 26 березня 2014 року разом з ОСОБА_11 вживав спиртні напої в будинку ОСОБА_8 разом з нею та її чоловіком ОСОБА_9 , в ході чого розпили близько 1-ї літри горілки. Під час розпиття спиртного між ОСОБА_8 та присутніми чоловіками виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_9 рукою в обличчя, від чого в останнього пішла кров. Тоді він- ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 удар долонею руки в обличчя, від чого вона нагнулась, і розвернувшись, наніс удар ногою ОСОБА_9 по тілу в ділянку тулуба. Зазначає, що більше ударів нікому не наносив. Разом з тим, приймаючи участь у судових засіданнях та відповідаючи на запитання учасників судового розгляду під час дослідження судом доказів у справі, плутався у своїх поясненнях, не зміг пояснити звідки ж саме у ОСОБА_9 після нанесеного удару текла кров, давав непослідовні відповіді, які частково не узгоджуються з його ж первісними поясненнями.

Суд, аналізуючи докази у даному кримінальному провадженні у їх сукупності, не приймає такі пояснення ОСОБА_4 в якості допустимих, оскільки, як видно із проведених у кримінальному провадженні судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_4 страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, внаслідок чого не може усвіломлювати значення своїх дій та керувати ними. І на цій підставі пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні суд відхиляє.

В той же час, аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що факт вчинення ОСОБА_4 в стані осудності злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, а також суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України у стані неосудності, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Так, - показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 підтверджується та обставина, що в ніч з 25 на 26 березня 2014 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_11 розпивали у неї вдома спиртні напої разом з нею та її чоловіком ОСОБА_9 .. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 почав ображати її та повчати, як жити та виховувати дітей. Коли вона попросила його та ОСОБА_11 завершувати розпиття спиртного та розходитись, то ОСОБА_4 наніс їй не манше 3-х ударів в голову. Зокрема, одного удару рукою в лице у перенісся, від чого у неї з носа пішла кров, а тоді ще два удари ногою по голові, від чого вона впала. Механізму нанесення ударів своєму чоловіку вона не бачила, так-як після завдання їй ударів, сиділа на дивані, закривши лице руками і, пробувши у такому положенні декілька хвилин, пішла у іншу кімнату, де заснула. Проснувшись вранці, виявила чоловіка ОСОБА_9 на підлозі у веранді будинку, де вживали спиртне, без ознак життя.;

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 підтверджується та обставина, що дізнавшись про смерть брата ОСОБА_9 , спілкувалась в той же день з його дружиною ОСОБА_8 , яка розповіла їй про обставини цієї події, при цьому її розповідь відповідає тим показанням, які потерпіла ОСОБА_8 дала в суді. Також потерпіла показала, що за життя її брат мав складні відносини з ОСОБА_4 , так-як боявся його, оскільки бували випадки, що ОСОБА_4 зверхньо і зневажливо відносився до брата, застосовував до нього фізичне насильство. Стверджує, що ОСОБА_11 , який теж в ту ніч був в будинку ОСОБА_13 і був учасником події, перебував під вливом ОСОБА_4 ;

- показаннями свідка ОСОБА_11 підтверджується та обставина, що ініціатором конфлікту в будинку ОСОБА_8 був саме ОСОБА_4 , оскільки він висловлювався про неї негативно. В ході конфлікту ОСОБА_4 наніс потерпілій ОСОБА_8 3 удари, зокрема один раз рукою та двічі ногою в ділянку обличчя, від чого вона впала. Після цього, на її захист піднявся ОСОБА_9 , однак він - ОСОБА_11 вдарив його один раз рукою в груди, сказавши йому не втручатися. Тоді ОСОБА_4 вдарив рукою ОСОБА_9 в лице, від чого той вдарився спиною об стіну веранди і впав на підлогу. З носа у нього пішла кров. ОСОБА_9 намагався підвестись з підлоги. ОСОБА_11 спробував підвести ОСОБА_9 і посадити на диван. Однак, в цей момент ОСОБА_4 наказав йому вдарити ОСОБА_9 .. ОСОБА_11 вдарив його ногою в ділянку бедра. Після цього ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 ще удар рукою в лице, а також удари ногою по тулубу ( ребрах) від чого останній впав на бік і намагався встати. Скільки ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 ударів в різні ділянки тіла свідок ОСОБА_11 достовірно сказати не зміг, оскільки не пам`ятає. Коли ОСОБА_9 після завданих ударів не міг підвестися на ноги і лежав на підлозі у цій же кімнаті, вони з ОСОБА_4 продовжили розпивати спиртне, після чого він- ОСОБА_11 заснув за столом, а ОСОБА_4 - на дивані в цій же кімнаті. Вранці він виявив ОСОБА_9 на підлозі кімнати без ознак життя.;

- з показаннь допитаної в суді свідка ОСОБА_14 вбачається, що вранці 26.03.2014 року на подвір`ї господарства сусідів ОСОБА_13 побачила малолітню ОСОБА_15 , яка плакала. Тоді свідок вийшла до неї запитати, що вона так рано робить на дворі і чому плаче. У відповідь дитина сказала що плаче за татом. На запитання " Чому?", сказала піти до будинку та подивитись. Коли після цих слів малолітньої ОСОБА_16 свідок ОСОБА_14 зайшла у будинок ОСОБА_13 , то у веранді побачила труп ОСОБА_9 , тоді увійшла всередину будинку та розбудила ОСОБА_8 , яка ще спала, запитала у неї що вони накоїли, на що ОСОБА_8 , побачивши труп чоловіка, відповіла чо це не вона. Тоді ж малолітня ОСОБА_17 повідомила їй, що у них в будинку були двоє чоловіків з Московщини і назвала їх по прізвиськах " ОСОБА_18 " і " ОСОБА_19 ", так називали ОСОБА_4 і ОСОБА_11 .. Після цього повідомила у міліцію про подію.

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_15 , допитаної в присутності дитячого психолога та матері, підтверджується та обставина, що вранці 26 березня 2014 року, коли вона виходила на двір у туалет, то у веранді будинку по місцю проживання побачила батька ОСОБА_9 , який лежав на підлозі. Про це ОСОБА_16 на дворі повідомила сусідці ОСОБА_14 , а також сказала мамі, яка в цей час знаходилась у своїй кімнаті. Після цієї розповіді до будинку зайшла сусідка ОСОБА_14 , яка все це побачила. З показань малолітнього свідка також видно, що вночі вона просиналась від невідомого шуму, але боялась подивитися що це за шум. Чула чоловічі голоси, які розмовляли між собою.

- з показань допитаної в суді свідка ОСОБА_20 вбачається, що вона є сусідкою ОСОБА_13 . Зранку 26.03.2014 року до неї в господарство прибіг ОСОБА_11 і сказав, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_9 і що він "готовий". Після цього невдовзі прийшла ОСОБА_14 і повідомила, що ОСОБА_9 забили;

- даними з протоколу огляду місця події від 26.03.2014 року, з яких видно, що у веранді житлового будинку по АДРЕСА_2 поряд із диваном виявлено труп ОСОБА_9 , а також численні плями у вигляді бризків і мазків речовини, схожої на кров на західній стіні та на західному краю південної стіни, набільші з яких: перша пляма від вхідних дверей у веранду розміщена від краю дверей на відстані 13 см. та на відстані від підлоги 80 см.; друга пляма від вхідних дверей у веранду розміщена від краю дверей на відстані 24 см. та на відстані від підлоги 83 см.; третя пляма із потьоками від вхідних дверей у веранду розміщена від краю дверей на відстані 59 см. та на відстані від підлоги 94 см.; сліди на західній стіні веранди беруть свій початок від верхнього краю дивану і мають висоту 24 см. над його краєм. ( т.1 а.к/п.29-34);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 , з яких видно, що потерпіла в суді дала аналогічні показання своїм показанням в ході експерименту щодо механізму нанесення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень, а також щодо обставин події. ( т.1 а. к/п72-75);

- з протоколу одочасного допиту осіб, а саме, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , вбачається, що незважаючи на певну неузгодженість, яка полягає в тому, що ОСОБА_11 давав не зовсім послідовні показання щодо черговості нанесення ОСОБА_4 та ним ударів ОСОБА_9 , однак в цілому показання ОСОБА_11 відповідають тим, які він дав в суді, і які відображають послідовність подій і механізм нанесення ударів ОСОБА_9 , встановлений досудовим розслідуванням, а саме, під час того, як потерпілий намагався захиститись за дружину ОСОБА_8 , йому наніс удар ОСОБА_11 в груди, а тоді ОСОБА_4 рукою в лице, від чого потерпілий вдарившись спиною об стіну, впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_11 намагався його підвести і посадив на підлозі спертим об диван та за вказівкою ОСОБА_4 вдарив ногою в ділянку бедра. Тоді ОСОБА_4 зі словами "дивись як треба бити" почав наносити йому удари ногами в різні ділянки тіла, в обличчя, по ребрах, голові, від чого потерпілий впав на підлогу ( т.1 а. к/п 90-96);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_11 крім дачі показань, продемонстрував механізм нанесення ударів ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 , а також ним- ОСОБА_11 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 .. При демонстрації показання ОСОБА_11 містять розбіжності в послідовності нанесення ударів ним і ОСОБА_4 ОСОБА_9 .. В той же час факт нанесення таких ударів ОСОБА_9 не спростовується, а лише підтверджується. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_11 на запитання щодо розбіжностей в своїх показаннях на слідчому експерименті уточнив, що в суді розповідає про обставини події, зокрема те, як він наносив удари, а також, як наносив удари ОСОБА_9 ОСОБА_4 , так як їх пам`ятає. ( т.1 а.к/п167-170);

- з висновків судово-медичної експертизи № 22 від 26 березня 2014 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфікції внаслідок закриття просвіту дихальних шляхів кров`ю. Наявність відкритого перелому кісток носа, великої кількості рідкої крові і її згортків в носових ходах, поряд із відсутністю будь-яких ушкоджень кісток основи черепа та верхньої і нижньої щелеп, проникаючих поранень дихальних шляхів та шлунково-кишкового тракту, ознак шлунково-кишкової кровотечі, в сукупності свідчить про те, що джерелом кровотечі, яка призвела до розвитку асфікції та настання смерті потерпілого були ушкоджені судини носа.

Окрім відкритого перелому кісток носа при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 виявлено чисельні садна, синці на голові, забійну рану на нижній губі зліва, перелом коронок 1 і 2 зубів на нижній щелепі зліва, синці і садна на тильній поверхні правої кисті, правому ліктьовому суглобі, садно і крововилив на лівому ліктьовому суглобі, крововилив і поверхневе садно на рівні нижнього краю правої лопатки, крововилив на лівій половині грудної клітки, крововилив на лівому плечі, садно та крововилив в ділянці лівого колінного суглобу, множинні крововиливи у м`які тканини голови з обох боків, не різко виражені субарахноїдальні крововиливи, закриті переломи 9-10 ребер зліва. Крім того, під час мікроскопічного дослідження шматочків головного мозку встановлено: "розсіяні субарахноїдальні крововиливи в корі та стовбурі головного мозку з початковими реактивними змінами". Ушкодження мають ознаки дії тупих предметів, відповідають строку 26 березня 2014 року. Множинні ушкодження на голові: крововиливи, відкритий перелом кісток носа, крововиливи у м`які тканини голови, субарахноїдальні крововиливи є єдиним морфологічним комплексом тілесних ушкоджень, утворились від одних і тих же травматичних дій. В даному випадку травма носа стала джерелом масивної кровотечі і, поряд із безпорадним станом потерпілого, який був зумовлений травмою головного мозку ( не різко виражені субарахноїдальні крововиливи), призвела до закриття дихальних шляхів кров`ю. А тому, спричинена потерпілому травма носа і травма головного мозку за своїми наслідками ( як такі, що призвели до загрозливих для життя явищ) згідно п.п. 2.1.2., 2.1.3.о. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинно- наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 ..

Крововиливи на грудній клітці зліва, перелом 9-10 ребер там же також є єдиним морфологічним комплексом тілесних ушкоджень, які згідно п. 2.2.1.в тих же "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" мають ознаки середнього ступеню тяжкості. Решта тілесних ушкоджень :садна та синці на руках, ногах, в ділянці правої лопатки згідно п. 2.3.5. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року) мають ознаки легких.

Спричинена потерпілому травма носа (відкритий перелом) і травма головного мозку (субарахноїдальні крововиливи) призвели до загрозливих для життя явищ, а саме втрати свідомості та затікання крові із ушкоджених судин носа у дихальні шляхи. Знайдена у шлунку і тонкому кишківнику кров свідчить за те, що втрата свідомості настала не відразу, а через певний проміжок часу, протягом якого потерпілий ковтав кров і міг виконувати певні активні дії. Затікання крові у дихальні шляхи при переломі кісток носа є свідченням безпорадного стану потерпілого, в даному випадку - втрати свідомості, що, зазвичай, супроводжує такого характеру внутрішньо- черепні крововиливи.

Аспірація крові у дихальні шляхи може відбуватись при будь якому горизонтальному положенні тіла. ( т.1 а.к/п 172-176).

З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 27/22 від 27 червня 2014 року вбачається, що показання ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту в цілому відображають механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, однак не в повній мірі. Так, вказано, що від удару ОСОБА_11 по нозі потерпілого ОСОБА_9 могли залишитись садно і крововилив в ділянці лівого колінного суглобу. Ці ушкодження є легкими. Від удару, який завдав ногою ОСОБА_4 в ділянку грудної клітки ОСОБА_9 могли утворитись закриті переломи 9-10 ребер зліва. Ці ушкодження мають ознаки середнього ступеню тяжкості. Велика кількість ушкоджень на голові вказує на те, що виникли вони від багаторазових травмуючих дій, їх мало бути значно більше, ніж показав під час слідчого експерименту ОСОБА_11 .. Із його показів не можна достовірно встановити, хто саме спричинив перелом кісток носа, від чиїх дій виникли множинні садна та крововиливи на голові, крововиливи у м`які тканини голови та оболонки мозку. Самі по собі окремо взяті ушкодження кісток носа, субарахноїдальні крововиливи, як правило до тяжких наслідків не призводять. Окремо взятий перелом кісток носа є легким тілесним ушкодженням, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Розсіяні субарахноїдальні крововиливи також, як правило, тяжкими наслідками не супроворджуються і проявлятись можуть як забій головного мозку легкого чи середнього ступеню. Саме їх сукупність була причиною настання смерті потерпілого. Не виключено виникнення ушкоджень в ділянці нижнього краю правої лопатки ( садна і крововиливу) від удару спиною до стіни під час падіння наознак із прискоренням. ( т.1 а. к/п205-208)

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 підтвердив свої висновки і показав, що згідно висновків судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_9 є сукупність виявлених у потерпілого травми кісток носа (відкритий перелом) і травма головного мозку (субарахноїдальні крововиливи), що призвело до загрозливих для життя явищ, а саме втрати свідомості та затікання крові із ушкоджених судин носа у дихальні шляхи.

Аналізуючі показання допитаних в суді потерпілих та свідків в сукупності з іншими дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 є прямими , а показання потерпілої ОСОБА_12 та інших свідків - непрямими доказами у справі. В своїй сукупності ці докази свідчать про те, що ОСОБА_4 зверхньо і зневажливо ставився до ОСОБА_9 .. Під час розпивання в ніч з 25 на 26 березня 2014 року у будинку ОСОБА_13 спиртних напоїв саме він був ініціатором побутового конфлікту, що переріс у побиття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

Вирішуючи питання про наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними саме ОСОБА_4 ударів ОСОБА_9 та смертю останнього, суд виходить з показань прямих очевидців ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 . При цьому, видно, що в цілому показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_22 щодо обставин події узгоджуються між собою та з висновками судово-медичних експертиз, а також відповідають обстановці події, зафіксованій протоколом огляду.

Зокрема, як потерпіла так і свідок підтвердили, що коли конфлікт розпочинався, то ОСОБА_8 один раз виходила з приміщення веранди, а невдовзі повернулась, після чого ОСОБА_4 наніс їй 3 удари, зокрема один раз рукою та двічі ногою в ділянку обличчя. Узгодженість цих показань а також щодо подальших подій, зокрема, про те, що ОСОБА_8 присівши після нанесених їй ударів та закривши руками лице, невдовзі вийшла, вказують на те, що показання свідка ОСОБА_22 , в тому числі щодо нанесення ударів ОСОБА_4 . ОСОБА_9 , в цілому відповідають дійсності. Також показання ОСОБА_11 узгоджуються з висновком додаткової судово-медичної експертизи, у якому вказано, що від удару ОСОБА_11 по нозі потерпілого ОСОБА_9 могли залишитись садно і крововилив в ділянці лівого колінного суглобу. Від удару, який завдав ногою ОСОБА_4 в ділянку грудної клітки ОСОБА_9 могли утворитись закриті переломи 9-10 ребер зліва. Не виключено виникнення ушкоджень в ділянці нижнього краю правої лопатки ( садна і крововиливу) від удару спиною до стіни під час падіння наознак із прискоренням. Це в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_11 дає показання, які пояснюють виявлені на тілі ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а відтак відповідають дійсності. Не знаходять свого пояснення лише виявлена велика кількість ушкоджень на голові ОСОБА_9 , що вказує на те, що виникли вони від багаторазових травмуючих дій, їх мало бути значно більше, ніж показав ОСОБА_11 під час слідчого експерименту та в суді.

Усуваючи ці розбіжності, суд оцінює показання свідка ОСОБА_11 з іншими доказами.

Так, з висновку амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи від 31 липня 2014 року вбачається, що у період вчинення злочину ОСОБА_11 будь-яким психічним захворюванням, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждав. Даних, які б свідчили про наявність у нього будь-якого психічного стану, який би впливав на здатність розуміти ситуацію на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, немає, у будь-якому тимчасовому хворобливому стані не знаходився. ОСОБА_11 ознак легкої розумової відсталості не виявляє, здатний адекватно відтворювати з пам`яті події вчинення злочину, на даний час психічними захворюваннями не страждає ( т.1 а к/п 159-163)

Крім цього, показання ОСОБА_22 співвідносяться із показаннями непрямого свідка ОСОБА_20 , яка показала, що вранці 26.03.2014 року, прийшовши до неї, ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_9 і той "готовий", а також з показаннями потерпілої ОСОБА_12 , з яких видно, що ОСОБА_11 був під впливом ОСОБА_4 і виконував його вказівки, що у свою чергу пояснює причини нанесення ОСОБА_11 удару ногою в ділянку бедра ОСОБА_9 та в підсумку свідчать про достовірність його розповіді про те, що саме ОСОБА_4 "побив" ОСОБА_9 , а відтак і тих показань, які він відтворив в суді, так-як їх пам`ятає. Також показання свідка ОСОБА_11 щодо взаємного розташування учасників події під час нанесення ударів ОСОБА_4 . ОСОБА_9 співвідносяться з виявленими під час огляду місця події слідами крові на стінах веранди будинку ОСОБА_13 , а саме між вхідними дверима у веренду та диваном у південно-західній стороні веранди, куди після падіння внаслідок удару ОСОБА_9 рукою в голову потерпілого, падав ОСОБА_9 , вдарившись спиною об стіну. При цьому з показань свідка ОСОБА_11 видно, що ОСОБА_4 продовжував наносити ОСОБА_9 удари ногами, коли той знаходився в положенні сидячи спертим об диван, проте куди саме і скільки точно, ОСОБА_11 не пам`ятає. З цього видно, що в дійсності ОСОБА_4 потерпілому було нанесено значно більше ударів, проте скільки саме і в які ділянки, ОСОБА_11 відтворити не взмозі.

В судовому засіданні досліджено висновки судово- імунологічних та судово- цитологічних експертиз, однак безпосереднього доказового значення ці висновки не мають, оскільки походження зразків крові, які виявлені та вилучені зі стін, підлоги веранди будинку ОСОБА_13 , а також з одягу учасників події не виключається, як від ОСОБА_9 , так і від інших осіб, в крові яких містяться антигени А і В, в тому числі за рахунок ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .. Встановити від кого конкретно походять вказані сліди крові не представилось можливим. Вказаними висновками підтверджується лише те, що виявлені сліди крові можуть належати учасникам події, зокрема як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 (т. 2 а.к/п 3-41 ). А отже, походження вказаної крові на стінах веранди будинку ОСОБА_13 у місцях на які вказує ОСОБА_11 , як місця падіння потерпілого після ударів ОСОБА_4 , від ОСОБА_9 не виключається.

Таким чином, показаннями свідка ОСОБА_11 в сукупності з іншими вище наведеними прямими і непрямими доказами у справі, підтверджується нанесення ОСОБА_4 не менше двох ударів рукою в лице ОСОБА_9 від чого у нього з носа пішла кров, а також кількох ударів ногами в ділянку голови та тулуба, коли той знаходився на підлозі веранди. Він же ОСОБА_11 наніс удар ОСОБА_9 рукою в груди, коли той стояв, а також за вказівкою ОСОБА_4 один удар ногою в бедро потерпілого, коли той сидів. А тому такі показання вказаного свідка, незважаючи на виявлену у них непослідовність, як прямого очевидця тих подій, суд приймає в якості належного та допустимого доказу у справі.

З огляду на це, суд приходить до висновку про доведеність заподіяння ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , яке перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з механічною асфікцією та настанням смерті потерпілого.

Такі його дії, вчинені в стані осудності, органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умсине тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого і така кваліфікація цих дій на переконання суду є вірною.

Також з огляду на досліджені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_4 в стані осудності легкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що кваліфіковано органами досудового розслідування за ч.2 ст.125 КК України.

Так, крім наведених вище доказів, які підтверджують факт нанесення ОСОБА_4 одного удару рукою в голову та двох ударів ногою в голову ОСОБА_8 , спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 84 від 26 березня 2014 року. Висновком, зокрема, підтверджується, що у гр. ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: гематому на обличчі справа, крововиливи навколо лівого і правого ока, крововилив у слизовій оболонці ока, від ока крововилив на правій щоці заходить на скроневу ділянку, опускається до гілки нижньої щелепи. На щоці зліва майже вертикальне садно у вигляді прямолінійної полоси, на слизовій оболонці нижньої губи крововилив світло-червоного кольору. Ушкодження мають ознаки дії тупих предметів, могли виникнути від ударів руками та ногами в ніч з 25 на 26 березня 2014 року і згідно п. 2.3.1.а. "правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" мають ознаки легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження не є характерними для падіння на тверду поверхню, виступаючі предмети, боротьби чи самооборони, спрчинення власною рукою. Із головою потерпілої не менше трьох разів контактували травмуючі знаряддя. ( т.1 а.с.178-179)

В судовому засіданні захист ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України через повторну неявку потерпілої в судове засідання.

Суд не вважає, що неявка потерпілої ОСОБА_8 в судові засідання після надходження від неї 16 грудня 2014 року заяви про небажання в подальшому брати участь в судовому засіданні, є відмовою потерпілої від обвинувачення, що тягнуло б за собою закриття кримінального провадження за ч.2 ст.125 КК України з огляду на таке.

Відповідно до ч.6 ст.340 КПК України повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, прирівнюється до відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Отже, необхідною умовою прирівняння неявки потерпілої в судове засіданні відмові від обвинувачення є наявність обставин, передбачених ч.ч.2, 3 цієї статті, якими передбачено, що у разі відмови прокурора від державного обвинувачення, потерпілий вправі підтримувати первісне обвинувачення, у зв`язку з чим воно набуває статус приватного.

Проте, як видно з матеріалів кримінального провадження прокурор в судовому засіданні від обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України не відмовлявся, а зі змісту заяви, яка надійшла від ОСОБА_8 слідує, що від обвинувачення вона також не відмовляється, а лише зазначає, що судовий розгляд може проводитись без її участі, що не перешкоджає з"ясуванню обставин у справі. ( т. 3 а.к/п 131). А тому, суд вважає, що підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України відсутні.

ЕПІЗОД НЕЗАКОННОГО ПРОНИКНЕННЯ ДО ЖИТЛА ОСОБА_23 ..

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України у стані неосудності підтверджується дослідженими в судовому засіданні та наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема :

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 , яка також є представником потерпілої ОСОБА_10 і, яка підтвердила, що 9 липня 2015 року у вечірній час їй на телефон зателефонував її брат, який проживає з батьками в с. Московщина і повідомив, що ОСОБА_4 , прибіг до них в господарство та стукаючи у вхідні двері будинку, які були замкнені з середини, вибив їх і, таким чином, проник у будинок. В будинку у цей час знаходились її мати ОСОБА_10 та батько ОСОБА_24 . При цьому, проникши до будинку, ОСОБА_4 вів себе агресивно та кричав, що "нікого не убивав". ;

- з показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що перед тим, як зайти в господарство ОСОБА_10 , ОСОБА_4 прибігав у господарство ОСОБА_8 , де також вів себе емоційно, щось викрикував та намагався увійти до будинку.;

- даними з виписки з погосподарської книги № 370 від 22.07.2014 року підтверджується, що згідно книги №6 особового рахунку НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 житловий будинок рахується за ОСОБА_24 . В будинку також проживає ОСОБА_10 . ( т.2 а. к/п99);

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 278/14 від 13.08.2014 року підтверджується та обставина, що ОСОБА_4 в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння 09.07.2014 року, яке кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності, внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ( т.2 а.к/п 208-212);

- висновком проведеної в ході судового розгляду стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 60 від 08.04.2015 року підтверджується наявність у ОСОБА_4 розладу психічної діяльності в період інкримінованих йому дій 09.07.2014 року. З висновку видно, що він страждав тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу - синдром Ганзера , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( т.3 а. к/п 170-175)

Наведене в своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_4 09.07.2014 року вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, яке органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

В судовому засіданні досліджено дані, щодо особи ОСОБА_4 в результаті чого встановлено, що він за місцем проживання характеризується задовільно, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України та суспільно-небезпечне діяння, передбачене , ч.1 ст.162 КК України вчинив вперше (т.1 а.к/п 141,143)

Разом з тим, дані досліджених в судовому засіданні висновків стаціонарної судово-психіатричної експертизи вказують на те, що ОСОБА_4 під час вчинення 26.03.2014 року, передбачених ч.2 ст.121,ч.2 ст.125 КК України кримінальних правопорушень психічними захворюваннями чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України 09.07.2014 року він страждав тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу - синдром Ганзера , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі рецидивуючого дисоціативного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу із хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. ( т.3 а.к/п 170-175 ).

Наведене в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжких, будучи осудним, після чого захворів на психічну хворобу та вичнив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку з чим залишається суспільно-небезпечним для суспільства.

Разом з тим, вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.1 ст.162 КК України після захворювання на психічну хворобу не може свідчити, що за характером вчиненого останній становить особливу небезпеку для суспільства, оскільки вчинене ним діяння за критерієм тяжкості відноситься до категорії невеликої тяжкості. Це у свою чергу вказує не те, що після захворювання на психічну хворобу, ОСОБА_4 вчинив діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб. Тому суд вважає, що необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів примусового характеру, які вказані у клопотанні, а саме, у вигляді поміщення його до психіатричного закладу в умовах суворого нагляду, не відповідає об`єктивним обставинам справи та не підтверджується доказами в кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи характер та тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги наявність у нього психічного захворювання у формі рецидивуючого дисоціативного розладу, на яке він захворів після вчинення злочинів та невелику тяжкість суспільно-небезпечного діяння, яке він вчинив після цього, а також висновки судово-психіатричної експертизи, згідно яких до виходу із хворобливого стану ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, суд, відповідно до положень ч.4 ст.94 КК України прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 512,513 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання в психіатричному закладі в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до набрання ухвалою законної сили залишити чинним.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з розгляду кримінальних справ а також справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: