АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/452/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: : ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кубінка, Одінцовського району, Московської області, громадянин України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 12.12.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки; 11.08.2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 13.05.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 року, остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд, в середині липня 2014 року, точну дату та час не встановлено, ОСОБА_7 прогулювався по приватному сектору, розташованому на вул. Мінській в м. Харкові. Прямуючи по даній вулиці він побачив житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому не завершено будівництво. При цьому вказане домоволодіння обладнано парканом, однак зі сторони сусіднього домоволодіння за АДРЕСА_3 паркан не добудований і мається отвір близько двох метрів довжиною.

Побачивши, що в даній житловій будівлі відсутні вхідні двері в останнього виник умисел на проникнення до вищевказаного домоволодіння з метою викрадення будівельного електроінструменту. Скориставшись тим, що за йото діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 зайшов всередину та викрав бетонозмішувач, червоного кольору, ємкістю 180 літрів, двохколісний.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 337,50 грн.

Крім цього, в середині червня 2014 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_7 прогулювався по приватному сектору, розташованому між вулицями Новгородською та Бакуліна в м. Харкові. Прямуючи по вул. Коломенській він побачив житловий будинок АДРЕСА_4 . При цьому вищевказане домоволодіння не обладнано парканом. Побачивши відчинені двері в житлову будівлю в останнього виник умисел на проникнення до вищевказаного домоволодіння з метою викрадення будівельного електроінструменту. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 зайшов всередину та викрав дриль марки «Стелла» синього кольору.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 254, 43 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи кваліфікацію його дій, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. В обґрунтування своєї апеляції обвинувачений посилається на те, що, на його думку, суд безпідставно не застосував до нього ст. 69 КК України та призначив йому занадто суворе покарання. ОСОБА_7 , вважає, що суд не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин, а саме, що він одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що викрадене ним майно було повернуто потерпілим, а також просить застосувати до нього амністію.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України так само є правильною і сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також дані про його особу, який раніше судимий за корисливі злочини, і в період відбуття покарання з іспитовим строком, вчинив новий тяжкий злочин.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, а також зазначив про наявність однієї обтяжуючої обставини покарання рецидив злочину.

Враховуючи всі наведені обставини в сукупності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, приймаючи до уваги положення ст. 71 КК України.

Призначене ОСОБА_7 , покарання відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для скасування вироку та призначення більш м`якого покарання з застосуванням ст. 69 КК України, як прохає апелянт, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції таких обставин, як наявності у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини, а також того, що викрадене ним майно було повернуто потерпілим, то колегія суддів зазначає, що суд призначив ОСОБА_7 покарання в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, проте підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті вищевказаної статті відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним клопотання обвинуваченого про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Відповідно, до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні», дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення в липні та червні 2014 року, тобто після набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, у зв`язку з чим він не є суб`єктом амністії.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляції і призначення ОСОБА_7 покарання про яке він прохає, а також застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: