Справа № 310/3699/14-к
ВИРОК

Іменем України

03 липня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Мороки С.М.,

при секретарі
Писанець Н.О.,

за участі прокурора
Кривцун О.А.,

потерпілої
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця м.
Бердянська Запорізької області, який
має середню освіту, розведений,
утриманців не має, не
військовозобо'язаний, не працює, мешкає
в АДРЕСА_1, раніше судимий:

1) 28.05.99 р. Жовтневим районним судом
Запорізької області за ст. 17, ч. 2 ст. 81,
76-1 КК України (1960 р.) до 3 років
позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 2 роки,

2) 27.07.01 р. Бердянським міським судом
Запорізької області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст.
81, 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42 КК України (1960
р.) до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, звільнений 14.08.02 р. УДО на 1 рік 8
місяців 26 днів,

3) 27.11.03 р. Бердянським міським судом
Запорізької області за ч. 1 ст. 186, 71 КК
України до 4 років 1 місяця позбавлення
волі, звільнений 10.09.07 р. по відбуттю
покарання,

4) 02.12.08 р. Бердянським міськрайсудом
Запорізької області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.
186, 128, 69, 70 КК України до 5 років
позбавлення волі, звільнений 22.03.13 р. по
відбуттю покарання,

У вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 186 , ч. 2 ст. 187 КК України,

В с т а н о в и в:

06.04.2014 р. приблизно о 03 годині 00 хвилин,
знаходячись у парку ім. П. Шмідта у м.
Бердянську Запорізької обл., ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, будучи особою, яка раніше
вчиняла розбій, діючи умисно, з метою
відкритого заволодіння чужим майном,
підійшов до ОСОБА_1 зі спини, та
застосовуючи насильство, яке є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілої, схопив своєю рукою за
сумочку ОСОБА_1, яка знаходилась у неї в
лівій руці та застосовуючи фізичну
силу різко потягнув її до себе, чим
спричинив ОСОБА_1 відповідно до
висновку судово-медичної експертизи №
228 від 26.04.2014 р., тілесні ушкодження у
вигляді: закритого вивиху лівої
плечової кості, закритого перелому
великого бугорка лівої плечової кості
зі зміщенням, які кваліфікуються як
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості.

Незважаючи на дії ОСОБА_2, ОСОБА_1
тримала сумочку в руці. ОСОБА_2
продовжуючи свої злочинні дії з метою
доведення свого умислу до кінця, в
другий раз потягнув за сумочку ОСОБА_1
та вирвав її з руки, від чого ОСОБА_1
втратила рівновагу та впала на землю.

В процесі розбійного нападу ОСОБА_2
заволодів сумочкою ОСОБА_1 вартістю 400
гривень, в якій знаходилось належне
потерпілій майно, а саме:

- гаманець, вартістю 200 гривень, в якому
знаходились дисконтні картки та дві
банківські картки ПАТ «ПриватБанк» та
«Ренесанс Банк», які для потерпілої
матеріальної цінності не
представляють та грошові кошти на суму
250 гривень, а всього на суму 450 гривень;
зв'язка ключів у кількості 3 шт., які для
потерпілої матеріальної цінності не
представляють; паспорт громадянина
України на ім'я ОСОБА_1 та службове
посвідчення; мобільний телефон марки
«Prestigio PAP5300 DUO», вартістю 1 394, 58 гривень, з
сім - картками мобільних операторів
«МТС» та «Лайф», які для потерпілої
матеріальної цінності не
представляють, на рахунках яких
знаходились грошові кошти по 20 гривень
на кожній, а всього на суму 1430 гривень.

Відразу після цього, ОСОБА_2 покинув
місце скоєння злочину, розпорядившись
викраденим майном на власний розсуд,
чим спричинив ОСОБА_1 майнову шкоду на
загальну суму 2284,58 гривень.

Крім того, 15.05.2014 р. приблизно о 08 год. 50
хв., знаходячись на пляжі, який
розташований на території санаторію
«Нафтохімік України» за адресою: м.
Бердянськ, вул. Макарова, 71, ОСОБА_2
діючи умисно, повторно, з корисливих
мотивів, з метою відкритого викрадення
чужого майна, підійшов до ОСОБА_3, яка
знаходилась на березі моря, та
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілої, правою рукою зірвав з шиї
потерпілої золотий ланцюжок вартістю
2000 грн., відразу після чого, з метою
позбавити потерпілу ОСОБА_3 можливості
переслідувати його, штовхнув її у воду.

Після чого, ОСОБА_2 покинув місце
скоєння злочину, розпорядившись
викраденим майном на свій власний
розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_3
майнову шкоду на загальну суму 2000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2
визнав свою провину по пред'явленому
обвинуваченню, підтвердив, що при
вказаних у вироку обставинах відкрито
заволодів сумочкою з майном потерпілої
ОСОБА_1, та золотим ланцюжком
потерпілої ОСОБА_2, заявив про каяття у
скоєному.

Крім повного визнання своєї
провини обвинуваченим, його
винуватість в судовому засіданні
підтверджена показами потерпілої
ОСОБА_1, про обставини розбійного
нападу на неї ОСОБА_2, яка заявила
цивільний позов до обвинуваченого про
відшкодування майнової шкоди в сумі
2284,58 гривень та моральної шкоди в сумі
5000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав у повному
обсязі.

Інші докази в судовому засіданні по
вказаному епізоду не досліджувались
відповідно вимог ст. 349 ч. 3 КПК України,
так як суд визнав недоцільним
дослідження доказів щодо фактичних
обставин справи , які ніким не
оспорюються, обвинувачений вірно
розуміє зміст цих обставин, відсутні
будь - які сумніви у добровільності та
істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_2 у вчинені злочинів доведена
повністю, його дії вірно кваліфіковані
за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
вчинений повторно, а також за ч. 2 ст. 187
КК України як напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із
застосуванням насильства,
небезпечного для життя чи здоров'я
потерпілої (розбій), вчинений повторно.

Цивільний позов визнаний
обвинуваченим і підлягає задоволенню.

Призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_2., керуючись ст. 65
КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчинених злочинів, обставини
скоєння злочинів, особу винного, який
раніше неодноразово судимий, при цьому
задовільно характеризується за місцем
мешкання, визнав себе винним, сприяв
досудовому слідству і суду у
встановленні обставин справи.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про неможливість
виправлення обвинуваченого шляхом
призначення йому умовного покарання,
про необхідність призначення
обвинуваченому покарання в нижчих
межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Судові витрати підлягають віднесенню
за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує
в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 349, ст.ст.
373, 374 КПК України, суд -

З а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, та ч. 2
ст. 186 КК України, призначивши йому
покарання:

За ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді
чотирьох років позбавлення волі,

За ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді
семи років позбавлення волі з
конфіскацією майна, керуючись ст. 70 ч. 1
КК України шляхом поглинання більш
суворим покаранням менш суворого,
остаточним визначити покарання у виді
семи років позбавлення волі, з
конфіскацією майна.

До набрання вироком чинності ОСОБА_2
залишити попередню міру запобіжного
заходу у виді тримання під вартою в
СІЗО № 11 Запорізької області.

Строк покарання ОСОБА_2 обчислювати з
моменту його затримання - з 15.05.14 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7284,
58 грн.

Речові докази: два диски зберігати в
матеріалах кримінального провадження,
інші - знищити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 діб з дня його проголошення,
а обвинуваченим, який утримується під
вартою, в то й же час з моменту вручення
йому копії вироку.

Суддя Бердянського міськрайсуду
С.М. Морока.