Справа № 1-438/11
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 15.06.2011

15 червня 2011 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А.Г.

при секретарі Дудка А.С.

за участю прокурорів Кінашевського І.О., Ольшанської Н.Д.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст.366 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.365 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, працюючи на посадах дільничних інспекторів міліції сектору дільничних інспекторів міліції Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, здійснюючи функції представників влади, являючись службовими особами, маючи спеціальні звання старшого лейтенанта міліції, всупереч положенням Закону України «Про міліцію» вчинили перевищення влади та службових повноважень, внаслідок чого заподіяні тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_3 та державним інтересам.

Так, 7 січня 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ході проведення перевірки за заявою ОСОБА_6 щодо конфлікту, який виник між останнім та ОСОБА_7, прибули за місцем проживання потерпілого ОСОБА_3 - в будинок АДРЕСА_3, де згідно повідомлення заявника мала місце сварка. Після опитування потерпілого та його дружини ОСОБА_8 підсудні без достатніх підстав, прийняли рішення про доставлення ОСОБА_3 до дільничного пункту міліції № 2 (далі - ДПМ № 2) Октябрського РВ ПМУ, який розташований по вул. Володарського, 8-а в м. Полтаві. В подальшому, перебуваючи у приміщенні ДПМ № 2, ОСОБА_4, спільно з ОСОБА_5, перевищуючи службові повноваження безпідставно застосували до потерпілого фізичну силу та спеціальний засіб ПР-73.

При цьому, ОСОБА_4, діючи спільно із ОСОБА_5, у приміщенні холу ДПМ № 2, перебуваючи неподалік від дивану, умисно штовхнув ОСОБА_3 у спину, внаслідок чого останній упав на диван животом до низу і ОСОБА_4 закрутив йому руки у положення «загин рук за спину». Після цього, утримуючи своєю лівою рукою у вказаному положенні руки потерпілого, ОСОБА_4 завдав спеціальним засобом ПР-73 більше 20 ударів у поперекову ділянку тулубу, сідниці, стегна та ліву руку потерпілого, чим спричинив особливий фізичний біль і моральні страждання, що ображають особисту гідність, а також тілесні ушкодження, у вигляді: забійної рани третього пальця лівої кисті, тупої травми поперекової та сідничної ділянок, субкапсулярної гематоми лівої нирки, гематоми сідниць та правого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Оскільки ОСОБА_3 здійснював спроби захистити сідничну ділянку тіла, згинаючи ноги у колінних суглобах, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_5, який спостерігав за нанесенням ударів, утримувати ноги потерпілого. Діючи на виконання спільного умислу, з метою подолання опору потерпілого протиправним діям працівників міліції, перевищуючи владу та службові повноваження, виконуючи вказівку ОСОБА_4, ОСОБА_5 своїми руками притиснув ноги ОСОБА_3 до дивану, чим повністю унеможливив їх рух та сприяв безперешкодному нанесенню ОСОБА_4 ударів спецзасобом ПР-73 у поперекову ділянку тулубу, сідниці та стегна потерпілого.

Крім того, в подальшому ОСОБА_4, продовжуючи злочинну діяльність, розуміючи, що своїми діями, спільно з ОСОБА_5, потерпілому спричинено тілесні ушкодження, намагаючись уникнути відповідальності за вчинене, з метою приховати вчинений злочин, вирішив створити штучні, неправдиві докази своєї невинуватості шляхом вчинення службового підроблення.

З цією метою, порушуючи визначений чинним законодавством порядок забезпечення законності при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, зловживаючи наданою йому владою та службовими повноваженнями, ОСОБА_4, будучи працівником правоохоронного органу, умисно незаконно сфальсифікував справу про вчинення адміністративного правопорушення громадянином ОСОБА_11

Так, 12 січня 2011 року ОСОБА_4 умисно власноручно незаконно склав протокол про вчинення ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про факт і обставини розпивання останнім спиртних напоїв у громадському місці, вказавши, що нібито 7 січня 2011 року ОСОБА_11 о 15год. по вул. Володарського, 8-а, у м. Полтаві, розпивав пиво. При цьому ОСОБА_4 самостійно, шляхом умовляння ОСОБА_11, який є його знайомим, було схилено останнього внести до даного документу завідомо неправдивий запис у графі «пояснення правопорушника» про те, що він з протоколом згоден, а також підписати протокол. Незаконні дії ОСОБА_4, скоєні з метою приховання злочину, спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам і інтересам ОСОБА_11, у вигляді порушення його конституційних прав, а також державним інтересам, у вигляді підриву авторитету та дискредитації правоохоронного органу - міліції.

Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів визнали повністю, відмовившись при цьому від дачі показань в силу статті 63 Конституції України. Щиро розкаялись у вчиненому та просили їх суворо не карати.

Крім повного визнання вини підсудними, їх винуватість у цьому підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених в ході її судового розгляду доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3, показав, що 6 січня 2011 року він, разом з дружиною, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 святкували Різдво за місцем його проживання АДРЕСА_3. Приблизно в 00 год. 7 січня 2011 року, до його помешкання прийшов однокласник дружини ОСОБА_6, який почав поводити себе агресивно, ображав ОСОБА_7, внаслідок чого з останньою у нього виникла сварка, в ході якої вона завдала удару ОСОБА_6 долонею руки в обличчя. Ображений такою поведінкою ОСОБА_6 повідомив по мобільному телефону про дії ОСОБА_7 в міліцію.

Приблизно о 14 год. 7 січня 2011 року до будинку на виклик прибули ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Він та його дружина на пропозицію останніх пояснили усі обставини конфлікту, про що підсудними на місці було складено пояснення, які вони з дружиною підписали. Потім підсудні наказали йому слідувати з ними до Октябрського райвідділу, з чим він погодився. Підсудні відвели його до ДПМ № 2, який знаходиться по вул. Володарського, 8-а в м. Полтаві. В кабінеті ОСОБА_4 декілька разів запитав ОСОБА_3: «два, чотири, п'ять, сім?». Не зрозумівши змісту запитання, він відповів: «сім». Після цього ОСОБА_4 запропонував вийти з кабінету. Коли він дійшов до дивану, який стояв у холі, ОСОБА_4 штовхнув його в спину, від чого він впав на диван животом до низу. Потім ОСОБА_4 закрутив йому руки за спину та почав бити міліцейським гумовим кийком по стегнам. Він намагався звільнитись, однак ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_5 утримувати його ноги, що той і зробив. Після нанесення 12-14 ударів ОСОБА_4 зупинився та відійшов до стіни відпочити. На його запитання: «чи можна піднятись?», ОСОБА_4 відповів: «лежи!». Через декілька хвилин ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари таким же чином, вдаривши при цьому 5-7 разів. Під час нанесення ударів він намагався захистити стегна та сідниці руками, в результаті чого було заподіяно тілесних ушкоджень і його правої руки. Після припинення побиття ОСОБА_4 відпустив його та наказав йти додому. Вийшовши на вулицю, він зустрів свого брата з дружиною, яким повідомив про заподіяння йому травми підсудними. В зв'язку з цим він звернувся до травматологічного пункту 1 МКЛ, де отримав направлення на стаціонарне лікування до 2 МКЛ. Зазначив, що тілесні ушкодження йому наносив саме ОСОБА_4 в той час, коли ОСОБА_5 утримував його за ноги, щоб не пручався. Інших осіб в цей час в приміщенні не було. Зважаючи на те, що підсудні щиро покаялись та відшкодували йому завдану протиправними діями шкоду, він не наполягає на їх суворому покаранні.

Аналогічні показання про події, які мали місце в ніч на 7 січня 2011 року в будинку за місцем проживання потерпілого та про обставини побиття останнього підсудними дали в суді свідки ОСОБА_8, дружина потерпілого, ОСОБА_13, його брат, а також свідок ОСОБА_12, брат потерпілого, чиї показання були досліджені в суді в порядку статті 306 КПК України (том 3 а. с. 13-16). При цьому кожний із них зазначив, що про обставини побиття потерпілого, механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень підсудними їм відомо зі слів потерпілого, про що він розповів зразу ж як тільки но його відпустили підсудні після цього.

Свідок ОСОБА_7, в суді, підтвердила показання потерпілого про причини та обставини її конфлікту з ОСОБА_6, який був вичерпаний, про що останній повідомив в міліцію та просив не проводити перевірку за цим фактом. Однак, ввечері 7 січня 2011 року від матері потерпілого вона дізналась про те, що вдень до будинку приходили підсудні, які забрали потерпілого, доставили його до відділення міліції та заподіяли йому тілесні ушкодження.

Із показань свідка ОСОБА_14, тещі потерпілого, які вона дала в суді, слідує, що вона проживає разом з ним, донькою ОСОБА_8 та їх двома неповнолітніми дітьми. 7 січня 2011 року, приблизно о 13 год., вона повернулась додому і побачила, що в будинку, крім доньки та її чоловіка, знаходились підсудні, які пояснили причину своєї присутності необхідністю з'ясування обставин конфлікту, який мав місце в ніч з 6 на 7 січня 2011 року. Один із підсудних після відібрання письмових пояснень у потерпілого наказав йому слідувати з ними до Октябрського райвідділу. ОСОБА_3, погодившись, пішов з ними. За ними через деякий час пішла і його дружина. Приблизно через дві години вони повернулись додому і потерпілий розповів їй, що підсудні у приміщенні дільничного пункту міліції по вул. Володарського, 8-а, закрутили йому руки за спину та побили його гумовим міліцейським кийком. При цьому один з підсудних наносив удари кийком, а інший у цей час тримав його ноги. У подальшому ОСОБА_3 було госпіталізовано до 2 МКЛ.

Свідок ОСОБА_6 в суді показав, що дійсно 7 січня 2011 року, коли він відпочивав вдома у потерпілого за місцем проживання останнього по АДРЕСА_3, у нього виник конфілікт із ОСОБА_7 та іншими присутніми гостями, у зв'язку з чим він викликав за телефоном «102» працівників міліції. Через деякий час, коли конфлікт було вичерпано, він повторно зателефонував до Октябрського райвідділу міліції і повідомив про те, що необхідність у прибутті працівників міліції відпала, будь-яких претензій ні до кого він не має і просив на місце пригоди їх не приходити. Сам після цього пішов додому. 8 січня 2011 року від дружини потерпілого, яка зателефонувала йому по телефону, він дізнався, що 7 січня 2011 року за його повідомленням, яке він робив до райвідділу, прибули підсудні, затримали потерпілого та заподіяли йому тілесні ушкодження у відділенні міліції, куди того доставили.

Свідки ОСОБА_15, в суді, та ОСОБА_16, чиї показання були досліджені в суді в порядку статті 306 КПК України (том 3 а. с. 24-25), підтвердили, що 7 січня 2011 року до 2-ї МКЛ був госпіталізований потерпілий ОСОБА_3 з діагнозом: забій нирок, гематома обох сідниць, забійна рана третього пальця лівої кисті. При цьому хворий з моменту госпіталізації і надалі пояснював, що тілесні ушкодження йому заподіяли працівники міліції, шляхом нанесення ударів гумовим міліцейським кийком. Гематома на сідниці потерпілого була свіжа, відповідала його поясненням про час отримання тілесних ушкоджень. За час перебування ОСОБА_3 у приймальному відділенні, до нього приїздили працівники Октябрського райвідділу, які з ним спілкувались. Свої показання щодо перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у 2-й МКЛ із вказаним діагнозом свідки підтвердили, надавши копії «Журналу обліку хворих у стаціонарі», згідно яких за порядковим № 147 7 січня 2011 року о 20 год. 45 хв. зареєстровано госпіталізацію потерпілого, який був направлений для госпіталізації до хірургічного відділення № 2 із вказаним вище діагнозом травматологічним пунктом 1-ї МКЛ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, старший інспектор чергової частини штабу Октябрського РВ ПМУ показав, що 7 січня 2011 року він перебував у складі добового наряду чергової частини райвідділу. Приблизно о 08 год. 35 хв., до чергової частини від громадянина ОСОБА_6 надійшло повідомлення про сварку зі знайомою в будинку по АДРЕСА_3. Дане повідомлення було зареєстровано до ЖРЗПЗ Октябрського РВ ПМУ та передано для виконання підсудному ОСОБА_5 Згодом ОСОБА_6 також телефонував та просив не проводити перевірку, заявляючи, що конфлікт вичерпаний, але він прийняв рішення про те, що інформація має бути перевірена. Приблизно о 12 год. йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що перевірку за вказаним фактом він провів, а зібрані матеріали до чергової частини надасть після обідньої перерви.

Приблизно о 16 год., до чергової частини від лікаря 1-ї МКЛ надійшло повідомлення про отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_3 по вул. Володарського, 8-а у м. Полтаві. На даний виклик було направлено слідчо-оперативну групу у складі: слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ ОСОБА_18 та оперуповноваженого СКР ОСОБА_19 Приблизно через півтори години останній повідомив, що опитати та відібрати заяву від потерпілого немає можливості, так як він перебував на огляді у лікаря. Після цього він повідомив про заяву родичів ОСОБА_3 відповідального по райвідділу ОСОБА_20 В подальшому до чергової частини, від кого саме не пам 'ятає, були надані для реєстрації заява та пояснення потерпілого ОСОБА_3 щодо відсутності у нього будь-яких претензій до працівників міліції та отримання тілесних ушкоджень із власної необережності, які він зареєстрував.

Із показань свідка ОСОБА_18, слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ, які він дав в суді, слідує, що 7 січня 2011 року він перебував у складі слідчо-оперативної групи райвідділу. Приблизно о 16 год., до чергової частини від лікаря 1-ї МКЛ надійшло повідомлення про отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_3 У складі групи він прибув до лікарні. Біля входу до приймального відділення перебували родичі потерпілого, які повідомили, що, імовірно, тілесні ушкодження ОСОБА_3 отримав після того, як пішов з місця свого проживання із підсудними до райвідділу. Оскільки потерпілий був на огляді у лікаря, він запропонував заявникам прибути через деякий час до чергової частини райвідділу для відібрання заяви. Брат потерпілого погодився самостійно транспортувати останнього до чергової частини. Про це було повідомено черговому по райвідділу.

Аналогічні показання в суді дав свідок ОСОБА_19, оперуповноважений СКР Октябрського РВ ПМУ.

Свідок ОСОБА_20, заступник начальника СКР Октябрського РВ ПМУ, в суді показав, що 7 січня 2011 року він був відповідальним черговим від керівництва райвідділу. Приблизно о 19 год., черговий райвідділу ОСОБА_21 інформував його про те, що із 2-ї МКЛ надійшло повідомлення про заподіяння тілесних ушкоджень працівниками Октябрського РВ ПМУ потерпілому ОСОБА_3 Про вказаний факт він негайно повідомив начальника райвідділу ОСОБА_22 Разом з останнім вони прибули до приймального відділення 2-ї МКЛ, де перебував потерпілий та близько 3-4 чоловік його родичів. Там ОСОБА_22 надав йому вказівку сфотографувати тілесні ушкодження на тулубі потерпілого, що він і зробив. Фотографії передав слідчому в ході розслідування кримінальної справи.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_23, оперуповноважений СКР Октябрського РВ ПМУ, показав що станом на 7 січня 2011 року він виконував обов'язки начальника СДІМ Октябрського РВ ПМУ. Цього дня, приблизно о 22 год., на виконання вказівки начальника райвідділу ОСОБА_22 він разом з старшим інспектором СКЗ ОСОБА_24 проводив службову перевірку в зв'язку з надходженням до райвідділу заяви потерпілого про заподіяння йому тілесних ушкоджень підсудними при виконанні ними службових обов'язків. Прибувши до приймального відділення 2-ї МКЛ, де перебував потерпілий та його родичі, вони поговорили з потерпілим, який повідомив, що тілесні ушкодження йому спричинили підсудні в приміщенні ДПМ № 2, побивши його гумовим кийком. Він запропонував потерпілому матеріальну допомогу на лікування і той не відмовився. Після цього ОСОБА_24 залишився у лікарні для проведення подальших перевірочних дій, а він поїхав до райвідділу, де зустрів підсудного ОСОБА_4, якому запропонував відшкодувати вартість лікування від травм, завданих із вини його та ОСОБА_5, на що останній погодився та передав для потерпілого кошти в сумі 1000 грн. Далі він поїхав до 2-ї МКЛ., де передав ОСОБА_3 вказану суму, наголосивши, що це кошти - на лікування, які потерпілий прийняв.

Аналогічні показання в суді дав свідок ОСОБА_24, старший інспектор СКЗ Октябрського РВ ПМУ, який крім того, зазначив, що потерпілий в його присутності писав заяву та пояснення про те, що до підсудних претензій він не має, тілесні ушкодження отримав нібито з власної необережності. Зазначив, що до дачі таких пояснень він його не схиляв.

Суд критично оцінює показання свідка в цій частині, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, який зазначив, що того дня внаслідок побиття він мав поганий стан здоров'я, незважаючи на що, його відвідувала велика кількість працівників міліції та схиляла його до написання заяви такого змісту, що він і змушений був зробити на пропозицію свідка. Крім того, свідок являється працівником кадрового підрозділу і такі дії підсудних негативним чином позначаються на його стані, що дає суду підстави вважати його зацікавленою в вирішенні на користь підсудних справи особою.

Свідки ОСОБА_25, старший дільничний інспектор міліції СДІМ Октябрського РВ ПМУ, ОСОБА_26, дільничний інспектор міліції СДІМ Октябрського РВ ПМУ, ОСОБА_27, член громадського формування «Полтавська паланка Козацького війська Запорізького (низового)», начальник дільничного козацького пункту № 2 в суді показали, що всі вони працюють в одному приміщенні з підсудними по вул. Володарського, 8-а в м. Полтаві і 7 січня 2011 року під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ніхто з них в приміщенні дільниці не був присутній, що вказує на правдивість показань потерпілого про заподіяння йому тілесних ушкоджень у вказаному місці саме підсудними.

Із оголошених в суді в порядку статті 306 КПК України показань свідка ОСОБА_11 (том 3 а. с. 65-68), слідує, що до 2000 року він працював на посаді слідчого Октябрського РВ ПМУ і протягом кількох років знайомий з підсудним ОСОБА_4 Приблизно 12 січня 2011 року під час зустрічі з ОСОБА_4 останній попросив його про допомогу, пояснивши, що інспекцією з особового складу УМВС в області проводиться перевірка за зверненням одного із скаржників, який надає неправдиві пояснення про нібито некоректну поведінку підсудного та грубе ставлення до нього, в зв'язку з чим необхідно спростувати це, давши неправдиві свідчення про свою нібито присутність при цьому як очевидця того, що 7 січня 2011 року у приміщенні ДПМ № 2 по вул. Володарського, 8-а у м. Полтаві підсудний не ображав потерпілого. Він погодився на це, оскільки ОСОБА_4 запевнив його, що факт є малозначним та потерпілий на даний час не має до нього претензій. Необхідно лише у разі виклику до інспекції з особового складу підтвердити коректність поведінки підсудного та факту його, свідка, перебування у дільничному пункті 7 січня 2011 року, а також на складення відносно нього протоколу про нібито скоєне ним адміністративне правопорушення. Він погодився на це, так як ОСОБА_4 обіцяв застосування щодо нього стягнення у виді усного попередження. Після цього в ДПМ № 2 підсудний ОСОБА_4 склав протокол про скоєння ним правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, який він підписав. На час та дату складення протоколу, а також на фабулу правопорушення він уваги не звертав. Через декілька днів до нього звернувся ОСОБА_4 та повідомив, що є необхідність надати пояснення у інспекції з особового складу. 14 чи 15 січня 2011 року за проханням ОСОБА_4 він прибув до інспекції з особового складу УМВС та надав неправдиві пояснення про те, що 7 січня 2011 року, приблизно о 15 год., по вул. Володарського його було затримано та доставлено до ДПМ № 2 працівниками міліції, які склали протокол про скоєння ним правопорушення і що в цей час у приміщенні опорного пункту нібито перебував потерпілий, до якого ніхто із працівників міліції фізичної сили та психологічного тиску не застосовував.

Свідок ОСОБА_28, заступник начальника Октябрського РВ ПМУ, в суді показав, що у 2007 році він тимчасово виконував обов'язки начальника ВДІМ райвідділу. 31 січня 2007 року ним для охорони громадського порядку було видано старшим дільничним інспекторам спецзасоби ПР-73 для постійного користування під час охорони громадського порядку. У подальшому старший ДІМ ОСОБА_29 (старший інспектор - відповідальний за ДПМ № 2), передав один із вказаних спецзасобів для постійного користування підсудному ОСОБА_5, який до цього часу даний спецзасіб до чергової частини не здав і він перебуває у нього в користуванні.

Вказане підтверджєуються показаннями свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30, які були оголошені в ході розгляду справи в суді в порядку статті 306 КПК України (том 3 а. с. 54, 56).

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 697ая/11 від 2 березня 2011 року та додаткової судово-медичної експертизи № 1098ая/11 від 18 березня 2011 року (том 3 а. с. 80-82, 113-117), у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани третього пальця лівої кисті, тупої травми поперекової та сідничної ділянок, субкапсулярної гематоми лівої нирки, гематоми сідниць та правого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Дані тілесні ушкодження утворилися у строк та за обставин, на які вказує потерпілий. Тілесні ушкодження утворились від багаторазової дії тупим твердим предметом, їх отримання внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню малоімовірно.

Показання потерпілого, які він дав 15 березня 2011 року у ході відтворення обстановки та обставин події злочину з його участю, не протирічать об'єктивним судово-медичним даним в частині характеру, способу заподіяння і механізму утворення у нього тілесних ушкоджень, а також кількості причинених йому травматичних дій. Ці тілесні ушкодження могли бути спричинені спецзасобом ПР-73.

В ході впізнання, проведеного 11 лютого 2011 року потерпілий ОСОБА_3 впізнав підсудних як тих, хто 7 січня 2011 року побили його в ДПМ № 2, нанісши значну кількість ударів гумовим кийком по сідниці та поперековій ділянці тулубу (том 1 а. с. 189-192, 193-197).

Винуватість підсудних підтверджується також:

- постановою про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6, згідно з якою 10 січня 2011 року дільничний інспектор міліції СДІМ Октябрського РВ ПМУ ОСОБА_31 відмовив у порушенні кримінальної справи за зверненням ОСОБА_6 у зв'язку із небажанням останнього у проведенні подальшої перевірки та відсутністю претензій до будь-кого (т. 1 а. с. 175);

- протоколом огляду місця події - напівпідвального приміщення по вул. Володарського, 8-а у м. Полтаві, під час якого було встановлено розміри кімнат та кабінетів, а також наявність та розташування дивану, на якому відбувалось порбиття потерпілого підсудними (т. 3 а. с. 137-149);

- протоколом виїмки документів: «Відомості отримання спеціальних засобів ВДІМ Октябрського РВ ПМУ 31 січня 2007 року» та «Розписки» про отримання у постійне користування ОСОБА_5 спеціального засобу ПР-73 та його наявність у користуванні вказаної особи 7січня 2011 року (т. 3 а. с. 182-183);

- протоколом огляду документів: «Відомості отримання спеціальних засобів ВДІМ Октябрського РВ ПМУ 31 січня 2007 року» та «Розписки», яким встановлено, що 31 січня 2007 року в. о. начальника ВДІМ Октябрського РВ ПМУ ОСОБА_28 отримав для подальшої видачі у постійне користування своїм підлеглим 35 спецзасобів ПР-73 (ПГ-М).

Відповідно до «Розписки» від 2 лютого 2007 року старший ДІМ ВДІМ Октябрського РВ ПМУ ОСОБА_29 видав у постійне користування своєму підлеглому ОСОБА_5 1 спецзасіб ПР-73 (т. 3 а. с. 202-206);

- протоколом виїмки виписки з історії хвороби та амбулаторної картки ОСОБА_3 та протоколом виїмки у 2-й Міській клінічній лікарні м. Полтави оригіналів історії хвороби потерпілого, якими встановлено як факт звернення потерпілого до вказаного лікувального закладу в зв'язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, так і факт їх наявності у потерпілого (т. 3, а. с. 166-167, 173-174);

- протоколом огляду справи про адміністративне правопорушення № 000193 від 7 січня 2011 року, до якої ОСОБА_4 внесено завідомо неправдиві відомості про скоєння ОСОБА_11 правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, а також незаконно накладено на ОСОБА_11 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 грн. (т. 3, а. с. 190-192);

- фотознімками, на яких зафіксовані наявні у потерпілого тілесні ушкодження (том 3 а. с. 76-79);

- іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів. При цьому суд виходить з того, що показання потерпілого повністю підтверджуються і узгоджуються з іншими доказами по справі. Факт вчинення злочинів за вказаних вище обставин визнається підсудними, а тому суд приймає до уваги показання потерпілого як правдиві та покладає їх разом з іншими доказами по справі в основу обвинувачення підсудних.

Судом встановлено, що докази вини підсудних зібрані у визначеному законом порядку, а тому суд приймає їх як допустимі та такі, що підтверджують вину підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 27, ч.2 ст.365 КК України як перевищення службовою особою влади та повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадянина та державним інтересам, що супроводжувалось насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Дії ОСОБА_4 також правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення службовою особою влади та повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадянина та державним інтересам, що супроводжувалось насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями; за за ч. 2 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, складання і видача завідомо неправдивого документу, що спричинило тяжкі наслідки; за ч. 3 ст. 364 КК України як зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне в особистих інтересах використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та свободам громадянина та державним інетересам, вчинене працівником правоохоронного органу.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудних, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання підсудних, суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує характер і тяжкість вчинених підсудними злочинів, те, що обидва підсудних вперше вчинили злочин та притягаються до кримінальної відповідальності, характеристику особи кожного із них, наявність обставин, що пом'якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, участь кожного із підсудних у вчиненні протиправних дій та заподіянні шкоди потерпілому і приходить до висновку про необхідність призначення кожному із підсудних покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для їх виправлення, перевиховання та соціальної реабілітації.

З урахуванням наведеного, враховуючи думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні підсудних, долю участі кожного із них у вчиненні злочинних діянь, суд вважає за можливе звільнити підсудного ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, а підсудному ОСОБА_4 призначити покарання близьке до мінімального, визначене санкцією статті за найбільш тяжкий із вчинених ним злочинів.

Зважаючи на те, що підсудними вчинено тяжкий злочин з використанням наданих їм законом службових повноважень, суд відповідно до статті 54 КК України вважає за необхідне застосувати щодо кожного із них додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання - старший лейтенант міліції, яке кожному із них було присвоєно на час виконання службових обов'язків.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Керуючись статтями 321, 323 та 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України і засудити його:

за ч. 3 ст. 364 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 2 роки;

за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365 на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки;

за ч. 2 ст. 366 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням функцій предстанвика влади строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Строк відбування покарання рахувати з 11 лютого 2011 року, зарахувавши в нього час перебування засудженого під вартою в зв'язку з обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту по цій справі (том 1 а. с. 230-232).

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 365 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Згідно ст. 54 КК України позбавити засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 спеціального звання старший лейтенант міліції.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засуджених ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту і ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

Речові докази, які приєднані до матеріалів справи, зберігати при ній.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СуддяА.Г. Савченко