В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.07.2014 Справа №607/6907/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садки Заліщицького району Тернопільської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, ПП, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 (в редакції від 05 квітня 2001 року), ч.2 ст.190 та ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 (в редакції від 07 квітня 2011 року) КК України,

ВСТАНОВИВ:
Так, у першій декаді січня 2011 року після того як підсудний ОСОБА_5 дізнався від своєї знайомої ОСОБА_6 (згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2012 року кримінальну справу відносно якої за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України закрито, в ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.6 ст.369 КК України) про те, що вона бажає влаштуватися на роботу, у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння її коштами шляхом обману та зловживання довірою через схилення її до замаху на давання хабара і з цією метою ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 (згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), ч.2 ст.190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 (в редакції від 07 квітня 2011 року) КК України).
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами через підбурювання до замаху на давання хабара, в першій декаді січня 2011 року підсудний ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 інформацію, яку 11 січня 2011 року повідомив ОСОБА_6 , розповівши їй, що має знайомих, які зможуть влаштувати її на роботу в Тернопільську митницю, однак за це вона повинна передати через нього, його знайомого ОСОБА_7 та працівника СБУ службовим особам, в компетенцію яких входить вирішення цього питання, хабар в розмірі 3100 доларів США за виконання в її інтересах дій із використанням наданого їм службового становища, тобто, за вирішення питання про працевлаштування ОСОБА_6 у Тернопільську митницю, при цьому підсудний ОСОБА_5 не мав наміру передавати будь-кому грошові кошти в якості хабара, а разом з ОСОБА_7 заволодіти ними та використати на особисті потреби.
Після цього, будучи введеною в оману та довіряючи ОСОБА_5 , 14 січня 2011 року ОСОБА_6 у транспортному засобі дорогою з м.Тернополя до м.Львова передала підсудному 3100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становило 24 655, 23 грн., якими ОСОБА_5 незаконно заволодів та, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами через підбурювання до замаху на давання хабара, передав частину грошей наданих ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , який, в свою чергу, запевнив її про належне працевлаштування, не маючи наміру та можливості виконати взяті на себе зобов`язання.
Отримані у такий спосіб грошові кошти в сумі 3100 доларів США підсудний ОСОБА_5 разом ОСОБА_7 в якості хабара службовим особам Тернопільської митниці не передали, а шляхом обману та зловживаючи довірою, привласнили їх і використали на власні потреби.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, у першій декаді січня 2011 року, після того як підсудний ОСОБА_5 дізнався від своєї знайомої ОСОБА_8 (згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2012 року кримінальну справу відносно якої за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України закрито, в ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.6 ст.369 КК України) про те, що вона бажає влаштуватися на роботу, у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння її коштами шляхом обману та зловживання довірою через схилення її до замаху на давання хабара, унаслідок чого він з цією метою вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами через підбурювання до замаху на давання хабара, в першій декаді січня 2011 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 інформацію, яку 11 січня 2011 року повідомив ОСОБА_8 , а зокрема про те, що має знайомих, які зможуть влаштувати її на роботу в Тернопільську митницю, однак за це вона повинна передати через нього, його знайомого ОСОБА_7 та працівника СБУ службовим особам, в компетенцію яких входить вирішення цього питання, хабар в розмірі 3100 доларів США за виконання в її інтересах дій із використанням наданого їм службового становища, тобто, за вирішення питання про її працевлаштування у Тернопільську митницю, при цьому ОСОБА_5 не мав наміру передавати будь-кому кошти як хабар, а мав намір разом з ОСОБА_7 заволодіти ними та використати їх на власні потреби.
Після цього, будучи введеною в оману та довіряючи ОСОБА_5 , 14 січня 2011 року ОСОБА_8 у транспортному засобі дорогою з м.Тернополя до м.Львова передала підсудному 3100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становило 24 655, 23 грн., якими ОСОБА_5 повторно незаконно заволодів та, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами через повторне підбурювання до замаху на давання хабара, передав частину грошей наданих ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , який, в свою чергу, запевнив її про належне працевлаштування, не маючи наміру та можливості виконати взяті на себе зобов`язання.
Отримані у такий спосіб грошові кошти в сумі 3100 доларів США підсудний ОСОБА_5 разом ОСОБА_7 в якості хабара службовим особам Тернопільської митниці не передали, а шляхом обману та зловживаючи довірою, привласнили їх і використали на власні потреби.
Допитаний як підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 (в редакції від 05 квітня 2001 року), ч.2 ст.190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 (в редакції від 07 квітня 2011 року) КК України визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що дійсно в нього, підсудного, у першій декаді січня 2011 року, коли він дізнався від раніше знайомих йому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про те, що останні бажають влаштуватися на роботу, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння їхніми грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою через схилення їх до замаху на давання хабара і з цією метою він, ОСОБА_5 , вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_7 , з яким домовились заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нібито для давання хабара знайомим ОСОБА_7 , а саме службовим особам, які зможуть влаштувати її на роботу в Тернопільську митницю, про що він, ОСОБА_5 , 11 січня 2011 року повідомив ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , сказавши, що останні повинні передати через нього, ОСОБА_5 , його знайомого ОСОБА_7 та працівника СБУ службовим особам Тернопільської митниці, в компетенцію яких входить вирішення питання щодо влаштування їх на роботу у вказану державну установу по 3100 доларів США з кожної, в якості хабара, при цьому він, обвинувачений та ОСОБА_7 не мали наміру та можливості цього зробити. При цьому, злочинний умисел, направлений на заволодіння у шахрайський спосіб грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нібито для дачі хабара, у нього, ОСОБА_5 , при розмові з останніми, виникав повторно. Так, згідно попередньої домовленості 14 січня 2011 року він, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на транспортному засобі останньої поїхали у напрямку до м.Львова на зустріч з ОСОБА_7 , де дорогою, на його, підсудного, вимогу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поклали у 3 конверти кожна, грошові кошти по 300, 800 та 2 000 доларів США, нібито, по 300 доларів США для нього, ОСОБА_5 , по 800 доларів США для ОСОБА_7 , а по 2 000 доларів США для службової особи Тернопільської митниці, в компетенцію якої входить вирішення питання щодо влаштування туди на роботу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які передали йому, ОСОБА_5 . Приїхавши у м.Винники Львівської області, він, ОСОБА_5 , там на АЗС зустрівся з ОСОБА_7 , де, в автомобілі останнього, в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , передав ОСОБА_7 конверти з грошовими коштами останніх, а ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про те, щоб вони не переживали, оскільки будуть влаштовані на роботу в Тернопільську митницю на протязі 1, 5 місяців. В подальшому, він, ОСОБА_5 , поділив отримані у шахрайський спосіб грошові кошти від ОСОБА_8 та ОСОБА_6 із ОСОБА_7 , та використали їх на особисті потреби. Надалі, через певний проміжок часу, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 телефонували до нього, ОСОБА_5 , розпитуючи про роботу, проте він, підсудний, нічого їм не повідомляв, вказуючи, щоб останні питали про це ОСОБА_7 .Про вчинене на даний час він, підсудний ОСОБА_5 , сильно шкодує.

Підсудний ОСОБА_5 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 (в редакції від 05 квітня 2001 року), ч.2 ст.190 та ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 (в редакції від 07 квітня 2011 року) КК України, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України (в редакції 1960 року) визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії за: ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року) як підбурювання до закінченого замаху на давання хабара, ч.2 ст.190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, групою осіб та ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року) підбурювання до закінченого замаху на давання хабара, вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжких, фактичні обставини справи, особу винного, те, що він раніше не судимий, його позитивні характеристики за місцем проживання, наявність у підсудного на утриманні малолітньої дитини дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також, що його дружина на даний час перебуває у стані вагітностіта обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним вини та щире каяття.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкцій статей обвинувачення, а саме: за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року) у виді обмеження волі, за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року) у виді позбавлення волі на певний строк із штрафом та без конфіскації майна і на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк із штрафом зі стягненням в доход держави та без конфіскації майна.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 обставин, відсутності обтяжуючих його, позитивних даних про особу підсудного, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити підсудного ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки підсудного у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 2-4 ст.76 КК України обов`язки, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року) і п.11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 (в редакції від 05 квітня 2001 року), ч.2 ст.190 та ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 (в редакції від 07 квітня 2011 року) КК України та призначити йому за даними злочинами наступні покарання:

· за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року) 2 (два) роки обмеження волі;

· за ч.2 ст.190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

· за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року) 4 (чотири) роки позбавлення волі із 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. штрафу в доход держави без конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. штрафу в доход держави без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1