Справа № 716/1586/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2014 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3
з участю сторони захисту:
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6
з участю законного представника ОСОБА_7
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР під №0000138 від 01.03.2013 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:

30 листопада 2004 року приблизно о 09 годинi 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 керував технiчно справним автомобілем марки «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись в напрямку м.Чернiвцi по дорозi з двохстороннiм рухом, яка роздiлена подвiйною лінією дорожньої розмiтки i має дві смуги руху в одному напрямку, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області на автодорозi сполученням Чернiвцi-Снятин, бiля господарства ОСОБА_8 , проявив неуважнiсть до дорожньої обстановки та самовпевненiсть в своїх дiях, не переконався, що це буде безпечним i не створить перешкоди чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, перевищив швидкість та змінив напрямок руху. Після цього він виїхав на смугу зустрiчного руху. В результаті таких дій допустив зiткнення iз автомобілем марки Мерседес-Бенц 124 державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала обвинувачена ОСОБА_4 та виконувала розворот з крайнього правого положення з правої смуги руху проїжджої частини дороги з виїздом на зустрiчну смугу руху.
Внаслiдок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир, який знаходився в автомобiлi марки «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_1 Цаприка ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
-саден на переднiй поверхнi лiвої гомiлки в верхнiй третинi, на правiй щоці, на чолi справа, на нижнiй щелепi злiва, на верхнiй i нижнiй губах;
-гематоми бiля зовнiшнього краю здухвинної кістки зліва;
-рани бiля зовнiшнього краю лівої брови;
-крововиливи в м`якi тканини голови зi сторони внутрiшньої поверхнi в лобно-скроневiй дiлянцi зліва;
-епiдуральна гематома в лiвiй гемiсферi до 120 мл;
-прямi переломи 9-11 ребер по бiляхребтовiй лiнiї зліва;
-чисельнi надриви правої нирки в прикореневiй зонi з крововиливами під капсулу нирки і навколишню клітковину;
-чисельнi надриви брижi тонкої кишки злiва з надривами судин з

пошкодженням брижевої артерії, якi згiдно висновку комiсiйної судово-медичної

експертизи Чернiвецького обласного бюро СМЕ №39 вiд 21.04.2005 року

вiдносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в

момент їх заподiяння, що спричинили смерть.
Пасажир автомобiля «Мерседес 124» ОСОБА_10 отримав тiлеснi ушкодження у виглядi подвiйного перелому нижньої щелепи: ангулярного зліва, ментального справа, якi згідно висновку судово-медичного експерта №3405 екс вiд 20.12.2004 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортна пригода настала в результаті грубого порушення та невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 11.4, 12.3, 12.4, а також вимогам роздiлу 34 п/п 1.3. Правил дорожнього руху України, якi вимагають вiд водiя наступне:
- п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку

руху водiй повинен переконатися, що це буде безпечним i не створить перешкод або

небезпеки іншим учасникам руху;
- п.11.4 На дорогах з двохстороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для

руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;
- п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходiв для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для руху об`їзду перешкоди;
- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобiв дозволяється iз швидкістю не бiльше 60 км/год.
Розділ 34. Дорожня розмiтка (додаток 2) l.Горизонтальна розмiтка.
Горизонтальна розмітка має таке значення:
- 1.3. подiляє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, якi мають чотири i бiльше смуг руху.
Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та показав, що 30 листопада 2004 року він їхав на транспортному засобі марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі в с.Мамаївці в напрямку м.Чернівці. Його пасажирами були свідок ОСОБА_11 , який сидів з переду та ОСОБА_12 , який сидів на задньому сидінні. Всі вони були пристебнуті ременями безпеки, а швидкість транспортного засобу складала близько 60 км/год. Перед ним на відстані 10 м. їхав транспортний засіб такої ж марки як і у нього червоного кольору під керування свідка ОСОБА_13 . Раптово вказаний автомобіль прийняв в право та він побачив перед собою автомобіль марки Мерседес під керуванням ОСОБА_4 , який розвертався по центру дороги. Він застосував екстрене гальмування, однак не зміг уникнути зіткнення, яке відбулося на зустрічній смузі передньою частиною його автомобіля в лівий бік автомобіля ОСОБА_4 . Після цього, вибравшись з пошкодженого транспортного засобу він з свідком ОСОБА_11 витягнули потерпілого ОСОБА_12 та намагалися надати допомогу. Згодом приїхала машина швидкої допомоги, яка забрала всіх потерпілих в лікарню. Зазначив, що частково відшкодував потерпілим завдані злочином збитки в сумі 10000 гривень, позовні вимоги пред`явлені до нього визнав частково. Просив суворо не карати.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , вина його підтверджується даними під час судового розгляду показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , показами свідків, показами ОСОБА_4 , а також дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Так, допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , щодо якої кримінальне провадження закрите, показала, що 30 листопада 2004 року вона рухалася на транспортному засобі марки «Мерседес 124» державний номерний знак НОМЕР_2 в с.Мамаївці в напрямку м.Чернівці. Пасажиром її машини був син, неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 , який сидів з переду та не був пристібнутим. Біля господарства своєї родички ОСОБА_8 вона вирішила розвернутися. З цією метою вона зайняла крайнє ліве положення на проїжджій частині, в дзеркало заднього виду переконалася, що не має транспортних засобів в попутному та зустрічному напрямку, увімкнула лівий поворот та на першій передачі розпочала маневр розвороту. Порушивши вимоги дорожньої розмітки, а саме перетнувши двійну суцільну лінію, вона майже завершила маневр та в цей момент відбулося зіткнення з транспортним засобом під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . Останній заїхав передньою частиною в лівий бік автомобіля під її керуванням. Вказала, що зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху, в той момент коли вона майже закінчила маневр розвороту.
Допитаний під час судового розгляду неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 показав в судовому засіданні, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди йому було 7 років. Він їхав в якості пасажира на передньому сидінні транспортного засобу марки «Мерседес 124» під керуванням його матері ОСОБА_4 . З метою розвороту остання зупинилася з правої частини дороги, увімкнула лівий поворот та розпочала маневр. Коли передня частина їх автомобіля перетнула середину дороги та подвійну суцільну лінію, то він почув шум двигуна та побачив автомобіль ВАЗ, який їхав по зустрічній смузі руху. Після цього він почув удар та втратив свідомість. Внаслідок ДТП у нього була зламана щелепа, однак він жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має та просить його суворо не карати.
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , його батько ОСОБА_7 , підтвердив відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 та вказав, що у них будь-яких претензій до нього не має.
Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 30 листопада 2004 року її покійний брат ОСОБА_12 близько 09-30 години вийшов з дому та поїхав на навчання в м.Чернівці. Близько 14-00 години того ж дня вона дізналася про ДТП, обставини якої їй не відомі, та дізналася про смерть брата. Вказала, що обвинуваченим ОСОБА_5 шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована частково, підтримала обставини викладені в позовній заяві та просила її задовольнити в повному обсязі. Щодо міри покарання, то вказала, що просить суворо не карати обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що два транспортних засоби марки ВАЗ 2108, один з яких бежевого, а інший червоного кольору, їхали по автодорозі в с.Мамаївці в напрямку м.Чернівці. Вказані транспортні засоби рухалися зі швидкістю приблизно 100-120 км/год. Перед ними їхав автомобіль іноземного виробництва, марку він не запам`ятав. Автомобіль марки ВАЗ 2108 червоного кольору об`їхав вказану іномарку з лівого боку, а обвинувачений ОСОБА_5 з метою об`їзду виїхав на зустрічну смугу. Однак далі по напрямку їх руху поперек дороги розвертався транспортний засіб марки Мерседес 124, в лівий бік якого прийшовся удар автомобіля ВАЗ 2108 бежевого кольору. Зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху на відстані приблизно 5-7 метрів від нього. Після цього він надавав допомогу постраждалим, також йому допомагав і сам обвинувачений.
Свідок ОСОБА_16 показав в судовому засіданні, що близько 10-00 години він на власному транспортному засобі виїжджав з території свого житлового будинку. На великій швидкості, приблизно 100 км/год повз нього проїхав автомобіль ВАЗ 2108 червоного кольору, а за ним такий же автомобіль бежевого кольору. Вказані автомобілі намагалися об`їхати третій автомобіль іноземного виробництва. Відповідно червона машина об`їхала з правого боку, а бежевий автомобіль об`їхав з лівого боку з виїздом на смугу зустрічного руху. Моменту ДТП він не бачив, оскільки була обмежена видимість, однак бачив як підлетів від удару автомобіль марки ВАЗ 2108 бежевого кольору. Підійшовши на місце пригоди він побачив, що даний автомобіль зіткнувся з автомобілем марки Мерседес 124 за кермом якого була жінка.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він був пасажиром транспортного засобу марки ВАЗ 2108 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . Також в якості пасажира на задньому сидінні сидів ОСОБА_12 . Всі вони їхали в напрямку м.Чернівці в с.Мамаївці. Попереду них на відстані приблизно 10 метрів рухався автомобіль марки ВАЗ 2108 червоного кольору. Швидкість їхнього транспортного засобу була приблизно 60 км/год. Раптово автомобіль червоного кольору почав рухатися в право і він побачив на відстані близько 30 метрів автомобіль марки Мерседес 124, який перебував в положенні поперек дороги. Водій автомобіля ОСОБА_5 намагався об`їхати дану машину, але не зміг уникнути зіткнення. Вказав, що через сильний удар не пам`ятає моменту зіткнення, але вони не виїжджали на смугу зустрічного руху.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він рухався по автодорозі в с.Мамаївці в напрямку м.Чернівці на транспортному засобі марки ВАЗ 2108 червоного кольору зі швидкістю приблизно 60 км/год в лівому крайньому ряду, оскільки правий був зайнятий стоячими автомобілями. За ним їхав транспортний засіб під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . Попереду він побачив автомобіль марки Мерседес 124, який з крайнього лівого рядку почав маневр розвороту. Він з метою уникнення зіткнення різко викрутив руль в право та об`їхав цей автомобіль, однак машина, яка їхала позаду, ВАЗ 2108 бежевого кольору, зіткнулася з автомобілем Мерседес 124. Після цього він зупинився, підійшов на місце ДТП та почав надавати допомогу потерпілим учасникам. Обвинувачений також допомагав витягувати з розбитої машини потерпілого ОСОБА_17 та надавати допомогу.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що 30 листопада 2004 року вона перебувала на своєму подвір`ї, почула сильний звук двигуна. В цей момент вона також побачила, що її родичка ОСОБА_4 на своєму автомобілі марки Мерседес 124 почала розвертатися на дорозі. Їхало паралельно два автомобіля марки ВАЗ на швидкості близько 100 км/год. У зв`язку з виниклою перешкодою водій червоного автомобіля марки ВАЗ об`їхав Мерседес 124 з правого боку по тротуару, а бежевий автомобіль зіткнувся з ОСОБА_4 . Зіткнення відбулося, мабуть, після перетину Мерседесом 124 суцільної смуги. В подальшому вона з своїм чоловіком почала надавати допомогу потерпілим.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що не був очевидцем зіткнення, однак того дня рухався в напрямку м.Чернівці по автодорозі в с.Мамаївці на власному автомобілі марки Мазда. Раптово його з двох боків обігнали автомобілі марки ВАЗ з виїздом на смугу зустрічного руху, одна червоного, а друга бежевого кольорів на швидкості приблизно 100 км/год. Погода в той день була сонячна, видимість нормальна, а дорожнє покриття сухим.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що він перебував на стоянці автомобілів на відстані 100 метрів від місця ДТП. Почув сильний шум двигуна та побачив два автомобіля, один з яких був червоного кольору та рухався попереду, а за ним їхав автомобіль бежевого кольору з малюнком орла на капоті. Швидкість даних транспортних засобів складала приблизно 100 км/год. Раптом червоний автомобіль прийняв в право, а бежевий автомобіль зіткнувся з Мерседесом. Від даного зіткнення задню частину автомобіля бежевого кольору сильно підкинуло до гори. Після ДТП він підійшов на надавав допомогу учасникам зіткнення.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 3011.2004 року, планом-схемою та фототаблицею до нього (а.с. 4-12 том 1) в яких зафіксовано обставини, стан дорожнього покриття та обстановку після ДТП;
- протоколами огляду обох транспортних засобів та фототаблицями до них (а.с. 13-22 том 1) в яких зафіксовано наявні ушкодження транспортних засобів;
- свідоцтвом про смерть ОСОБА_17 від 01.12.2004 року (а.с.24 том 1) з якого вбачається, що смерть останнього настала внаслідок геморрагічного шоку, гострої внутрішньої кровотечі, закритої тупої травми живота, тазу з пошкодженням брижевої артерії та судин правої нирки;
- висновком експерта №3404 екс від 19.12.2004 року (а.с. 118 том 1) з якого вбачається, що внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до короткочасного розладу здоров`я;
- висновком експерта №3406 екс від 20.12.2004 року (а.с. 122 том 1) з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 внаслідок ДТП отримав ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я;
- висновком експерта №3405 екс від 20.12.2004 року (а.с. 126 том 1) з якого вбачається, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до розряду ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я;
- висновком експерта №98-Е від 25.01.2005 року (а.с. 130-133 том 1) з якого вбачається, що на тілі трупа ОСОБА_17 виявлені наступні ушкодження:
ь садна на переднiй поверхнi лiвої гомiлки в верхнiй третинi, на правiй щоці, на чолi справа, на нижнiй щелепi злiва, на верхнiй i нижнiй губах;
ь гематома бiля зовнiшнього краю здухвинної кістки зліва;
ь рана бiля зовнiшнього краю лівої брови;
ь крововилив в м`якi тканини голови зi сторони внутрiшньої поверхнi в лобно-скроневiй дiлянцi зліва;
ь епiдуральна гематома в лiвiй гемiсферi до 120 мл;
ь патологічний вміст крові в заочеревному просторі до 1200 мл;
ь прямi переломи 9-11 ребер по бiляхребтовiй лiнiї зліва;
ь чисельнi надриви правої нирки в прикореневiй зонi з крововиливами під капсулу нирки і навколишню клітковину;
ь чисельнi надриви брижi тонкої кишки злiва з надривами судин з тотальними крововиливами в салову клітковину брижі тонкої кишки і ушкодженням брижевої артерії.
Дані ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів або при ударах об такі, цілком можливо при травмуванні в салоні легкового автомобіля марки ВАЗ 2108 перебуваючи в якості пасажира під час зіткнення з автомобілем Мерседес 124, можуть відповідати терміну на 30.11.2004 року. В своїй сукупності дані тілесні ушкодження відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення їх і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом заступлення смерті. Смерть ОСОБА_17 наступила внаслідок геморрагічного шоку, який виник на фоні гострої внутрішньої кровотечі в результаті закритої травми живота, нижньої частини спини, тазу з пошкодженням брижевої артерії і судин правої нирки. Виявлені пошкодження трупа спричинені одномоментно в короткий проміжок часу;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи №39 від 21.04.2005 року (а.с. 138-145 том 1) з якої видно, що у трупа ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження аналогічні попередньому висновку та підтверджено їх тяжкість. Однак встановлено інші причини смерті, а саме: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню з розвитком субдуральної гематоми. Також констатовано, що навіть у разі надання померлому ОСОБА_17 своєчасної спеціалізованої (нейрохірургічної) медичної допомоги слід піддати сумніву можливість його виживання;
- висновком експерта №440 від 21.03.2005 року авто технічної експертизи (а.с. 192-200 том 1) з якого видно технічний стан автомобіля марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП;
- висновком спеціаліста авто техніка №02 від 15.02.2007 року (а.с. 124-132 том 2) з якого вбачається, що з технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_5 знаходяться у причинному зв`язку з фактом настання ДТП, оскільки він не реалізував технічну можливість уникнути ДТП;
- висновком №2381 спеціаліста авто техніка від 27.07.2007 року (а.с. 187-198 том 2) який містить заключення про те, що за наявності істинності заданих вихідних даних з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху негайно застосувати екстрене гальмування, та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки, оскільки подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки перетинати забороняється;
- протоколами відтворення обстановки та обставин події проведеними з участю свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 (а.с. 21-38 том 3), які дали покази аналогічні тим, що і під час судового розгляду.

Згідно п.8 Розділу ХІ. Перехідні положення КПК України, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Згідно ст.ст.65, 67 КПК України (в редакції 1960 року), доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази для суду не мають на перед встановленої сили.
Виходячи з викладеного, а також з врахуванням того, що всі слідчі дії по даному кримінальному провадженню в період з 30.11.2004 року по 29.01.2008 року проводилися в межах строків досудового слідства, а решта дій проведено поза межами цих строків, то експертизи проведені в цей час не можуть бути визнані належними та допустимими доказами та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не рухався з перевищенням швидкості та не рухався по зустрічній смузі руху. Невизнання ним своєї вини в цій частині є лінією його захисту та поведінки в судовому засіданні, бажанні уникнути більш суворої відповідальності та міри покарання і спростовується належно зібраними та перевіреними доказами.
Суд вважає, що показання обвинуваченого в цій частині повністю спростовуються показами свідків, які допитані під час судового розгляду. Всі свідки, окрім свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вказали, що транспортні засоби марки ВАЗ 2108 червоного та бежевого кольорів рухалися на швидкості близько 100 км/год та намагалися випередити один одного, при цьому автомобіль ОСОБА_5 рухався по смузі зустрічного руху. Зазначені свідки навмисно занижують дійсну швидкість автомобілів, щоб виправдати дії обвинуваченого. Останній свідомо виїхав на смугу зустрічного руху, щоб випередити автомобіль свідка ОСОБА_13 . Механізм, траєкторія та характеристика ДТП підтверджує це.
Суд бере до уваги те, що покази під час судового розгляду потерпілих та інших свідків були послідовними та чіткими, вони повністю сумісні та відповідають одні одним.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів і кожний доказ в окремості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 .
Суд вважає, що вина обвинуваченого знайшла своє об`єктивне підтвердження, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_17 , а неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.
Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є часткове відшкодування завданого збитку та надання допомоги потерпілому ОСОБА_17 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 по місцю реєстрації характеризується позитивно, раніше несудимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, здійснює догляд за бабусею похилого віку, яка потребує постійного догляду, шкоду завдану його діями частково відшкодував.
У відповідності до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. Однак з суб`єктивної сторони склад даного кримінального правопорушення визначений в диспозиції ч.2 ст.286 КК України характеризується необережною виною та відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності.
Судом береться до уваги також думка потерпілих, які просили його суворо не карати, не позбавляти волі. Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й його особі, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України і внаслідок його дій потерпілим ОСОБА_22 , як матері загиблого ОСОБА_17 та потерпілій ОСОБА_14 , як рідній сестрі, завдано моральні та фізичні страждання, які полягають в перенесеному ними величезному душевному стражданні та нервовому потрясінні, у повній втраті інтересу до життя та постійному відчутті нестерпного глибокого душевного болю, який їх ніколи не покине. Вказані обставини призвели до значного погіршення їх морального та фізичного здоров`я, порушено їх нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми. Розмір заподіяної потерпілим моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань потерпілих через втрату в молодому віці сина та брата, перенесеного ними сильного нервового стресу пов`язаного з його смертю. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, часткового відшкодування обвинуваченим шкоди, суд вважає, що заявлений потерпілими цивільний позов (а.с. 43-51 том 5) в частині стягнення з обвинуваченого на їх користь моральної шкоди в сумі 90 000 гривень підлягає частковому задоволенню.
В частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 9205,25 гривень, суд вважає, що ця вимога також підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту абзаців 8,9,10 статті другої Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. На поховання позивачами витрачено 1785 гривень, ця вимога підлягає задоволенню. Разом з тим, в задоволенні позовної вимоги про стягнення суми витрат на проведення церемонії поминання в рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.
Що стосується спорудження надгробного пам`ятника, то витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості. Дане положення передбачене п.24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості.
Згідно оригіналів, які містяться в матеріалах кримінальної справи та наданих позивачами суду квитанцій (а.с. 51-59 том 2) позивачі витратили 9801,80 гривень на виготовлення надгробного пам`ятника. Даний розмір не перевищує граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож по Чернівецькій області. Саме тому, суд вважає, що вказану суму матеріальних збитків позивачів пов`язаних із виготовленням надгробного пам`ятника слід стягнути з обвинуваченого.
При визначенні розміру суми, що підлягає стягненню суд враховує також наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_4 та наслідками, що настали, а тому вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 повинна бути стягнута частка матеріальної шкоди, яка складає ?.
Згідно норм ст.124 КПК України, судові витрати стягуються лише з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку на користь потерпілого та на користь держави. Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням вимоги пропорційності, має бути стягнуто процесуальні витрати, вартість яких складає 5336 гривень.
Також підлягає вирішенню питання щодо речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України.
Питання щодо запобіжного заходу підлягає вирішенню в порядку та на умовах п.9 Розділу ХІ. «Перехідні положення» КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 127-129, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_23 визнати винним за ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_14 , ОСОБА_22 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , 1983 року народження, проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_22 у відшкодування матеріальної шкоди 5793,40 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 40 копійок, 40000 (сорок тисяч) гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 , 1983 року народження, проживає в АДРЕСА_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 5336 гривень.
Речовий доказ по справі транспортний засіб марки «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_24 , залишити у ОСОБА_5 .
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 підписку про невиїзд скасувати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1