Справа № 482/2010/14-к
В И Р О К

Іменем України

30 березня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР № 0000632 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не військовозобов`язаного, працюючого слюсарем електриком підприємства «Миколаївелектротранс», інвалідом не являється, судимого:

1) 27 січня 2005 р. вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 26 жовтня 2005 р. вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнився з СІЗО м. Миколаєва 12 листопада 2007 р. на підставі постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2007 р. умовно-достроково, з невідбутим строком 11 місяців 14 днів;

3) 07 березня 2008 р. вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, звільнився з місць позбавлення волі 14 листопада 2011 р. на підставі постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 р. умовно-достроково, з невідбутим строком 1 рік 1 місяць 18 днів;

4) 10 вересня 2014 р. вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

з учасниками судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2014 року, приблизно о 10.50 год., комісія садового товариства «Соснове», що розташоване біля с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на правовій підставі підійшла до садової ділянки АДРЕСА_2 цього Товариства, з метою перевірки обліку електролічильника.

Обвинувачений ОСОБА_3 , за усною вказівкою власника цієї садової ділянки, його батька ОСОБА_12 , не пропустив членів комісії до садового будинку, за виключенням ОСОБА_8 , закривши при цьому вхідні ворота садової ділянки.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 призвели до конфлікту з головою комісії ОСОБА_5 та неприязних стосунків між ними, в ході якого обвинувачений обхопив праву створу воріт двома руками та вдарив нею не менше двох разів потерпілу в область тулуба справа та правої руки, після цього, кулаком правої руки завдав удару потерпілій в грудну клітину в область правої молочної залози. Далі, продовжуючи свої злочинні дії направлені на умисне завдання тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_3 , тримаючись двора руками за обидві створи воріт, наніс ОСОБА_5 удар підошвою чобота правої ноги в область грудної клітини справа, від чого потерпіла впала на ОСОБА_11 .

Внаслідок цих дій потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою правої молочної залози, забою грудної клітини справа, крововиливи і садни в області верхніх кінцівок, які згідно судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінуємому йому злочині не визнав та пояснив, що 07.09.2014 р. близько 11.00 год. до воріт садової ділянки підійшли п`ятеро йому невідомих людей для перевірки електролічильника. За наказом батька пропустив лише електрика. ОСОБА_5 активно намагалась відчинити ворота та пройти до садового будинку. При цьому вона лівим плечем відчиняла створу воріт, билась об ворота, але він її не пускав. Потім ОСОБА_3 відчув біль у паху. Припускає, що коли коліном прикривав пах, то можливо із необережності вдарив ОСОБА_5 , від чого вона впала.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своєї вини в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , його вина підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження письмовими доказами, а також показами потерпілої, свідків та й його ж свідченнями.

Так, зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення і витягу з кримінального провадження видно, що заяву ОСОБА_5 від 07.09.2014 р. про те, що в цей день на території садового товариства «Соснове» невідома особа їй завдала тілесні ушкодження внесено до ЄРДР за № 0000632, а дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, які в подальшому перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що за сумісництвом працює секретарем правління садового товариства. 07.09.2014 р. вона з комісією у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшли до садової ділянки АДРЕСА_2 для перевірки обліку електролічильника. Власник ділянки ОСОБА_12 дозволив сину ОСОБА_3 впустити до садового будинку, де знаходився лічильник, лише електрика ОСОБА_8 . ОСОБА_5 намагалась пройти на територію ділянки, але ОСОБА_3 грубо її відштовхував та бив її металевою створкою воріт по плечу і рукам та декілька ударів правою рукою по її правій молочній залозі. Потім ОСОБА_3 взявся обома руками за ліву і праву створу воріт та правою ногою вдарив її в живіт і грудну клітину, від чого вона впала на ОСОБА_11 , що стояв позаду.

Покази потерпілої ОСОБА_5 узгоджуються зі змістом висновку судово медичного експерта від 08.09.2014 р., де вона пояснила експерту, що 07 вересня 2014 р.. близько 10.50 год. була побита невідомим чоловіком.

Свідчення як потерпілої, так і обвинуваченого співпадають з показами свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що господар садової ділянки впустив його до будинку, а ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились біля воріт, де їх не впускав син господаря ділянки ОСОБА_3 . Знаходячись у будинку з ОСОБА_12 чув крик і шум біля воріт, а виглянувши у вікно побачив, що ОСОБА_11 уже піднімав ОСОБА_5 .

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 суду показали, що біля садової ділянки АДРЕСА_2 сталася сварка між ОСОБА_5 та Балунськими, які не хотіли впускати на територію ділянки до будинку всіх членів комісії. ОСОБА_3 будучи знервованим та агресивно налаштованим наносив удари ОСОБА_5 створкою воріт, правою рукою в область грудей та ногою у живіт, від чого вона впала на ОСОБА_11 .

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 пояснили, що 07.09.2014 р. комісія на чолі з ОСОБА_5 перевіряла покази лічильників по вул. Північна їх садового товариства. Чули як біля садової ділянки № НОМЕР_1 відбувся конфлікт, а ОСОБА_14 бачила, що саме ОСОБА_3 не впускав ОСОБА_5 на територію ділянки, а вона активно намагалась пройти на територію ділянки через ворота, які він утримував.

ОСОБА_12 у судовому засіданні своїми показами підтвердив, що він наказав сину ОСОБА_3 не впускати до будинку ОСОБА_5 , з якою в нього були конфлікти з приводу використання садової ділянки.

Наведене узгоджується з висновком судово-медичної експертизи від 23 жовтня 2014 р., в якій зазначено, що у ОСОБА_5 виявлені ушкодження у вигляді забою правої молочної залози, забою грудної клітини справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також пошкодження у вигляді крововиливів і садин в області верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дослідивши всю сукупність доказів, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом обставини події, а саме активні та агресивні дії ОСОБА_3 спростовують твердження захисника про те, що обвинуваченим були завдані тілесні ушкодження потерпілій в умовах необережності.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, його негативну характеристику за місцем проживання та позитивну за місцем роботи, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, обставини при яких він вчинив злочин, а також те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає неправомірну поведінку потерпілої ОСОБА_5 та неприязні стосунки з власником садової ділянки, що передували цій події.

З огляду на те, що обвинувачений є працездатним та має постійне місце роботи, суд вважає за доцільне застосувати до нього такий вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, як виправні роботи.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з нього матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на лікарські препарати в сумі 923,93 грн, а також завдану їй злочинними діями обвинуваченого моральну шкоду у сумі 20 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилалась на те, що для лікування від отриманих тілесних ушкоджень придбала у аптеках лікарські засоби та матеріали медичного призначення на вищевказану суму. Крім цього вказує на те, що після вчинення відносно неї кримінального правопорушення відчуває постійні нервове навантаження та переживання, стрес, стривоженість та дискомфорт, а тому вимагає вищевказану суму грошової компенсації за завдану моральну шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 цивільний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_15 заявлені вимоги не визнав посилаючись на те, що не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій, а тому й не повинен нести матеріальну відповідальність.

Заслухавши сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

В силу ч. 1 ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В ході розгляду кримінального провадження встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад її здоров`я.

Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_5 після отриманих тілесних ушкоджень перенесла моральні страждання від порушення її фізичного стану та витрати часу на його відновлення, а тому з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань компенсацію моральної шкоди в грошовому розмірі 2 000 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 , на цей час є виваженою, розумною та справедливою, як по відношенню до потерпілої, так і зважаючи на особу обвинуваченого, який є молодою людиною, має задовільний стан здоров`я і є працездатним.

Крім того, частково підлягають відшкодуванню витрати пов`язані з придбанням потерпілою ОСОБА_5 ліків та медичних препаратів на її лікування у сумі 273,36 грн, які придбані у період з 07 вересня 2014 р. по 18 вересня 2014 р., що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме, фіскальними чеками та квитанцією (рентген).

Суд не бере до уваги надані позивачем накладну та фіскальні чеки про придбання препаратів та медикаментів з 19 вересня 2014 р., які стосуються ендокринної хвороби, з приводу якої потерпіла у період з 19 вересня 2014 р. по 29 вересня 2014 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у міській лікарні № 1 м. Миколаєва, що не пов`язано з отриманням тілесних ушкоджень.

Що стосується витрат на правову допомогу, то відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Аналогічні роз`яснення містяться й у підпункті 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», де зазначено, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Процесуальні витрати потерпілої ОСОБА_5 не випливають із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, а тому дане питання повинне бути вирішене у порядку цивільного судочинства, а відтак, то в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

У цьому кримінальному провадженні прокурор Новоодеського району Миколаївської області в інтересах держави в особі фінансового управління Миколаївської міської ради звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Ці вимоги прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у ендокринологічному відділенні Миколаївської міської лікарні у період з 19 вересня 2014 р. по 29 вересня 2014 р., тобто 11 ліжкоднів, і на її лікування державою затрачено 3 596,71 грн, які просить стягнути з обвинуваченого .

Так, в ході розгляду цього кримінального провадження судом дійсно встановлено вину обвинуваченого ОСОБА_3 у завданні потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судом з`ясовано і вказані обставини сторонами не оспорюються, те, що після отримання тілесних ушкоджень потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у ендокринологічному відділенні Миколаївської міської лікарні у період з 19 вересня 2014 р. по 29 вересня 2014 р., з приводу ендокринної хвороби, тобто цукрового діабету. На її лікування було затрачено 3 596,71 грн.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як прокурор, так і потерпіла не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що виникла хвороба цукрового діабету утворилася внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Між тим, з додаткового висновку судового медичного експерта від 23 жовтня 2014 р. випливає, що лікування потерпілої ОСОБА_5 з приводу цукрового діабету обумовлено не отриманою травмою, а індивідуальними особливостями організму на цю травму. Вказана хвороба не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою травмою.

Викладене судово-медичний експерт ОСОБА_16 підтвердив у судовому засіданні будучи допитаним у якості експерта.

Доказів, що спростовують ці висновки ні прокурор, ні потерпіла суду не надали.

За такого, у задоволенні цивільного позову прокурора слід відмовити, як заявлений безпідставно.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України і призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік, з відрахуванням у дохід Держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) відсотків.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити попередній особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень, а матеріальної шкоди в розмірі 273,36 грн, а всього 2 273,36 (дві тисячі двісті сімдесят три гривень 36 коп.) гривень.

В решті позовних вимог щодо стягнення моральної і матеріальної шкоди відмовити.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 про її право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства про стягнення з ОСОБА_3 процесуальних витрат на правову допомогу.

У задоволенні цивільного позову прокурора Новоодеського району Миколаївської області в інтересах Держави в особі фінансового управління Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_5 відмовити, як заявлений безпідставно.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

Копія вироку вручається засудженому, прокурору і потерпілій під розписку.