Справа № 454/1813/13 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/178/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000331 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сілець, Сокальського району, Львівської області, та жительки АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимої, за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року ОСОБА_6 засуджена за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 12 травня 2013 року. Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_6 визнана винною у тому, що 12 травня 2013 року близько 00 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи умисел на вчинення вбивства останнього, який виник раптово на грунті неприязних відносин у ході словесного конфлікту, під час якого ОСОБА_6 взяла зі столу в кімнаті будинку кухонний ніж та тримаючи в правій руці, умисно завдала один удар клинком вказаного ножа в ділянку знаходження життєво-важливих органів грудної клітки на рівні третього міжребер`я по краю грудини, чим заподіяла потерпілому проникаючу колото-різану рану грудної клітки справа, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 163/2013 від 25.05.2013 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, яке являлося небезпечним для життя в момент заподіяння. Однак ОСОБА_6 свого злочинного умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки потерпілому була своєчасно надана кваліфікована медична допомога.

На вирок суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене покарання. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у неї не було умислу вбивати ОСОБА_11 , вказує на те, що між ними виник конфлікт, якому передувала негативна поведінка потерпілого, що зумовило нанесення йому тілесних ушкоджень. Вказаний конфлікт виник раптово між нею та потерпілим, який протікав емоційно швидко та бурхливо та став причиною нападу на потерпілого. Вважає, що суд не врахував обставин, що вона сприяла слідству, визнала свою вину, щиро розкаялась у скоєному, надала першу медичну допомогу потерпілому, а також те, що віповідно до ст. 89 КК України вона раніше несудима.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснила, що 12 травня 2013 року близько 00 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у ході словесного конфлікту, після того як потерпілий почав домагатись її, схвативши рукою її за горло, вона знайшла на столі кухонний ніж та тримаючи його в правій руці, завдала один удар клинком вказаного ножа в груди потерпілому ОСОБА_11 , після чого витягнула ніж та викинула його на підлогу. Після цього почала надавати потерпілому медичну допомогу та викликала швидку допомогу. Визнає вину у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вказує, що наміру вбивати потерпілого вона не мала.

В суді першої інстанції обвинувачена вказувала, що не пам`ятає при яких обставинах потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що 12 травня 2013 року у вечірній час за місцем проживання обвинуваченої в АДРЕСА_1 , він розпивав спиртні напої з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Близько 00 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він та ОСОБА_9 прилягли на ліжко в одній з кімнат. В цей час між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 вдарила його ножем в груди, коли він лежав на ліжку, після чого він втратив свідомість.

Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_11 . Він підтримав висновок експертизи та пояснив, що у потерпілого були пошкоджені життєво важливі органи, зокрема пошкодження легень в правій частині грудної клітки. Таке пошкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, яке являється небезпечним для життя в момент заподіяння та заподіяне колюче-ріжучим предметом.

Зазначив, що показання потерпілого найбільш точно відповідають фактичним обставинам заподіяння йому тілесного ушкодження, а щодо показань обвинуваченої щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження потерпілому є малоймовірними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно розглянув усі обставини справи в їх сукупності, поклав в основу вироку об`єктивні докази, досліджені в судовому засіданні, та дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченої про однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та необґрунтованість вироку колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

Доводи апелянта про те, що обвинувальний вирок ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки потерпілий повідомив про обставини, які він сприймав особисто, безпосередньо.

При кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України як замах на вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, судом першої інстанції правильно враховано висновок експерта № 163/2013 від 25.03.2013 року, згідно з яким при поступленні в лікувальний заклад у ОСОБА_11 було виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки справа, яке могло утворитися 12.05.2013 року від дії колюче-ріжучого предмету, до якого належить клинок ножа і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент утворення. Тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_11 , могли утворитися при обставинах, які відображені в протоколі проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.37-40).

Твердження обвинуваченої про те, що у неї не було умислу вбивати ОСОБА_11 , те, що умисел на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому виник раптово, внаслідок образи з боку потерпілого, не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються дослідженими у справі доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_9 , даними в суді першої інстанції, де свідок ОСОБА_9 дав покази аналогічні показам потерпілого ОСОБА_11 .

Такі показання узгоджуються з висновком експерта № 163/2013 від 25.03.2013 року та показаннями експерта ОСОБА_12 , як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, щодо механізму і способу заподіяння тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння;

Відповідно до акту № 99 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 12.06.2013 року ОСОБА_6 на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждала, виявляла ознаки розладу особистості істеро-збудливого типу обтяженого алкоголізаціє, що не позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій ОСОБА_6 також психічним захворюванням чи недоумством не страждала, не виявляла будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак наркоманії не виявлено. За своїм психічним станом може правильно розуміти обставини кримінального провадження та давати по них відповідні покази (т.2 а.с.162-166).

Виходячи із фактичних обставин справи, в суду не було підстав вважати, що внаслідок образи з боку потерпілого обвинувачена діяла в стані сильного душевного хвилювання чи скоїла замах на вбивство через самозахист.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, дав вірну оцінку зібраним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення при зазначених у вироку суду обставинах.

Твердження обвинуваченої про однобічність, неповноту судового слідства є голослівним і не відповідає матеріалам справи.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, оскільки вона вчинила замах на вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині,.

Щодо покарання, призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 , то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

Покарання призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, є особливо тяжким); обране з врахуванням обставин злочину, його тяжких наслідків заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, яке являлося небезпечним для життя в момент заподіяння; обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; особи обвинуваченої, яка відповідно до ст. 89 КК України є несудимою, по місцю проживання характеризується негативно; пом`якшуючих покарання обставин - визнання вини, щирого каяття у вчиненому, надання медичної допомоги потерпілому; та призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Покликання обвинуваченої на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченої як на підставу зміни вироку колегія суддів до уваги не бере.

Призначивши ОСОБА_6 покарання вісім років позбавлення волі, що відповідає вимогам призначення покарання за незакінчений злочин (ч.3 ст. 68 КК України), а також санкції ч.1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочину, особу обвинуваченої, про що зазначив у вироці.

За змістом ст.ст. 69, 75 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів з урахуванням в сукупності усіх обставин справи та особи обвинуваченої підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою і приходить до висновку, що призначене обвинуваченій покарання у виді восьми років позбавлення волі є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст.370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженою в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4