Справа № 11 - 531 2007 року. Категорія: ч. 1 ст. 317 КК
України. Головуючий у першій інстанції: Персонова І.Г. Доповідач апеляційного
суду: Ржепецький О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Головуючого:
Ржепецького О.П. Суддів: Куценко О.В. Тімошевського В.П.3а участю Прокурора:
Брек Г.С.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь в розгляді справи, на вирок Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 18 травня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець с Бєлоусовка Березнігуватського району Миколаївської
області, раніше судимий 03.10.2006 року
цим же судом за ч. 1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення
волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим
строком в два роки,

засуджений
ч. 1 ст.
309 КК України до позбавлення волі на два роки; за ч. 1 ст.
317 КК України до позбавлення волі на три роки, а згідно
ст. 70 КК України покарання за
сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на три роки. На підставі
ст. . 71 КК України остаточне покарання
призначено, шляхом часткового приєднання
невідбутої частини покарання за вироком від 03.10.2006 року до призначеного
покарання за цим вироком, у виді
позбавлення волі на три роки і два місяці. Згідно ст. 96
КК України у відношенні ОСОБА_1 застосовано примусове лікування від алкоголізму.

ОСОБА_1
визнано винним в тому, що він восени
2006 року незаконно придбав та виготовив наркотичний засіб канабіс, вагою 38.3 грама, який незаконно зберігав за місцем проживання
в с Сливіно
Миколаївського району. Він же 10 січня 2007 року надав приміщення в будинку
АДРЕСА_1 для вживання наркотичних засобів іншим особам.

В
апеляції прокурор, який приймав участь в
розгляді справи, просить виключити з
вироку рішення суду щодо застосування у відношенні ОСОБА_1 примусового
лікування від алкоголізму. На його думку,
вказане рішення суду суперечить вимогам
ст. . 96 КК України, які
пов'язують застосування примусового лікування з хворобами, які становлять небезпеку для здоров'я інших
осіб.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляцію, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає апеляцію підлягаючою
задоволенню з таких підстав.

Згідно з
ч. 1 ст.
96 КК України, примусове
лікування може бути застосоване судом,
незалежно від призначеного покарання,
до осіб, які вчинили злочин та
мають хворобу, що становить небезпеку
для здоров'я інших осіб.

Як видно
з висновку медичної комісії № 212 від 19.02.2007 року, ОСОБА_1 страждає хронічним алкоголізмом. З цього висновку не випливає, що вказана хвороба становить небезпеку для
здоров'я інших осіб.

В вироку
суд не привів мотиви прийнятого рішення і не вказав на підставі яких фактичних
даних досліджених в судовому засіданні він прийшов до висновку, що захворювання засудженого складає небезпеку
для здоров'я інших осіб.

Враховуючи
викладене, рішення суду в частині
застосування щодо ОСОБА_1 примусового лікування суперечить вимогам ч. 1 ст. 96
КК України, а тому підлягає виключенню з
резолютивної частини вироку.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію прокурора,
який приймав участь
в розгляді справи,
• задовольнити. Виключити з резолютивної частини вироку Миколаївського
районного суду Миколаївської області від 18 травня 2007 року рішення щодо
застосування у відношенні ОСОБА_1 примусового лікування від алкоголізму.

В решті
вказаний вирок залишити без зміни.