Справа №1-126/2007 p.
ВИРОК

Іменем України

25
жовтня 2007 року Хустський районний суд Закарпатської області

в складі
головуючого: Кемінь В.Д. при секретарі: Озарук О.І. з участю прокурора:
Савинець В.В. адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в місті Хуст кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження
уродженки, с Золотарево
Хустського району, мешканки АДРЕСА_1українки,
громадянки України, вдови, домогосподарки, освіта середня, раніше не судимої, в
злочині передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 14.02.2007 року, біля 17 год.
30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у себе
вдома в АДРЕСА_1, під час сварки, що виникла на ґрунті неприязних особистих
відносин з її чоловіком ОСОБА_4, що перебував у стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись на кухні, схопила кухонний ніж, яким нанесла останньому удар в ліву
передню частину грудної клітки, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді
проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з
пошкодженням лівої легені, внаслідок яких сталася внутрішня та зовнішня
кровотеча ускладнена геморагічним шоком, що спричинило смерть потерпілого.

Вказані дії підсудної орган досудового слідства
кваліфікував як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі за ч. 1 ст.
115 КК У країни.

Однак, така кваліфікація дій підсудної з боку органу досудового слідства на
думку суду є не вірною і такою, що не знайшла свого підтвердження доказами,
встановленими та перевіреними в судовому засіданні, що дає суду підстави для
перекваліфікації дій підсудної з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України

Так, допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні
злочину передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України не визнала, суду пояснила, що
14.02.2007 р. біля 17год. 30 хв. повернулася додому від ОСОБА_5, в якої трохи
випили спиртного. Вдома знаходився її чоловік ОСОБА_4, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння. Між ними виникла сварка, чоловік кричав із-за того, що
її не було вдома і вона не дала йому поїсти. Щоб уникнути сварки вона поставила
на стіл.їжу та хотіла нарізати хліб. В цей час чоловік вдарив її рукою по
голові і вона підняла руки, щоб захиститися, так як знала, що чоловік завжди
наносив їй побої та образи. Яким чином нанесла ножове поранення чоловіку не
пам'ятає. Побачивши в чоловіка кров дуже перелякалася, а потім відвела його в
спальну кімнату та надавала йому допомогу. Потім вжила заходи для надання йому
медичної допомоги і відвезла його в Хустську районну лікарню. Також в своїх
поясненнях підсудна-пояснила, що за останні 2 роки їхні сімені відносини
погіршилися і чоловік часто наносив їй побої. Під час виступу в судових дебатах
підсудна стверджувала, що захищалася від нанесення побоїв з боку свого чоловіка
і не мала наміру позбавляти його життя. Позовні вимоги потерпілої вважала
безпідставними і просила суд відмовити в їх задоволенні. В останньому слові
підсудна щиро розкаялася за свій вчинок і просила суд не призначати їй суворого
покарання.

В своїх показах в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6
ствердила, що підсудна з її сином ОСОБА_4 жили окремо в будинку на їхньому
подвір'ї. Вони обоє любили випивати, спиртне, син не хотів слухатися їхніх
батьківських порад і повністю піддавався негативному

впливу з боку
підсудної, яка хотіла легко жити і нічого не робити. Крім цього, підсудна
постійно била сина і говорила, що якщо він не буде чоловіком, то вона його
заріже. Такі висловлювання вона зробила в листопаді або в грудні 2006 р. Під
час самої пригоди, що сталася 14.02.2007 р. присутньою не була і заходили в
будинок до сина біля 16-17 години, коли підсудна повідомила, що йому погано. В
будинку вона знайшла сина лежачого в спальні, непритомного і намагалася надати
йому допомогу. Після чого односельчани ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвезли сина в
лікарню, а ранком їх повідомили, що він помер. Вважає, що підсудна навмисно
позбавила життя їхнього сина і за це має понести суворе покарання. Потерпіла
просила повністю задовольнити позовні вимоги наведені в позовній заяві.

В своїх поясненнях свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ствердили показання
потерпілої щодо негативного впливу підсудної на померлого ОСОБА_4, її негативну
поведінку , яка була причиною конфліктів у їхній сім'ї.

Проте, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судовому засіданні дали показання, в
яких зазначили, що ОСОБА_1 була з бідної сім'ї, вона важко жила з ОСОБА_4, так
як останній вживав спиртні напої, наносив їй побої та образи. Вона все це
терпіла, тому що іншого житла у неї не було.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8
пояснили, що 14.02.2007 року ввечері, на прохання ОСОБА_1 відвозили в Хустську
лікарню її чоловіка -ОСОБА_4 В своїх поясненнях свідки ствердили, що підсудна
була схвильована і плакала. Спочатку говорила, що чоловікові погано, а потім
розповіла, що вдарила його ножем, так як між ними була сварка. Про причини
сварки ОСОБА_1 їм нічого не казала і яких-небудь видимих пошкоджень у підсудної
вони не бачили.

Під час допиту в судовому засіданні судово-медичний експерт
ОСОБА_13пояснив, що за своєю локалізацією тілесні ушкодження виявлені у
потерпілого ОСОБА_4 вказують на те, що він їх отримав коли стояв, або міг
сидіти, з такими тілесними ушкодженнями він міг ще деякий час рухатися. В
момент нанесення удару підсудна знаходилася лицем до лиця потерпілого. Експерт
також зазначив, що надання допомоги з боку ОСОБА_6 потерпілому у вигляді
штучного дихання та натискання на грудну клітку могли ускладнити його стан
здоров'я. Однак, у своєму додатковому висновку за №18 від 06.09.2007 р. експерт
ствердив, що дії ОСОБА_6, які виразилися у проведенні штучного дихання
померлому, шляхом надавлення на грудну клітку в області серця на стан здоров'я
ОСОБА_14 не вплинули. Причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_6 та
безпосередньою причиною смерті немає.

За висновком судово-медичної експертизи № 18 від 15.02.2007 року
встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок проникаючої колото-різаної
рани передньої поверхні грудної клітки з пошкодженням лівої легені, що
супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечею і ускладнилась
геморагічним шоком. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани у
2-му міжребір'ї зліва по середньо ключичній лінії та ушитої рани верхньої долі
лівої легені по передній поверхні виникли в результаті дії колюче-ріжучих
предметів по ударному механізму спричинення з прикладанням значної фізичної
сили і вкладаються в час події, що мала місце 14.02.2007 р.

За характером раневого
каналу експерт зробив висновок, що ОСОБА_4 в момент спричинення йому тілесних
ушкоджень знаходився у вертикальному або близькому до такого положенні,
обличчям повернутий до нападаючого. Виходячи з локалізації та характеру
тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_4, йому було нанесено один удар травмуючим
предметом. Стосовно живих осіб вищевказані тілесні ушкодження кваліфікуються як
тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя. При
судово-токсикологічному дослідженні крові, взятій у ОСОБА_4, при поступленні в
стаціонар, виявлено етиловий сприт в концентрації 1,94. Така концентрація
стосовно живих осіб відноситься до середнього ступеню алкогольного сп'яніння (а. с 69-73).

В судовому засіданні досліджено протокол огляду місця
події від 14.02.2007 р. та додатковий протокол огляду місця події від
16.03.2007 p.,
якими стверджуються обставини пригоди, що сталася 14.02.2007 року, де
проживала підсудна в АДРЕСА_1, (а. с. 3-10,115-120).

Явка з повинною,
написана підсудною власноручно, підтверджує її причетність до
заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 під час пригоди 14.02.2007 року
в АДРЕСА_1 (а. с. 14-15).

Висновком експерта № 85 від 16.02.2007 р. встановлено, що при
судово-медичній експертизі ОСОБА_1 яких-небудь тілесних ушкоджень не
виявлено(а.с.77-78).

Актом амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №
58 від 12.03.2007 р. встановлено , що ОСОБА_1 в момент вчинення інкримінованого
діяння психічним захворюванням не страждала і не страждає ним в теперішній час.
Вказане діяння скоїла у стані простого, звичайного алкогольного сп'яніння, коли
могла віддавати собі звіт у своїх дія, керувати ними, розуміти їх
протизаконність і наказуємість. Застосування примусових заходів медичного
характеру не потребує. ОСОБА_1 під час скоєння інкримінованого їй діяння в
стані фізіологічного афекту, як психологічній підставі сильного душевного
хвилювання, не знаходилась, зберігала здатність до усвідомлення значення
вчинюваних дій та наслідків їх скоєння (а. с 105-109).

Протоколом № 127 медичного огляду для встановлення фактів
вживання алкоголю та стану сп'яніння від 14.02.2007 p., складеного о 19 год. 20 хв. в
приймальному відділенні Хустського районної лікарні встановлено, що ОСОБА_1 на
момент освідчення перебувала в алкогольному сп'янінні легкого ступеню.(а. с 13).

З врахуванням наведеного, та беручи до уваги в сукупності всі обставини
інкримінованого підсудній діяння, суд дійшов до висновку про необхідність
перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 115 нач.2 ст. 121 КК України.

Зокрема, таке рішення суду ґрунтується на відсутності достатніх доказів в
матеріалах кримінальної справи, які б вказували на мотиви та спрямованість
умислу підсудної на позбавлення життя свого чоловіка і таких доказів не
встановлено в ході судового слідства.

Як вбачається з висновку експерта №18 від 15.02.2007
року, ОСОБА_4 отримав колото-різану рану від одного удару, нанесеного
підсудною, при обставинах, що випливали із їхніх неприязних сімейних
взаємовідносин.

В судовому засіданні також встановлено, що підсудна після нанесення удару
ножем потерпілому, побачивши у нього кров, усвідомивши обставини що склалися,
припинила злочинні дії та вжила заходів по наданню допомоги потерпілому і
забезпечила його доставку Хустську районну лікарню для надання кваліфікованої
медичної допомоги.

За таких обставин, сам факт нанесення підсудною удару ножем потерпілому на думку
суду ще не свідчить про наявність умислу на його вбивство. Разом з цим,
пояснення підсудної, в яких вона заперечувала умисел на вбивство свого чоловіка
нічим не спростовані.

Суд також не бере до уваги твердження підсудної про те, що під час пригоди
14.02.2007 року вона діяла в стані необхідної оборони, оскільки ці твердження
не відповідають фактичним обставинам справи і спростовані доказами,
перевіреними під час судового слідства. Зокрема, не знайшли свого підтвердження
під час судового розгляду пояснення підсудної, про нанесення їй побоїв з боку
чоловіка під час пригоди 14.02.2007 р. Відповідно до висновку експерта № 85 від
16.02.2007 р. у неї при судово-медичній експертизі не виявлено жодних тілесних
ушкоджень.

Інших доказів, які б давали суду підстави вважати, що підсудна під час
інкримінованого їй злочину діяла в стані необхідної оборони та перевищила її
межі, в ході судового розгляду не встановлено.

З огляду на вище наведене, оцінивши в сукупності
встановлені та здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку,
що вина підсудної в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження цілком
доведена. Зокрема, явкою з повинною, написаною самою підсудною, показами
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, доказами, встановленими та перевіреними в судовому засіданні
та дослідженими матеріалами кримінальної справи.

Дії підсудної ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 121 ч. 2 КК України, за
кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть
потерпілого.

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно,
як особа, що раніше не притягалася до адміністративної та кримінальної
відповідальності ( а. с. 121).

За даними ВІТ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 раніше судимою
не значиться (а. с. 125).

Обираючи підсудній покарання, суд враховує обставини, які
його пом'якшують - підсудна розкаялася за свій вчинок, є молодою за віком,
позитивно характеризується, а також обставини, що обтяжують покарання - злочин
вчинила перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної і
приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної не можливе без
ізоляції її від суспільства, а тому до нього слід обрати покарання пов'язане з
позбавленням волі.

По справі потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до підсудної про
відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13500 грн. та моральної шкоди в
розмірі 50000 грн. В обгрунтування матеріальної шкоди потерпіла посилається на
те, що померлий ОСОБА_4 був її сином, вона мала витрати на поховання в сумі
6000 грн. та витратила на виготовлення пам'ятника на могилі сина 7500 грн. Крім
цього, через втрату сина вона перенесла сильний стрес, що потягло за собою
негативні наслідки для її здоров'я та пережила моральні страждання від втрати
близької людини. Тому просить суд стягнути з підсудної 50000 грн. моральної
шкоди.

Вказані позовні
вимоги підсудна ОСОБА_1 повністю заперечила.

Суд, виходячи з обставин справи та наявних доказів щодо вини підсудної у
вчиненні інкримінованого злочину, наявності підстав та доказів про заподіяну
шкоду потерпілій внаслідок протиправних дій, вважає за можливе позовні вимоги
задовольнити частково з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди,
потерпіла посилається на те, що вона провела поховання сина, у зв'язку з чим
витратила 6000 грн., також оплатила замовлення на виготовлення пам'ятника на
могилі сина в розмірі 7500 грн.

Однак, в судовому засіданні потерпіла не надала суду жодних письмових
доказів про розмір витрат на суму 6000 грн. А тому в цій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають. Щодо витрат на виготовлення пам'ятника на могилу
синові, потерпіла надала суду письмовий доказ, про замовлення та виданий
рахунок на суму 7500 грн., що суд бере до уваги та вважає доведеною цю частину
позовних вимог.

Виходячи з встановлених по справі обставин та беручи до
уваги глибину та ступінь моральних переживань потерпілої внаслідок втрати
близької людини, а також характер вчиненого злочину підсудною, її ставлення до
наслідків злочину, та беручи до уваги її майновий стан, реальну можливість
стягнення розміру моральної шкоди, суд дійшов до висновку про необхідність
часткового задоволення вимог потерпілої щодо стягнення з підсудної моральної
шкоди.

Враховуючи
наведене, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1за ст.
121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженій рахувати з 15 лютого
2007 року, з моменту її затримання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 залишити тримання під вартою, до
набрання вироком законної сили.

Цивільний позов
ОСОБА_6задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_67500 грн. матеріальної шкоди та 15 000
тисяч гривень моральної шкоди.

Речові докази по справі: зазначені в постанові слідчого
від 20.03.2007 року (а.
с 137) - два кухонні ножі - знищити, одіяло, спортивні штани червоного
кольору та в'язану кофту світло-коричневого кольору - повернути ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту його
проголошення в апеляційний суд Закарпатської області, а засудженою у цей же
строк з дня отримання копії цього вироку.