АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/431/15 Справа № 203/8126/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004515, за обвинуваченням

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше судимої 15 листопада 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн., ухвалою суду від 08 квітня 2014 року несплачена сума штрафу замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8 ,

Встановила:

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 днів позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.309 КК України, порушує питання про зміну вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю та просить пом`якшити покарання.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 24 листопада 2014 року о 13 годині, перебуваючи біля лікарні №16, що знаходиться по вул. Г.Сталінграду, 19 у м. Дніпропетровську, в невстановленої слідством особи незаконно придбала психотропну речовину «метамфетамін» об`ємом 2,0 мл., яку незаконно зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.

Того ж дня ОСОБА_6 повторно незаконно перевезла психотропний засіб до будинку АДРЕСА_1 , де вживала спиртні напої в громадському місці, у зв`язку з чим була зупинена співробітниками міліції, які під час особистого огляду ОСОБА_6 виявили і вилучили в неї медичний шприц, заповнений прозорою рідиною 2,0 мл., яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №70/10-3108 від 11 грудня 2014 року містить психотропну речовину «метамфетамін», з масовою часткою 0,2324 г., обіг якої обмежено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене обвинуваченій покарання таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України, у зв`язку з чим просила апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченою не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність раніше судимої обвинуваченої в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні без мети збуту психотропної речовини за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як убачається з апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_6 висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.309 КК України не оспорює.

Доводи обвинуваченої в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості є необгрунтованими.
Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.35 КК України, повторність, сукупність та рецидив злочинів враховується при кваліфікації злочинів та при призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

При визначенні покарання ОСОБА_6 суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченої, обставини, що впливають на покарання. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинила новий злочин не відбувши покарання, призначене їй за попереднім вироком. Щодо особи обвинуваченої суд урахував, що вона хоча і характеризувалася позитивно за місцем проживання та визнала себе винною у вчиненому, однак на момент вчинення злочину не займалася суспільно корисною працею, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів.
Судом правильно призначено покарання ОСОБА_6 і за сукупністю вироків, враховуючи те, що вона учинила зазначене кримінальне правопорушення при не відбутій частині покарання за попереднім вироком.

З урахуванням наведеного, з додержанням вимог ст.65 КК України, суд обрав обвинуваченій мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ч.2 ст.309 КК, за якою її було засуджено.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст.69, 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченої також не наведено.
З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Тому не має підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченої.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни, як і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді