Справа № 367/2156/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/766/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.07.2015

ВИРОК
Іменем України
23 липня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 26.07.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

визнано виним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки та визнано виним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 09.02.2015 року, близько 17.00 год. (точний час досудового розслідування не встановлено), діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевої частини стіни, таємно проник до приміщення гаража, який знаходиться напроти будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки з автомобіля ВАЗ 2101,таємно викрав автомагнітолу, вартість якої, згідно з висновком спеціаліста від 04.03.2015 року, складає 249 грн., спричинивши своїми діями збитків потерпілому на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 09.02.2015, близько 17.10 год.(точний час досудового розслідування не встановлено), діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевої частини стіни проник до гаражного приміщення, яке розташоване навпроти будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_10 , звідки намагався таємно викрасти належне потерпілій майно, загальною вартістю 1565,00 грн. Проте, ОСОБА_7 не вчинив всіх дій, які вважає необхідними для доведення крадіжки до кінця, оскільки був затриманий при виході з приміщення гаража.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м'якості. Ухвалити свій вирок у звязку з необхідністю застосування більш тяжкого покарання, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст. 185 КК України- на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом в порушення вимог закону призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, є явно несправедливим , внаслідок його м'якості. Так судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не надано належної оцінки тому факту, що останній у 2011 році судимий за аналогічний злочин та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», та не зробив для себе висновків вчинив новий злочин проти власності.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 68 КК України призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, що є нижчим найнижчої межі, встановленої цією частиною статті, не мотивувавши таке своє рішення і не застосував положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційних вимог, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягаює до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів та правильності юридичної кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України ніким не оспорюється, тому колегія суддів переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто стосовно міри покарання.

Як вбачається із вироку, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував, що він вчинив тяжкі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти власності, за що має не зняту та не погашену судимість, тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано застосував щодо нього покарання у виді позбавлення волі, але, порушуючи вимоги ст. 65 КК України, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України призначив 2 роки позбавлення волі, що є нижчим найнижчої межі встановлено цією частиною статті, не мотивувавши таке своє рішення та не пославшись на ст. 69 КК України.

Внаслідок цих порушень суд призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, а також не є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, тому доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими, а вирок суду підлягаючим скасуванню з ухваленням колегією суддів свого вироку на підставі ст. 420 КПК України.

Обираючи покарання, колегія суддів згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що скоєні ОСОБА_7 злочини відносяться до тяжких, за пом`якшуючої покарання обставини щиросердечного розкаяння, він раніше неодноразово вчиняв умисні аналогічні злочини проти власності, за що має непогашену судимість, тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги наведене, а також те, що за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 інкримінується сума викраденого у розмірі 249 грн., а за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 1565 грн., колегія суддів вважає за необхідне застосувати принцип частково складання призначених покарань, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора щодо строку позбавлення волі обвинуваченого.

Керуючись 404, 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення його волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді: