Справа № 743/88/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/327/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000499 від 25 грудня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ріпкінського району Чернігівської області на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пушкарі Ріпкінського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою середньою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

1) Ріпкінським районним судом Чернігівської області 29 квітня 2008 року, за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до статей 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) Ріпкінським районним судом Чернігівської області 12 лютого 2009 року, за частинами 2, 3 статті 185, статей 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2014 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 6 днів,

зареєстрованого і проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, не погодився з призначеним судом покаранням ОСОБА_6 , внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого через м`кість, та порушив питання про призначення більш суворого покарання у межах санкції інкримінованої частини статті.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

12 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 2 статті 289 КК України, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статті 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2009 року і остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 688 грн. 80 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав, що місцевий суд, постановляючи вирок, не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання в їх взаємозв`язку з даними про особу ОСОБА_6 , внаслідок чого призначив покарання , яке є несправедливим через м`якість.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 , 23 грудня 2014 року, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи відповідний умисел, повторно, проник до приміщення господарської будівлі на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , де незаконно, шляхом кочення та подальшого заведення, заволодів транспортним засобом мопедом марки SABUR, SB50Q, який належав ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, прокурора, котрий просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, захисника та обвинуваченого, які наполягали на залишенні вироку суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками процесу зміст цих обставин, переконався в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм правові наслідки такого розгляду справи.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 2 статті 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Разом з тим, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого через м`якість, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Проте місцевим судом даних вимог закону не дотримано. Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, належним чином не оцінив і не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину та його особу.

Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 2 статті 289 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання, із застосуванням статті 69 КК України, підлягає скасуванню, в зв`язку з невідповідністю останнього ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 апеляційний суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, які обтяжує покарання і вважає, що ОСОБА_6 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією останнього та поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу, в мінімальній межі санкції, яка встановлена частиною статті інкримінованого злочину, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 , слід керуватися вимогами статті 71 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2009 року.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

З А С У Д И В:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ріпкінського району Чернігівської області на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року, задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2009 року, і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць.

В решті вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області

від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4