Справа № 1896 від 2.10.2007 p.
інстанції Чаплицький В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р.
листопада 6 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі: Головуючого - Легуенко О.В. Суддів -
Франтовської Т.І., Власкіна В.Н. За
участю прокурора - Шарапова Т.Ю. розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1

На постанову
Орджонікідзевського міськсуду Дніпропетровської області від 31 серпня 2007 р.

Цією постановою
відмовлено в умовно-дострокового звільненню від покарання ОСОБА_1 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, засудженої
за ст.
185 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в застосуванні умовно-достроковому звільнені від покарання суд вказав
на те, що засуджена не довела своє
виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В апеляції
засуджена просить скасувати постанову суду і справу направити на новий судовий
розгляд, посилаючись на те, що суд недостатньо повно дослідив обставини
невідшкодування нею матеріальних збитків потерпілим.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про
те, що апеляція засудженої не підлягає
задоволенню, думку представника адміністрації, яка підтримала своє подання, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1
думку самої засудженої, яка підтримала
свою апеляцію, перевіривши матеріали
справи, обговоривши апеляцію засудженої
колегія суддів дійшла висновку, що

постанова суду
підлягає скасуванню, а апеляція
засудженої задоволенню, зі слідуючи
підстав.

Суд приймаючи
рішення про відмову ОСОБА_1 в умовно-достроковому звільненні, посилався на те, що засуджена не відшкодувала заподіяні нею
збитки, і не зважаючи на те, що з жовтня 2006 року до адміністрації ОВЦ 79
надійшли виконавчі листи, не подала
заяву до адміністрації про утримання грошових коштів. Разом з тим суд не
звернув уваги на те, що згідно ст. 64
кримінально-виконавчого кодексу України засуджені за власні кошти оплачують
комунально-побутове забезпечення ,
придбають продукти харчування,
речове майно та інше, сплачують
позови. Обов'язковим відрахуванням є прибутковий податок та аліменти. А згідно
довідки начальника Орджонікідзевського виправного центру в Дніпропетровській
області (№ 79) (л.с. 47) після основних
утримань, на

основному рахунку засудженої коштів не лишалось, тому утримання на погашення позову не
проводилось.

При таких
обставинах висновок суду про небажання засудженої відшкодовувати шкоду завдану
скоєним нею злочином не відповідає дійсності. Зважаючи на те, що засуджена відбула 2/3 строку
покарання, за час покарання
характеризується добре, дотримується
встановленого режиму відбування покарання,
на заходи виховного характеру реагує правильно. За час відбування має
два заохочення. Підтримує доброзичливий зв'язок з рідними шляхом листування.
Провину у скоєному визнає, розкаюється
щиро. Тому колегія суддів вважає, що
засуджена ОСОБА_1 зразковою поведінкою і відношенням до праці довела своє
виправлення, і може бути
умовно-достроково звільнена на невідбутий строк.

На підстві
наведеного, керуючись ст.
ст. 365; 366 УПК України, ст.
81 КК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Орджонікідзевського міського
суду, Дніпропетровської області від 31
серпня 2007 року - відмінити.

Задовольнити
подання адміністрації ОВІД - 79 і спостережної комісії виконавчого комітету
м. Орджонікідзе про умовно-дострокове
звільнення від покарання засудженої ОСОБА_1.

ОСОБА_1
звільнити умовно-достороково на не відбуту частину покарання, призначеного П*ятихатським райсудом Дніпропетровської
області від 18.04.2005 року.