В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/1856/14-к
Провадження № 1-кп/0274/35/15
20.04.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/1856/14-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин Хмельницької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за ч.2 ст.345 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4 ;
потерпілого ОСОБА_5 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У подальшому, з метою проведення медичного освідування ОСОБА_3 на вміст етилового спирту в крові, останнього було доставлено в Бердичівську центральну міську лікарню. Транспортування затриманого в лікарню здійснювалося на службовому автомобілі марки "Нива", д.н. з. НОМЕР_1 , черговими слідчо-оперативної групи у складі: міліціонера-водія молодшого сержанта міліції ОСОБА_6 , оперуповноваженого КМНС лейтенанта міліції ОСОБА_7 та інспектора патрульної служби прапорщика міліції ОСОБА_5 , які були одягнуті у формений одяг та несли чергування в складі слідчо-оперативної групи лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, тобто виконували свої службові обов"язки. Вищевикладене підтверджується книгою нарядів лінійного відділу на станції Козятин УМВС України на ПЗЗ (інвентарний номер 795) та журналом реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю лінійного відділу на станції Козятин (інвентарний номер 802).
Після проведення медичного освідування при транспортуванні затриманого до лінійного відділу на станції Козятин УМВС України на ПЗЗ, приблизно о 22 год. 00 хв., неподалік виїзду з міста Бердичева ОСОБА_3 попросив зробити зупинку з метою справляння своїх природних потреб. Після повної зупинки автомобіля навпроти будинку № 73 по вулиці Свердлова м. Бердичева Житомирської області, затриманий ОСОБА_3 , вийшов з автомобіля та пройшовши декілька метрів почав бігти в напрямку м. Бердичева. Затриманого почали наздоганяти інспектор патрульної служби ОСОБА_5 та міліціонер-водій ОСОБА_6 , які неодноразово вимагали ОСОБА_3 зупинитися. Наздогнавши останнього, ОСОБА_5 , діючи відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України "Про міліцію", намагався затримати ОСОБА_3 , але останній обернувся та почав розмахувати ногами, в результаті чого умисно наніс прапорщику міліції ОСОБА_5 один удар ногою в область перенісся. Після цього ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 13, 14 п. 4 Закону України "Про міліцію", з метою подолання протидії законним вимогам працівника міліції та втечі затриманого ОСОБА_3 , застосував заходи фізичного впливу та за допомогою ОСОБА_6 затримав ОСОБА_3 .
Потерпілим від вказаного кримінального правопорушення є прапорщик міліції ОСОБА_5 , якого згідно наказу Управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 42 о/с призначено на посаду інспектора патрульної служби 4-го взводу 1-ї роти батальйону патрульної служби при Управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці та відряджено під оперативне підпорядкування начальника лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно Західній залізниці.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 130 від 20.05.2013 року у потерпілого ОСОБА_8 при огляді виявлено синець на спинці носа. Це ушкодження виникло від дії тупого, твердого предмету, можливо 26.03.2013 року і по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Кримінальна відповідальність за вчинення дій в яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ст.345 ч.2 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв"язку з виконанням цим працівником службових обовязків.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про затвердження укладеної з обвинуваченим угоди про примирення, зазначивши, що завдана ОСОБА_3 шкода повністю відшкодована, укладення угоди є добровільним, претензій до обвинуваченого він немає.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти затвердження укладеної ним з потерпілим угоди про примирення. Показав, що вину у вчиненні злочину він визнає повністю, завдана шкода ним відшкодована, укладення угоди з його боку було добровільним, розуміє наслідки затвердження судом угоди та вид покарання.
Прокурор не заперечив проти затвердження укладеної між обвинуваченим та потерпілим угоди про примирення.
Згідно укладеної угоди про примирення, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину та відшкодував завдану шкоду потерпілому. Сторони кримінального провадження погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст..75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки.
Судом встановлено, що угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471, 474 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України. Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України, дії ОСОБА_3 за ст.345 ч.2 КК України кваліфіковані вірно. Узгоджене сторонами покарання відповідає положенням ст.. 65 КК України. Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інші осіб. У суду немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не помирилися. Підстав для неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобовязань, суд не вбачає.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 369, 370,371, 374, 376, 474, 475КПК України , суд -
Затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 02 квітня 2014 року в м.Козятині.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, призначивши покарання за ст.345ч.2 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Головуючий: