печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
22 червня 2015 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника особи, яка користувалася вилученим в ході обшуку майном, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 27.02.2015р., -

В С Т А Н О В И В :
Обґрунтовуючи подане клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.02.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що Голова комісії з реорганізації Держгеокадастру України у Житомирській області ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, всупереч інтересам служби, використовуючи надані йому повноваження та службове становище, створив умови з метою одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за виділення у власність земельної ділянки загальною площею близько 30 га, розташованої у Володар-Волинському районі Житомирської області, та 06.04.2015р. та 11.06.2015р. за пособництва ОСОБА_8 одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_7 за оформлення передачі в оренду земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у вигляді грошових коштів у розмірі відповідно 1000 та 10000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долару США станом на момент передачі грошей складало загальну суму 234837 грн, що у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є великим розміром, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

12.06.2015р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 12.06.2015р. проведений обшук автомобіля Audi A 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 та який перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , в ході проведення якого його булу вилучено вказаний автомобіль.

Посилаючись на те, що вилучений автомобіль прямо свідчить про обставини вчинення правопорушення, які досліджуються у кримінальному провадженні №0000095, може містити на собі сліди злочину та з метою забезпечення можливої конфіскації, слідчий вважає наявними підстави для накладення арешту на вказані речі і документи.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

ОСОБА_4 , тобто особа майно в якої тимчасово вилучено, та представник особи, яка користувалася вилученим в ході обшуку майном, ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечували.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали, наданні органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, посиланням на яку слідчий обґрунтовує своє клопотання, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або ) зберегли на собі його сліди.

В той же час, при вирішенні питання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя враховує правову позицію для арешту майна, достатніх даних, які вказують на те, що вказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин вищевказаних злочинів те, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як вбачається з доданих до матеріалів клопотання документів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2015р. надано старшому слідчому в ОВС Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_3 дозвіл на проведення обшуку в автомобілі Audi A 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , з метою виявлення коштів здобутих злочинним шляхом (неправомірна вигода), мобільних телефонів, документів щодо погодження та виділення у власність земельних ділянок загальною орієнтовною площею близько 30 га, розташованих у Володар-Волинському районі Житомирської області, чорнових записів, комп`ютерної техніки, оптичних носіїв інформації та флеш-накопичувачів із вказаною інформацією, які мають доказове значення для розслідування кримінального провадження.

В ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 12.06.2015р. вилучено автомобіль Audi A 6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_6 .

Із наявної в матеріалах клопотання копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що вказаний автомобіль зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий посилається на те, що санкція статті, яка інкримінується підозрюваному передбачає додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна. Поряд з цим, слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 фактично є користувачем та власником вказаного автотранспортного засобу, використовував його для вчинення незаконних дій пов`язаних з отриманням неправомірної вигоди, відтак зазначені факти дають змогу стверджувати, що вказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Нормами КПК України передбачений вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а саме наявність обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення, тобто перебування особи, майно якої арештовується, у процесуальному статусі підозрюваного, або обвинуваченого, або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного.

Окрім цього, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, слідчий зобов`язаний довести, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим у клопотанні та в судовому засіданні не доведено необхідність накладення арешту на автомобіль який належить ОСОБА_4 , яке вилучене в ході проведення обшуку. Також слідчим не доведено те, що вилучений автотранспортний засіб, з огляду на фабулу кримінального правопорушення, може мітити на собі сліди злочину та стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, які досліджуються у кримінальному провадженні (ч. 3 ст. 368 КК України).

Посилання слідчого на ту обставину, що тимчасово вилучений автомобіль міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, обставини якого досліджуються у даному кримінальному провадженні, носять характер припущення та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. Крім того, огляд автомобілю в повному обсязі було здійснено в ході проведеного обшуку. Таким чином, слідчим не доведено що вилучений в ході обшуку автомобіль підпадає під критерії зазначені в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчий в обґрунтування клопотання про арешт майна обмежився лише посиленням на загальні положення норм процесуального закону, які дають підставу для накладення арешту, разом з тим посилань, які відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України давали б підстави слідчому судді для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у клопотанні не наводить.

Також слідчий суддя вважає помилковим посилання слідчого як на підставу для арешту автомобіля, забезпечення можливої конфіскації, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, посиланням на яку слідчий обґрунтовує подане клопотання цій й частині, арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, автомобіль з метою арешту якого слідчий звернувся з клопотанням, належить ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , відтак твердження слідчого, що автомобіль належить підозрюваному ОСОБА_6 спростовується матеріалами провадження.

Також слідчим не доведено, що ОСОБА_4 є тією особою яка в силу закону несе чи може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Матеріалами клопотання встановлено та підтверджено слідчим у судовому засіданні, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2015р. саме 12.06.2015р. проведено обшук зазначеного автомобілю та його тимчасово вилучено. Але клопотання про накладення арешту на зазначений автомобіль подано до суду 16.06.2015р., тобто з пропуском встановленого ч. 5 ст. 173 КПК України строку, про поновлення якого слідчий як в клопотанні так і в судовому засіданні не просив.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 27.02.2015р., відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1