Справа № 11-1016 / 2007
Головуючий в 1-й інстанції Голік Г.К.
Категорія: ч,1 ст.296 КК України
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року. м.
Київ.

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області

в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Давидової
Н. І., Капічон О. М.

з участю:
прокурора Кравця В.О.

виправданого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями:
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, прокурора, який приймав
участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_3 на вирок
Березанського міського суду Київської області від 26 липня 2007 року -

встановила:

Вироком
Березанського міського суду Київської області від 26 липня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Березань

Київської області, громадянина України, із повною

загальною середньою освітою, не одруженого, не

працюючого, який мешкає АДРЕСА_1, раніше не судимого

виправдано
за ч.1 ст. 296 КК України в зв"язку із недоведеністю його участі у
вчиненні злочину.

Органом
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 296 КК України, а саме в тому, що він 10 липня 2006 року о 21-й годині,
знаходячись в громадському місці, зокрема в залі кінотеатру „Ювілейний" м.
Березань Київської області, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи
явну неповагу до суспільства, після початку кіносеансу ходив по залу кінотеатру,
переступав через сидіння чим заважав перегляду фільму, наступив на піджак
громадянки ОСОБА_4, який лежав на одному із сидінь. На зауваження ОСОБА_4 та
потерпілого ОСОБА_3. ОСОБА_1 не відреагував і, продовжуючи свої хуліганські
дії, умисно наніс удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_3. Після того, як
сторонні особи вчинили намагання вивести ОСОБА_3. із зали кінотеатру, ОСОБА_1
продовжував наносити удари у спину останньому. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_1
потерпілому ОСОБА_3. були завдані легкі тілесні ушкодження та було зірвано
показ кінофільму у кінотеатрі „Ювілейний".

Своє
рішення суд першої інстанції мотивував тим, що органом досудового слідства не
надано переконливих доказів вини
ОСОБА_1 у вчиненні

2

злочину, зібрані
у справі докази не підтверджують обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності
обвинувачення тлумачаться на користь виправданого.

В
апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок вказано на
незаконність вироку, необхідність його скасування із постановлениям у справі
нового вироку. В обгрунтування апеляції прокурор посилався на те, що судом
допущена неповнота досудового слідства, яка проявилась у тому, що судом не були
досліджені усі, зібрані органом досудового слідства, докази. Суд, при наявності
суперечливих доказів прийняв одні та відхилив інші, не навівши при цьому
будь-яких мотивів свого рішення. Зібрані у справі докази судом належним чином
проаналізовані не були, протиріч між показаннями підсудного, потерпілого та
свідків, а також протиріч між висновками експертиз не усунув, що призвело в
своїй сукупності до хибного висновки про необхідність виправдання підсудного.
Просив вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 визнати винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.29б КК України та призначити йому
покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

В
апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції та доповненні до неї вказано на незаконність вироку та необхідність
його скасування із постановлениям
у справі нового вироку. Доводи даної апеляції аналогічні доводам апеляції
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок. Окрім того прокурор, який
приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції вказав у апеляції на
суперечності між мотивувальною та резолютивною частиною вироку щодо мотивів
виправдування ОСОБА_1 Просив вирок скасувати та постановити новий вирок, яким
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України
та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

В
апеляції потерпілого вказано на незаконність вироку та необхідність його
скасування. В обгрунтування апеляції потерпілий посилався на те, що суд не
проаналізував належним чином зібрані у справі докази, у вироку його показання,
показання підсудного та свідків навів однобоко, не взяв до уваги докази, які
могли істотно вплинути на його висновки. В зв"язку із цим висновки суду
про недоведеність вини підсудного у вчиненні злочину потерпілий вважав
надуманими і такими, які не відповідають матеріалам справи. Потерпілий послався
також на порушення судом встановленої ч.2 ст. 318 КПК України черговості промов
учасників процесу у судових дебатах. Потерпілим, окрім того, у апеляції
поставлений під сумнів факт збереження таємниці наради суддів. За даних
обставин потерпілий просив вирок скасувати в зв"язку із невідповідністю
висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та наявністю
істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, а справу направити
на новий судовий розгляд.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення: прокурора, який апеляції подані
прокурором, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та
прокурором, який затвердив обвинувальний висновок підтримав частково, зокрема в
частині необхідності скасування вироку, апеляцію потерпілого підтримав у
повному обсязі. Послався на те, що судом була допущена неповнота досудового
слідства, а висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним
обставинам справи, судом не досліджені усі докази, надані органом досудового
слідства, а зібраним доказам судом не дано належної оцінки, поза увагою суду
залишилось те, що докази місять істотні суперечності, які судом не були
усунуті. В зв"язку із допущеною неповнотою судового слідства та
невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи,
яка вплинула на
вирішення питання про
невинуватість

3

виправданого
дана справа підлягає поверненню на новий судовий розгляд. Просив вирок
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд;

виправданого
ОСОБА_1, який не визнав подані апеляції, вирок вважав законним та обгрунтованим
оскільки він не вчиняв будь-яких хуліганських дій, просив апеляції залишити без
задоволення, а вирок - без змін;

захисника
виправданого, який вважав, що всі подані у справі апеляції є не обгрунтованими,
просив залишити їх без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції
підлягають до часткового задоволення, а апеляція потерпілого підлягає до
задоволення у повному обсязі.

Відповідно
до п.п. 1, 2 і 3 ч.1 ст. 367 КПК України істотна неповнота проведеного судового
слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне
порушення вимог кримінально-процесуального закону є підставами для скасування
вироку.

Відповідно
до ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом. Статтею 327 КПК України визначено необхідність мотивування як
обвинувального, так і виправдувального вироку. Вимоги, які пред'являються до
мотивувальної частини виправдувального вироку, визначені у ч.7 ст. 334 КПК
України, у відповідності до якої мотивувальна частина виправдувального вироку
повинна містити підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з
яких суд відкидає докази обвинувачення. Цих вимог закону судом першої інстанції
у повній мірі не дотримано, в процесі судового слідства допущена його істотна
неповнота, а висновки суду, які викладені у вироку, не відповідають фактичним
обставинам справи.

Так,
судом в порушення вимог ч. 1 ст. 257 КПК України не були досліджені усі докази
обвинувачення, зокрема протоколи очних ставок між: потерпілим, виправданим,
свідками ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Не
дивлячись на те, що показання свідка ОСОБА_5 дані ним у судовому засіданні,
суттєво відрізнялись від тих, які ним же були дані на досудовому слідстві і
були підтверджені під час відтворення обстановки та обставин події, суд, в
порушення вимог ст. 306 КПК України, зазначених показань у судовому засіданні
не оголосив, причину зміни свідком показань у судовому засіданні не
з"ясував. Також судом не були оголошені показання потерпілого та свідка
ОСОБА_4, що були дані ними на досудовому слідстві і які частково відрізнялись
від їх показань у суді, розбіжності між цими показаннями судом усунуті не були.

Наведене
у своїй сукупності вказує на наявність істотної неповноти проведеного судового
слідства.

Відповідно
до ст. 369 КПК України вирок вважається таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути
на його висновки, коли при наявності суперечливих доказів, які мають значення
для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і
відкинув інші, а також у випадку, коли висновки суду, викладені у вироку,
містять істотні суперечності.

Прийнявши
до уваги показання свідка ОСОБА_5, які були дані ним у ході судового засідання,
суд не звернув увагу на те, що ці показання суттєво відрізняються від показань
даних цим свідком в ході досудового слідства. Так, будучи неодноразово
допитаним в ході досудового слідства ОСОБА_5 показав, що саме ОСОБА_1 першим
наніс удар потерпілому. Цю обставину ОСОБА_5 підтвердив і у
ході відтворення обстановки і обставин події. Однак суд під час судового
слідства причину зміни свідком своїх показань не з"ясував, а у вироку не
навів будь-яких мотивів із яких він вважав за необхідне прийняти показання
свідка ОСОБА_5, які були дані ним у суді, і відхилити ті, які він дав під час
досудового слідства. Як вбачається із вироку, суд прийняв до уваги висновок
судово-медичної експертизи № 206 від 21 травня 2007 року. Між тим, у справі є
висновок судово-медичної експертизи № 101/д від О6 вересня 2006 року та акт судово-медичного
обстеження потерпілого № 322 13 липня 2006 року у яких вказується те, що у
потерпілого було виявлено близько 16-ти ушкоджень у вигляді крововиливів та
саден на різних частинах тіла, які могли утворитися від ударів руками та
ногами. Існуючих суперечностей між зазначеними висновками судово-медичних
експертиз суд, в процесі судового слідства не усунув. Будь-яких висновків щодо
того, приймає чи відхиляє суд висновок судово-медичної експертизи № 101/д від
06 вересня 2006 року та зазначений вище акт судово-медичного огляду
потерпілого, якщо не приймає, то із яких міркувань, суд у вироку не навів.
Судом не наведено у вироку будь-яких міркувань, із яких він відхилив показання
свідка ОСОБА_6, які були дані в ході досудового слідства, про те, що виправданий
штовхав потерпілого в той момент, коли ОСОБА_5 виводив його із залу кінотеатру.
Поза увагою суду залишились також показання потерпілого та свідка ОСОБА_4, що
були дані ними в ході досудового слідства, відповідно до яких виправданий
першим наніс удар потерпілому, ніяких вибачень із сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не
було. Не дивлячись на те, що зазначені вище показання потерпілого і свідків
узгоджуються між собою та узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи
і актом судово-медичного огляду потерпілого, мотивів із яких суд відхилив
зазначені показання, суд у вироку не навів.

На думку
колегії суддів, висновки суду першої інстанції про недоведеність того факту, що
саме виправданий першим наніс удар потерпілому, а пізніше - продовжував
наносити удари у спину потерпілого, встановлення того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5
приносили вибачення, а першим удар ОСОБА_1 наніс потерпілий, щодо недоведеності
факту зриву показу кінофільму у кінотеатрі, і, у наслідку, - про необхідність
виправдування ОСОБА_1 - були зроблені судом на підставі неповно і неналежно
досліджених доказів, без аналізу зібраних у справі доказі та без належної їх
оцінки.

Колегія
суддів також звертає увагу на те, що між; мотивувальною та резолютивною
частиною вироку існують протиріччя щодо мотивів виправдування ОСОБА_1 Так, у
мотивувальній частині вироку судом вказано на недоведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, що вказує на відсутність складу злочину. Між тим у
резолютивній частині вироку вказано на виправдування ОСОБА_1 у зв"язку із
недоведеністю його участі у вчиненні злочину, що протирічать висновкам суду,
зробленим у мотивувальній частині вироку і вказує на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.

Таким
чином, за наявності зазначеної вище неповноти проведеного судового слідства,
яка є істотною, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, яка могла істотно вплинути на вирішення питання про
невинуватість виправданого та у зв"язку із порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону, зокрема ст.ст. 257, 323, 327, 334 КПК
України, які колегія суддів вважає істотними, вирок Березанського міського суду
Київської області щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законним та обгрунтованим, а
тому він підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд.

5

В
процесі нового судового розгляду
необхідно: врахувати наведене, дослідити зібрані у справі докази, встановленим
обставинам дати належну юридичну оцінку, прийняти у справі законне та
обгрунтоване рішення.

Окрім
того, при новому судовому розгляді справи необхідно врахувати наступне: у
якості захисника ОСОБА_1 до участі у справі був допущений громадянин ОСОБА_2, який не має
свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю в Україні, а вступив у процес, як
фахівець у галузі права. Відповідно до вимог ч.2 ст.44 КПК України фахівці у
галузі права, які не є адвокатами, мають право на надання правової допомоги у
кримінальному процесі у випадку надання їм такого права спеціальним законом. В
зв"язку із цим суду необхідно з"ясувати, яким саме законом ОСОБА_2
надано право брати участь у кримінальному процесі у якості захисника. При
відсутності такого закону, необхідно вирішити питання про усунення захисника
ОСОБА_2 від участі у розгляді справи та при потребі підсудного мати захисника,
забезпечити його іншим захисником.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляції
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та прокурора, який приймав
участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок
Березанського міського суду Київської області від 26 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати.

Справу
про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК
України направити на новий судовий розгляд до Березанського міського суду
Київської області, іншим суддею.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.