Справа № 569/1813/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000057 від 05 вересня 2014 року, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Потсдам Німеччина, громадянина України, військовозобов`язаного, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, водія другого відділення другого автомобільного взводу підвозу військово-технічного майна роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

в с т а н о в и в :
Громадянин ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 , старшим солдатом, у порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст. 9,11,16,28,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та Законів України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив місце служби.

В подальшому старший солдат ОСОБА_4 у період з 25 серпня по 17 листопада 2014 року, тобто тривалістю понад один місяць, обов`язки військової служби не виконував, без поважних причин не повернувся ні в місце тимчасової дислокації табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 / АДРЕСА_2 /, ні в місце постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 / АДРЕСА_3 /, з приводу подальшого проходження військової служби до органів військового управління не звертався, протягом вказаного періоду перебував в м. Києві, де проводив час на власний розсуд.

17 Листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_4 , дізнавшись про те, що за фактом самовільного залишення ним місця служби зареєстроване кримінальне провадження, повернувся в місце постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 / АДРЕСА_3 , а з 19 листопада 2014 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_4 .

Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військовослужбовцем місця служби тривалістю понад один місяць, військовослужбовець ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 407 КК України.

04 Лютого 2014 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором укладена угода про визнання винуватості в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. ст. 470, 472 КПК України.

За умовами угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно і в повному обсязі підозри визнав винуватість в скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України, щиро кається, сприяє швидкому досудовому розслідуванню і судовому розгляду кримінального провадження, та з`ясуванню обставин щодо вказаної події.

Сторони погодилися на призначення, з урахуванням тяжкості, обставин вчинення злочину, особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю служби та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, з урахуванням повернення до військової частини та продовження сумлінного виконання обов`язків військової служби, покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із випробуванням та встановленим іспитовим строком на 1 рік.

Суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення такої угоди у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні на підставі пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, щодо якого приписами ч. 1 ст. 477 КПК України не передбачено кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, потерпілий в кримінальному провадженні за ст. 407 КК України відсутній, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає приписам ст. 472 КПК України та кримінально-процесуального законодавства. Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч.2 КПК України та наслідки невиконання такої угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Санкцією ч.3 ст. 407 КК України за відповідне кримінальне правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі від 2 до 5 років.

Таким чином, враховуючи вимогу закону і умови угоди, суд прийшов до висновку, що із урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставин та наслідків кримінального правопорушення, пом`якшуючих обвинувачення обставин, як повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, перебування малолітньої дитини на утриманні, відсутності обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, щодо нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на три роки, строк передбачений санкцією статті обвинувачення та погоджений сторонами, із застосуванням звільнення від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75, КК України, із визначенням іспитового строку на один рік. У відповідності ч.1 ст. 76 КК України, суд вважає доцільним покласти на засудженого зобов`язання, передбачені п.п. 2,3,4, на період іспитового строку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались, їх застосування вважається недоцільним. Процесуальні витрати на залучення експерта в справі відсутні. Речові докази в справі відсутні.

Керуючись ст. 373, 374,376, 475, 394 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити в кримінальному провадженні угоду від 04 лютого 2015 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити узгоджене між сторонами покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю на один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого наступні обов`язки на період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;
· періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Матеріали кримінального провадження досудового слідства на 71 аркуші долучити до обвинувального ату та зберігати із обвинувальним актом № 1-кп/569/237/15.

Вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору, а в разі проголошення вироку у відсутність учасників судового провадження, копію вироку направити не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1