Справа № 752/2975/15-к
Провадження №: 1-кп/752/315/15
підготовчого судового засідання
27.03.2015 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець, Ічнянського р-ну, Чернігівської обл., громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України
обвинуваченого ОСОБА_3
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_3 .
В ході підготовчого судового засідання прокурор зазначила, що на підставі обвинувального акта можливо призначити судовий розгляд.
Захисник підтримала думку прокурора.
Обвинувачений заперечив з приводу призначення провадження до судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у відповідності до положень ст.ст. 314- 317 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна та відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , не розрахувався на касі за взятий ним товар в приміщенні магазину та намагався з викраденим майном пройти повз працівників охорони магазину, але був помічений працівниками охорони та на їх вимогу зупинитися почав тікати, в той же час працівники охорони магазину почали наздоганяти ОСОБА_3 з викраденим майном та затримали на вулиці неподалік магазину.
Злочинні дії ОСОБА_3 за цим епізодом кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно з вимогами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому, обвинувачення як передбачає п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Однак, як вбачається із обвинувального акту, а саме із пред`явленого обвинувачення по епізоду відкритого викрадення чужого майна, прокурор описує дії ОСОБА_3 як крадіжку, оскільки не вказано в чиїй присутності він викрадав даний товар. Крім того, прокурором не вказано чи усвідомлював ОСОБА_3 , що здійснює відкрите викрадення, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що злочинний умисел ОСОБА_3 був направлений на таємне викрадення чужого майна.
Тому суд вважає, що мотивувальна частина обвинувального акту не відповідає його резолютивній частині, оскільки прокурор в мотивувальній частині обвинувального акту дії ОСОБА_3 описує як таємне викрадення чужого майна, а в резолютивній частині його дії кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про неможливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України складений з порушенням норм КПК України, які повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
Тому, приймаючи до уваги викладене вище суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 314 -317 КПК України, суд,-
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту оголошення.

Суддя