Справа № 1-1081/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 січня 2013 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Лили В.М.

секретаря
Махині Н.В.,

за участю

прокурора
Грицая С.М.

захисника
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2,

перекладача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
кримінальну справу стосовно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Новомосковська, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою,
розлученого, не працюючого, судимого
07.01.1993 року Новомосковським районним
судом за ч. 3 ст. 142 КК України до 7 років
позбавлення волі, проживає АДРЕСА_1,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
121, ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК України, -

встановив:

досудовим слідством обвинувачується
ОСОБА_4 в тому, що він 8 січня 2004 о 1.00 год.,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння в кафе «Сєті», розташованому
в смт. Гвардійський Новомосковського
району Дніпропетровської області,
маючи умисел на таємне викрадення
чужого майна підійшов до столика, за
яким сиділа ОСОБА_5 і таємно, повторно
викрав приналежну останній норкову
шапку, після чого з місця злочину зник,
чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5
матеріальний збиток на суму 500 грн.

14 березня 2006 р. близько 3.00 год.
ОСОБА_4 і ОСОБА_7, вирок щодо якої
вступив у законну силу, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, маючи
умисел на втягнення неповнолітніх у
злочинну діяльність та достовірно
знаючи, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_5 неповнолітні, ОСОБА_7
вмовляннями, а ОСОБА_4 фізичним
примусом, а саме шляхом заламуючи рук,
хапав за шию, тиснув пальцями руки,
втягли неповнолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у
злочинну діяльність.

14 березня 2006 р. близько 3.00 год.
ОСОБА_4 і ОСОБА_7 вирок щодо якої,
вступив в законну силу, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, а також
ОСОБА_11, неповнолітні ОСОБА_8 і ОСОБА_9
вирок щодо яких, вступив в законну силу,
за попередньою змовою, маючи умисел на
таємне викрадення чужого майна, шляхом
вільного доступу, демонтували одну
частину металевих воріт, вартістю 400
грн. і металеву хвіртку вартістю 130 грн.,
розташовані по АДРЕСА_2, після чого з
місця злочину з викраденим зникли, тим
самим спричинили потерпілому ОСОБА_12
матеріальний збиток на загальну суму 530
грн.

24 листопада 2006 р. близько 23.30 год.
ОСОБА_4 перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння в квартирі
АДРЕСА_3, з підстав раптово виниклих
неприязних відносин з ОСОБА_13, в
процесі спільного вживання
алкогольних напоїв, маючи умисел на
спричинення ОСОБА_13 тілесних
ушкоджень, взяв з табурета кухонний
ніж, яким умисно завдав ОСОБА_13 два
удари в область грудної клітки спереду,
один удар в область спини та один удар в
області шиї, заподіявши потерпілому
ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді
проникаючого колото-різаного
поранення відноситься до тяжких, як
небезпечні для життя, що призвели до
смерті потерпілого ОСОБА_13, а також
тілесні ушкодження у вигляді
непроникаючих колото-різаних поранень
відносяться до середнього та легкого
ступеня тяжкості.

У судовому засіданні підсудний
ОСОБА_4 вину свою в скоєнні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за
фактом викрадення майна ОСОБА_5 визнав
повністю, по епізодах ч. 2 ст. 185, ст. 304, ч.
2 ст. 121 КК України не визнав повністю, та
показав, що дійсно 08.01.2004 р. близько 1.00
год. в кафе «Сєті»здійснив крадіжку
шапки ОСОБА_5

Також, 14.03.2006 р. вночі дійсно
знаходився в будинку ОСОБА_14, там же
були ОСОБА_7, ОСОБА_11 і неповнолітні
ОСОБА_9 і ОСОБА_8. У процесі розпивання
спиртного ОСОБА_7 попросила його
допомогти перенести залізо з належної
їй дачі і здати на пункт прийому
металобрухту, при цьому він не знав, що
ОСОБА_7 збирається вчинити крадіжку,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 він ні до чого не
примушував, при цьому допоміг
перенести ворота до будинку ОСОБА_6,
гроші за ворота отримувала ОСОБА_7, за
які в магазині купила горілку, після
розпиття якої, ОСОБА_7 сказала, що треба
забрати решту, ОСОБА_9 і ОСОБА_8
відмовлялися, але вона їх вмовила,
ОСОБА_7 і вони вчотирьох віднесли решту
хвіртки ОСОБА_6, після знову взяли
спиртне і пішли додому до ОСОБА_14.

24.11.2006 р. близько 23.30 год. до нього
додому прийшов ОСОБА_13 з синяком та
побитий і сказав, що його побили
неповнолітні. Вони випили горілки, та
він пішов спати. Вночі він прокинувся і
виявив, що ОСОБА_13 не дихає, він узяв
ОСОБА_13 за голову і побачив на руці
кров, а потім побачив, що він мертвий,
після цього пішов до його сестри,
повідомив їй що її брат мертвий і пішов
у будинок офіцерів і зателефонував до
міліції, після прийшов додому, почекав,
випив горілки та ліг спати. Хто міг
убити ОСОБА_13 він не знає.

Прокурор, підсудні і захисники не
заявили бажання доповнити досудове
слідство іншими доказами, прокурор не
висловив наміру скористатися згідно
ст. 277 КПК України1960 року правом зміни
обвинувачення в суді.

Суд поставив питання про
направлення справи на додаткове
розслідування, під час обговорення
якого підсудний ОСОБА_4 заявив
клопотання, яке підтримав його
захисник про направлення кримінальної
справи на додаткове розслідування.
Направлення кримінальної справи на
додаткове розслідування підсудний і
захисник мотивували неповнотою і
неправильністю досудового слідства та
невиконанням вказівок апеляційного
суду Дніпропетровської області, які
були поставлені при скасуванні
попереднього вироку суду.

Прокурор заявив, що підстав для
направлення справи для додаткового
розслідування немає, по справі зібрані
докази провини підсудного, а вказівки
апеляційного суду можливо виконати
шляхом надання слідчому окремого
доручення.

Суд, вислухавши клопотання,
думку всіх учасників процесу,
дослідивши матеріали кримінальної
справи, не вирішуючи питання про
доведеність обвинувачення, або
недоведеність, кваліфікації вчиненого,
достовірність того чи іншого доказу чи
переваги одного доказу над іншим,
приходить до висновку, що клопотання
ОСОБА_4 та його захисника підлягає
задоволенню і кримінальну справу
повинно бути направлено на додаткове
розслідування з наступних підстав. У
відповідності зі ст. 64 КПК України 1960
року підлягають доказуванню подія
злочину (час, місце, спосіб та інші
обставини вчинення злочину), винність
обвинуваченого у вчиненні злочину і
мотиви злочину, обставини, що впливають
на ступінь тяжкості злочину, а також
обставини, що характеризують особу
обвинуваченого, пом'якшують або
обтяжують відповідальність, характер і
розмір шкоди, заподіяної злочином.

З вимог ст. 22 КПК України 1960 року
випливає, що суд, прокурор, слідчий
зобов'язані вжити всіх, передбачених
законом заходів для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження
обставин справи.

Однак розслідуючи цю справу,
орган досудового слідства не виконав в
повному обсязі вимог зазначених
статей, внаслідок чого залишилися не
з'ясованими такі обставини справи,
встановлення яких має суттєве значення
для прийняття по ньому законного і
обґрунтованого рішення, що дає
підстави суду вважати, що досудове
слідство у цій справі проведено
однобічно і з обвинувальним ухилом, що
спричинило за собою неповноту і
неправильність досудового слідства і
ця неповнота і неправильність не
можуть бути усунені в судовому
засіданні.

Ці порушення призвели до того,
що фактично опинилися нез'ясованими
суб'єктивна та об'єктивна сторона
злочинів, у вчиненні яких
обвинувачуються підсудний.

Так орган досудового слідства,
в порушення ст. ст. 132, 223 КПК України 1960
року в постанові про притягнення до
кримінальної відповідальності та
обвинувальному висновку і прокурор,
який брав участь у розгляді
кримінальної справи, на завдання яких
тілесних ушкоджень був умисел ОСОБА_4
Допитаний в суді судово-медичний
експерт ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_13
ймовірно міг жити з пораненням шиї від
декількох хвили до декількох десятків
хвилин, та маловірно, щоб він міг з
такими пораненнями шиї вчиняти активні
дії, підніматися сходами, пити горілку,
що дає суду підстави вважати про
можливість наміру у ОСОБА_4 вчинення
вбивства ОСОБА_13, виходячи з способу

завдання ударів та розташування
поранень у життєво важливих органах
ОСОБА_13 зокрема відділу шийного мозку,
сосудів шиї та короткого проміжку часу
настання смерті ОСОБА_13 від нанесення
йому поранень шиї. Такі дії ОСОБА_4
досудовим слідством не перевірені,
кваліфікація не встановлена.

Досудовим слідством не
перевірена версія підсудного ОСОБА_4
про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_13
завдали неповнолітні, про що ОСОБА_4, з
його слів, розповів ОСОБА_13 Про
необхідність перевірки цієї версії
вказано в ухвалі апеляційного суду від
22.04.2011 р. (т.4 а.с. 99-102)

Також слідчим не виконані
вказівки апеляційного суду та не
допитані свідки неповнолітні ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Слідчий у обвинувальному
висновку послався на показання свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викладених в копії
обвинувального висновку щодо них та
обвинувачених ОСОБА_7, ОСОБА_11 (т. 3 а.с.
41-49), та цей же обвинувальний висновок
послався слідчий як на допит свідків
ОСОБА_11 та ОСОБА_7. Всі особи слідчим
допитані не були, тому суд не може
прийняти ці докази як належні.

Не проведено слідчим додаткової
судово-медичної експертизи, відповідно
до вказівки апеляційного суду, трупа
ОСОБА_13 про можливість ним вчиняти
активні дії з проникаючим пораненням
шиї.

Дані обставини є істотною
перешкодою до постанови судом
обвинувального або виправдувального
вироку, оскільки відповідно до ст. 327
КПК України 1960 року, вирок суду повинен
бути мотивованим, а при постановленні
вироку, відповідно до ст. 334 КПК України
1960 року суд зобов'язаний вказати
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, із зазначенням місця,
часу, способу вчинення та наслідків
злочину, форми вини і мотиви злочину, а
таке формулювання суд скласти не може.

Таким чином усі зазначені вище
обставини дають суду підстави вважати,
що досудове слідство у справі
проведено неповно, однобічно і не
об'єктивно і суд позбавлений
можливості за результатами розгляду
цієї справи винести вирок, оскільки
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 КПК України
1960 року апеляційний суд скасовує вирок,
коли під час дізнання чи досудового
слідства були допущені такі істотні
порушення кримінально-процесуального
закону, які виключали можливість
постановлення вироку.

Крім того, в п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК
України 1960 року зазначено, що
апеляційний суд скасовує вирок, якщо
при апеляційному розгляді справи
встановлено таку однобічність або
неповнота досудового слідства, які не
можуть бути усунені в судовому
засіданні.

Досудове слідство визнається
неповним, якщо під час його проведення,
всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК
України 1960 року не були досліджені або
були поверхово, однобічно досліджені
обставини, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи.
Неправильним досудове слідство
визнається в тому випадку, коли органом
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно не
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону і без усунення
цих порушень справа не може бути

розглянута в суді. Судом встановлено,
що в ході досудового слідства не були
виконані в повному обсязі вимоги ст. ст.
22, 64 КПК України 1960 року, не встановлені
всі обставини, що підлягають
доказуванню у справі.

Суд позбавлений можливості
самостійно виконати дані дії, оскільки
відповідно до ст. 16-1 КПК України 1960 року
суд, зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для виконання сторонами їх
процесуальних обов'язків і здійснення
наданих їм прав. Крім того, суд не є
органом обвинувачення, і підміняти
такий не може.

Аналізуючи викладене вище суд,
вважає, що зазначена неповнота і
неправильність досудового слідства не
може бути усунута в умовах судового
засідання, навіть при винесенні
окремого доручення органу досудового
слідства, тому кримінальна справа
підлягає поверненню на додаткове
розслідування, так як відповідно до ст.
281 КПК України 1960 року повернення
кримінальної справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти
досудового слідства може мати місце,
якщо неповнота не може бути усунута в
судовому засіданні.

При проведенні додаткового
розслідування слідчому необхідно
виконати вимоги ст. ст. 22, 64 КПК України
1960 року, а також необхідно належним
чином усунути зазначені недоліки та
заповнити прогалини досудового
слідства, у тому числі шляхом
проведення слідчих дій :

- виконати в повній мірі вказівку
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2011 року

- перевірити версію ОСОБА_4 про те що
ОСОБА_13 побили неповнолітні, перед тим
як він зайшов додому до ОСОБА_4

- перевірити наявність умислу у ОСОБА_4
на вбивство ОСОБА_13

При пред'явленні нового
обвинувачення підсудному виконати
належним чином вимоги ст. 43, ст. 132, ст. 223
КПК України 1960 року,

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України 1960
року, суд, -

постановив

клопотання підсудного ОСОБА_4 та його
захисника ОСОБА_1 задовольнити,
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК
України направити для проведення
додаткового розслідування
Новомосковському міжрайонному
прокурору Дніпропетровської області.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4
обрати утримання під вартою до
закінчення додаткового досудового
розслідування.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом семи діб з дня
проголошення.

Суддя
Лила В.М.