Ухвала іменем україни 14 серпня 2014 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Літвінова Є. В.,

суддів Лагнюка М. М.,
Франтовської Т. І.,

при секретарі Сідько В. В.

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001370, за
обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Черкаси,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1, раніше судимого : 05.12.2006 року
Придніпровським районним судом м.
Черкаси за ч. 2 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 5
(п'яти) років позбавлення волі з
конфіскацією майна. Ухвалою колегії
суддів Апеляційного суду Черкаської
області від 13 березня 2007 року вирок
змінений та він вважається засудженим
за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України до 2 (двох) років
позбавлення волі з конфіскацією майна.
Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави від 19 грудня 2007 року
звільнений умовно-достроково на 6
місяців 17 днів,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309
КК України,

за участю прокурора Голюги В. В.

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 не
оспорюючи доведеності вини та
правильності кваліфікації дій
засудженого, просить вирок місцевого
суду та ухвалу апеляційного суду
змінити, призначити

ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75
КК України. В обґрунтування скарги
зазначає, що судами при винесенні
рішень не було враховано ряд
пом'якшуючих по справі обставин, а саме,
що ОСОБА_1 вину у вчиненому
правопорушенні визнав повністю, щиро
розкаявся, має постійне місце роботи та
проживання, позитивно
характеризується, стан здоров'я,
наявність на утриманні малолітньої
дитини та непрацюючої дружини.

В доповненнях до касаційної скарги
захисник просить закрити кримінальне
провадження стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.
309 КК України на підставі ст. 1 п. «в», «г»
Закону України «Про амністію у 2014
році».

В клопотанні засуджений ОСОБА_1 просить
закрити кримінальне провадження на
підставі п «в», «г» ст. 1 Закону України
«Про амністію у 2014 році».

Вироком Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14
листопада 2013 року ОСОБА_1 засуджено за
ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Вироком вирішено питання про стягнення
судових витрат та про речові докази.

Як убачається з вироку, 10 червня 2013 року
ОСОБА_1, близько 12 год., перебуваючи на
території КЗ «Черкаська обласна
психіатрична лікарня» по вул. Павлова,
46А в м. Сміла, безоплатно, з метою
власного вжитку, без мети збуту,
незаконно придбав у невстановленої
слідством особи пляшку, ємністю 100 мл., з
67 мл. речовини коричневого кольору, яка
містить в своєму складі особливо
небезпечний наркотичний засіб, обіг
якого заборонено - опій ацетильований,
маса якого в перерахунку на суху
речовину становить 2,392 гр., що
відповідно до наказу Міністерства
охорони здоров'я України від 01.08.2000 року
№ 188 «Про затвердження таблиць
невеликих, великих та особливо великих
розмірів наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів,
які знаходяться у незаконному обігу»
являє собою великий розмір.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 15 січня 2014 року вирок суду
першої інстанції залишений без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційної скарги та
клопотань про застування до ОСОБА_1
Закону України «Про амністію у 2014
році», просила вирок місцевого суду та
ухвалу апеляційного суду залишити без
зміни, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309
КК України та кваліфікація його дій у
касаційній скарзі не оспорюються.

Посилання захисника засудженого на
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого
внаслідок суворості є непереконливими.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів. Виходячи
з указаної мети й принципів
справедливості, співмірності та
індивідуалізації покарання повинно
бути адекватним характеру вчинених
дій, їх небезпечності та даним про
особу винного.

У даному кримінальному провадженні, як
видно з його матеріалів, не встановлено
обставин, які б давали підстави
вважати, що покарання ОСОБА_1
призначено із порушенням загальних
засад призначення покарання.

Так, суд першої інстанції, поряд із
ступенем тяжкості вчиненого злочину,
врахував конкретні обставини справи,
дані про особу винного, який позитивно
характеризується, ніде не працює,
обставини, що пом'якшують покарання, а
саме визнання вини у вчиненому
кримінальному правопорушенні, щире
каяття, молодий вік, незадовільний стан
здоров'я, наявність на утриманні
малолітньої дитини та непрацюючої
дружини, обставину, що обтяжує
покарання - рецидив злочину і
обґрунтовано призначив покарання у
межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Водночас суд, виходячи з ступеня
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, обсягу і суспільної
небезпечності винних дій ОСОБА_1 визнав
неможливим застосування інституту
звільнення від відбування покарання.
Таке рішення є вмотивованим і не
викликає сумнівів у правильності.
Посилання у скарзі захисника на
зворотнє, залишення поза увагою
пом'якшуючих обставин, отже і надмірну
суворість призначеного покарання не
ґрунтується на матеріалах
кримінального провадження та є
неспроможними.

Апеляційний суд переглянув дане
кримінальне провадження і виніс
мотивовану ухвалу, якою визнав вирок
суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1
законним та обґрунтованим, а
призначене йому покарання, таким, що
відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівними
підстав немає.

Крім того, доводи, наведені в
апеляційній скарзі захисника,
аналогічні за змістом доводам її
касаційної скарги, належним чином
перевірив апеляційний суд і мотивовано
відхилив їх.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

З урахуванням викладеного, підстав для
пом'якшення

ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75
КК України, як про це ставиться питання
у касаційній скарзі захисника, колегія
суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону чи
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність органами досудового
слідства, судами першої та апеляційної
інстанцій, які би тягнули за собою
безумовне скасування судових рішень, у
кримінальному провадженні не
встановлено.

Разом із тим, відповідно до ст. ст. 1, 9
Закону України «Про амністію у 2014 році»
особи, які засуджені до покарання у
виді позбавлення волі на певний строк
за умисні злочини, які не є тяжкими, і на
день набрання чинності цим Законом,
мають дітей, яким не виповнилось 18
років і вони не позбавлені
батьківських прав звільняються від
відбування покарання як за
клопотанням засуджених, так і їх
захисників.

Як вбачається з наданої інформації
відділу РАЦС по Соснівському району м.
Черкаси Черкаського міського
управління юстиції ОСОБА_1 на день
набрання чинності Законом України «Про
амністію у 2011 році» мав дитину (сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2) - якій не
виповнилось 18 років та він не
позбавлений батьківських прав. Він
погоджується із застосуванням до нього
акта амністії.

Обмежень щодо застосування амністії,
згідно з Законом України «Про
застосування амністії в Україні» від
1996 року та «Про амністію у 2014 році» від
08.04.2014 році не встановлено.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від
відбування призначеного, згідно вироку
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 14 листопада 2013
року, покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Черкаської області
від 15 січня 2014 року стосовно ОСОБА_1
змінити.

На підставі ст. 1, 9 Закону України «Про
амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнити
від відбування покарання, призначеного
вироком Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області 14 листопада 2013
року.

ОСОБА_1 з - під варти звільнити.

Ухвала касаційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Літвінов Є. В. Лагнюк М. М.
Франтовська Т. І.