Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000427 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України ,
з участю прокурора : ОСОБА_5 , слідчого : ОСОБА_7 , підозрюваного : ОСОБА_6 , захисника : ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід - домашній арешт. Заборонено ОСОБА_6 залишати житло за адресою:

_______________________________________________________________________________ Крим. пров. №11сс/787/30/2015 Голов. у І інстанції: ОСОБА_9 Категорія: зап. захід Доповідач: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 у період доби з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин. На підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали до 02 квітня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду прокурором доведено лише наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає слідчий в клопотанні (незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) не надано та не доведено. Слідчим суддею з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, визнано недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_6 , зокрема, відсутність судимостей, міцність соціальних зв`язків, а саме, наявність постійного місця проживання, має на утриманні двох батьків похилого віку- батька ОСОБА_10 , 1939 року народження, який став проживати в м.Здолбунів, оскільки переїхав із м.Донецьк, матір- ОСОБА_11 , 1938 року народження, яка є інвалідом 1-групи пожитєво, зареєстрована та проживає в м.Донецьк. ОСОБА_6 єдиний син у батьків, є ветераном війни Афганістану- учасником бойових дій, був направлений у службове відрядження до зони Антитерористичної операції, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілих, самостійна явка для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З врахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 04 вересня 2014 року близько 17 години рухаючись на автомобілі « Мерседес Е 200» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м.Рівне в напрямку м.Київ, створив аварійну ситуацію з автомобілями « ДАФ» д.н.з. НОМЕР_2 та « Фольксваген Т-5» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого водії вказанах транспортних засобів зупинились на проїжджій частині автодороги Київ-Чоп у с.Бабин Гощанського району Рівненської області. Після чого, ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, застосував вогнепальну зброю автоматичний пістолет « Стєчкін», здійснивши не менше 12 пострілів у бік

водія та пасажирів автомобіля « Фольксваген Т-5» д.н.з. НОМЕР_3 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , водію автомобіля « Фольксваген Т-5» ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення п`яткової ділянки правої ноги та поверхневого поранення лівої гомілки, а пасажиру автомобіля «Фольксваген Т-5» ОСОБА_13 проникаюче вогнепальне поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням сечового міхура та зачеревного простору.

В поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на те, що слідчим суддею не враховано дані, які підтверджують факти умисного ухилення підозрюваним на протязі 5 місяців від виконання своїх процесуальних обов`язків та переховування від органу досудового розслідування. Також на думку апелянта, слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний незаконно впливав на потерпілих у кримінальному провадженні та намагався перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення штучних доказів. Апелянт вважає, що судом не оцінено в сукупності обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а також мету застосування запобіжного заходу згідно з ч.1 ст.177 КПК України. Судом не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, строк фактичного проживання у цій місцевості, вік дітей, репутацію, а також те, що підозрюваний по даний час не дав показань у кримінальному провадженні. Крім цього, суд необгрунтовано врахував дані про особу підозрюваного, позицію потерпілих. Вважає, що обраний запобіжний захід- домашній арешт з 21 год. до 07 год. з покладенням певних обов`язків не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України і не забезпечить мету застосування запобіжного заходу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просять ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Із клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Рівнеенської області ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором, який здійснює процесуальне
керівництво в кримінальному провадженні № 0000427 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вбачається, що 05 вересня 2014 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
В клопотанні слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначається, що він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням вогнепальної зброї та насильства , за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, перебуваючи на волі буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ні слідчий, ні прокурор не довели в суді першої інстанції, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, та не обґрунтували неможливості запобігання ризикам,
зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обравши підозрюваному запобіжний захід домашній арешт, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено лише обставину, передбачену п.1 ч.1 ст. 194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, але ними не доведено існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.
Не довів таких обставин і прокурор в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, стан здоров`я, постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків - наявність на утриманні підозрюваного двох батьків похилого віку, один з яких є інвалідом І-групи пожиттєво, відсутність судимостей, позитивну репутацію, особу підозрюваного, який є ветераном війни Афганістану учасником бойових дій, відсутність претензій морального та майнового характеру зі сторони потерпілих дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.178, 183, 181, 194 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :

_______________ _____________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3