АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1390/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

14 листопада 2014 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000108 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на нього покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 31 жовтня 2014 року подав апеляційну скаргу.
Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою прокурора надійшли до суду апеляційної інстанції 13 листопада 2014 року.

Вивчивши апеляційну скаргу прокурора, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч. 2 та ч. 6 ст. 396 КПК України.

Так, за змістом положень ч. 2 ст. 396 КПК України апеляційна скарга повинна містити прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду, вказівку на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення і доводи на підтвердження такої позиції.

Особа, що подає апеляційну скаргу, зобов`язана зазначити, які існують підстави для скасування або зміни судового рішення, навести обґрунтування своєї позиції.

В апеляційній скарзі прокурор, фактично не оспорюючи вид і розмір призначеного судом першої інстанції ОСОБА_3 покарання, та посилаючись виключно на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме, безпідставне застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

З огляду на те, що за вироком суду першої інстанції ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за відсутності в апеляційній скарзі будь-яких посилань на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та жодних доводів на підтвердження прохання про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, прохальна частина апеляційної скарги прокурора не узгоджується з її мотивувальною частиною, в якій міститься лише обґрунтування щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування положень ст. 75 КК України, які, на думку прокурора, не підлягають застосуванню.

Зазначена суперечність між проханням апелянта та доводами щодо незаконності постановленого вироку перешкоджає перегляду судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 , оскільки відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України.

Крім того, згідно з приписами ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Цих вимог закону прокурор не виконав, оскільки надав дві копії апеляційної скарги, а вони мають надсилатися потерпілому, обвинуваченому та його захиснику.

Враховуючи, що зазначене перешкоджає розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, то апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без руху з наданням йому п`ятиденного строку для усунення вищенаведених недоліків та роз`ясненням, що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000108 прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_3 залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.
Роз`яснити прокурору, що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не усунула недоліки апеляційної скарги, котру залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва -

доповідач по справі ОСОБА_2