НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/9129/13-к
Провадження № 1-кп/0182/52/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0003153 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7 ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 24 квітня 2013 року приблизно о 14 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 , рухався по вул.. Електрометалургів в м. Нікополі, з боку вул. Некрасова в бік вул. Краснодонської, де на перехресті вул. Краснодонської та пр.. Електрометалургів, при необмеженій видимості та оглядовості проїзної частини в напрямку свого руху, не прийняв заходів до своєчасного зниження швидкості, гальмуванню та зупинки керованого ним транспортного засобу, у зв`язку з чим допустив зіткнення з мопедом д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , яка здійснюючи рух в попутному напрямку праворуч, змінила напрямок свого руху та здійснювала маневр лівого повороту на вул. Електрометалургів.

У результаті зіткнення транспортних засобів, водій мопеду ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритих переломів обох лонних та сідалішних кісток, закритого перелому правої клубової кістки з деформацією тазового кільця, нейрогенної дисфункції сечового міхура, які відносять до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я більше 21 дня.
Керуючи автомобілем ВАЗ 2106, ОСОБА_3 грубо порушив правила дорожнього руху, а саме п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги діючих Правил, а так само взаємовічливими; п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди.
Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 і з`явилися причинним зв`язком у виникненні дорожньо-транспортної пригоди з наслідками, що настали. При виконанні п. 12.3 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав і суду показав, що правил дорожнього руху він не порушував. Дійсно 24 квітня 2013 року в денний час він на автомобілі ВАЗ-2106 рухався в м. Нікополі по пр.. Електрометалургів з боку вул. Головко в бік вул.. Першотравневої зі швидкістю 50-55 км/ч. Рухався він по другій смузі проїзної частини і коли наздогнав автомобіль ВАЗ 2102, то здійснив його випередження перестроївшись на третю смугу руху. Коли він випереджав автомобіль, то побачив скутер, який рухався по правій смузі руху. Водій скутера в цей час перестроївся у другу смугу руху, а потім різко повернув вліво на його смугу руху. Це відбулося приблизно за 20 метрів від зіткнення. Він почав гальмувати та зманеврував ліворуч, виконавши відворіт рульового колеса вліво, щоб уникнути лобового зіткнення зі скутером та зменшити удар транспортних засобів, знаючи, що вже самого зіткнення не уникнути. В результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів на третій смузі дороги, на перехресті, з лівої сторони, на відстані приблизно 1,5 метри від бардюра. У зв`язку з наведеним, він не визнає цивільний позов потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що скутер з державними номерами НОМЕР_2 належить їй, але посвідчення водія вона не має. З правилами дорожнього руху вона знайома та знає їх добре.

Також, потерпіла суду показала, що 24 квітня 2013 року приблизна о 14-00 годині вона рухалася на вказаному скутері по пр. Електрометалургів в м. Нікополь у напрямку до міськвиконкому, на відстані приблизно 80 см.-1 метра від правого краю проїжджої частини зі швидкістю 25-30 км/ч. Їй потрібно було змінити напрямок руху та виконати поворот ліворуч. У зв`язку з тим, що на дорозі не було розділювальної смуги, вона здійснювала поворот таким чином. На відстані приблизно до 40 м. від перехрестя, вона увімкнула поворотник, оглянулась назад та поглянула в дзеркало заднього бачення. Переконавшись, що автомобіль від неї знаходився за 100 метрів, а за 200 метрів знаходився інший автомобіль, коли до перехрестя залишилось приблизно 20 метрів, вона почала виконувати маневр повороту ліворуч. На перехресті вона почула удар з заду та упала з мопеду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла отримала тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Діями обвинуваченого їй завдано матеріальної шкоди на загальну суму 16 643 грн., а також моральної шкоди яку вона оцінює в 30 000 грн. Зазначені суми вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду показала, що 24 квітня 2014 року в денний час вона йшла по тротуару з боку 8-го кварталу в напрямку магазина «Марічка», по лівій стороні проспекту в м. Нікополь. Не доходячи до перехрестя вул. Краснодонської та пр.. Електрометалургів, вона побачила скутер, що рухався не посередині дороги, а більш до лівого краю, виконуючи маневр повороту з увімкнутим поворотником. В цей час скутер наздогнав автомобіль та скоїв на нього наїзд. Яким чином водій скутера перелаштовувалась на дорозі, щоб виконати маневр, вона не бачила. Також свідок суду повідомив, що транспортні засоби до їх зіткнення рухались з невеликою швидкістю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду показав, що дату та час сказати не може, але він був свідком дорожньо-транспортної пригоди. Виконуючи поворот ліворуч на проспекті Електрометалургів та вул. Краснодонської в сторону вул. Станіславського, він на перехресті повернув, та зупинив автомобіль на проїжджій частині, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, щоб пропустити транспорт, який рухається з правого боку. Перед ним виконав маневр повороту ліворуч автомобіль УАЗ. При цьому, з правого боку він побачив скутериста, який фактично перебуваючи на перехресті, загальмував та пропустив зазначений автомобіль. Це сталося вів 3 до 5 метрів до перехрестя. Виходячи з правил проїзду перехресть, він показав скутеристу, щоб той проїжджав. Чи був на скутері включений поворотник, він не бачив. В цей час у нього в автомобілі працював відеореєстратор. Водій скутера почав виконувати маневр повороту ліворуч з правого краю проїжджої частини і в цей час на нього скоїв наїзд автомобіль ВАЗ. Скутеристу залишилось до виконання маневру близько 2 метрів. Автомобіль обвинуваченого рухався не швидко. Самого моменту зіткнення транспортних засобів він не бачив, так як на зустріч йому рухався автомобіль «Швидкої допомоги», який теж зупинився ліворуч від його автомобіля, та закрив йому місце зіткнення. На його думку, водій скутера не переконався в тому, що його маневр буде безпечним та не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, та він виконав поворот безпосередньо на перехресті з правого крайнього ряду. Швидкість транспортних засобів не була великою, оскільки на них були не значні пошкодження.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10 суду показав, що Правилами дорожнього руху визначено, що смугою руху є позначена або не позначена дорожньою розміткою проїзна частина завширшки щонайменше 2,75 м., та відповідно до п.11.1 ПДР, кількість смуг на проїзній частині визначається дорожньою розміткою, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини. Також експерт суду показав, що покази обвинуваченого в частині, що він побачив як водій скутера змінює напрямок руху за 46 м. до моменту зіткнення транспортних засобів, не відповідають дійсності, так як відстань, на якій від місця наїзду знаходився автомобіль з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч мопеда, за його розрахунками становить 64,7-67,8м 73,1-73,7 м. виходячи зі швидкості автомобіля, відстані, яку здолав автомобіль в загальмованому стані від місця зіткнення до повної зупинки, а також часу руху мопеда з моменту зміни напрямку руху до місця наїзду.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_11 суду показав, що він проводив автотехнічну експертизу в кримінальному провадженні, висновок якої підтримує в повному обсязі. Висновок він давав на підставі вихідних даних, які йому були надані слідчим. Момент виникнення небезпеки для водія визначаються досудовим слідством, судом , а автотехнічні експерти лише рекомендують на підставі дослідження, коли саме цей момент виникає.

Допитаний у судовому засіданні слідчий ОСОБА_12 суду показав, що 24 квітня 2013 року ним оформлювалась дорожньо транспортна пригода де учасниками були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На місці події були проведені відповідні заміри за участю обвинуваченого. Заміри виконувались за участі обвинуваченого ОСОБА_13 , а місце зіткнення автомобілів було зазначено з його слів. Також було зафіксовано розташування транспортних засобів після пригоди. Призначений на досудовому слідстві слідчий експеримент виконувався за участю тільки потерпілої, оскільки від проведення слідчого експерименту водій ОСОБА_13 відмовився. Всі заміри під час слідчого експерименту були зафіксовані зі слів учасників слідчої дії.

Згідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події та схеми до нього (а.п.7-18 т.1), слідчим зафіксовано та оглянуто місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме перехресття вул. Електрометалургів та Краснодонської в м. Нікополі. На схемі зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування на проїзній частині.

Згідно до протоколу огляду та фототаблиці до нього (а.п.48-52 т.1), слідчим оглянуто СД диск з інформацією, а саме відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, отриманої з відео реєстратора, та роздруковано фотознімки на яких зафіксовано обставини події.

Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту, схеми та фототаблиці до нього за участю ОСОБА_6 (а.п.55-70 т.1), в присутності понятих слідчим було встановлено місце початку зміни траєкторію руху скутера та відстань до місця зіткнення зі слів потерпілої.

Згідно до висновку автотехнічної експертизи №70/27-670 від 18 вересня 2013 року (а.п.82-84 т.1), в дорожній обстановці яка склалася, обвинувачений повинен був діяти відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху України і при його виконанні, він мав технічну можливість уникнути пригоди. Крім того, у даній дорожній обстановці водій мопеда ОСОБА_6 повинна була діяти згідно з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України та її дії не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з настанням події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 631 від 24.09.2013 року (а.п.86-88 т.1), судово-медичним експертом встановлені тілесні ушкодження які були спричинені потерпілій та їх ступінь тяжкості, а саме середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно до довідки (а.п.93 т.1), директором КП «Міськавтодор» зазначено, що на перехресті вул.. Електрометалургів та Краснодонської в м. Нікополі по одній смузі руху в кожному напрямку.
Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту, схеми та фототаблиці до нього (а.п.70-107 т.2), за участю підозрюваного ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 , в присутності понятих слідчим зафіксовано траєкторію руху скутера до місця зіткнення зі слів останніх.

Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту, схеми та фототаблиці до нього (а.п.110-131 т.2), за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в присутності понятих було встановлено відстань, а саме 46м. до місця зіткнення транспортних заходів, коли ОСОБА_15 побачив, що водій скутера змінює траєкторію руху.

Згідно до висновку автотехнічної експертизи №719-14 від 16 червня 2014 року (а.п.150-160 т.2), в дорожній обстановці яка склалася, обвинувачений повинен був діяти відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху України і при його виконанні, він мав технічну можливість уникнути пригоди.
Також, під час судового слідства, судом було переглянуто відеозапис дорожньо-транспортної пригоди з відео реєстратора, який знаходився в автомобілі свідка ОСОБА_9 .
Аналізуючи докази, які були дослідженні в судових засіданнях, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

До такого висновку суд прийшов з огляду на наступне.

Відповідно до ст.84 КПК України , доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті, при оцінці доказів якими було перевірено обставини, встановлені під час кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що всі докази є допустимими.

Отже, що стосується події кримінального правопорушення, то судом встановлено, що 24 квітня 2013 року на не регульованому перехресті пр.. Електрометалургів та вул.. Краснодонській в м. Нікополі відбулося зіткнення транспортних засобів під керуванням обвинуваченого та потерпілої. Зазначену подію було зафіксовано протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 квітня 2013 року та схемою до нього (а.п.7-18 т.1).

Відповідно до вказаної схеми, на місці події було зафіксовано розташування транспортних засобів на проїзній частині після їх зіткнення, місце зіткнення та ширина дорожнього покриття. При цьому судом було встановлено, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на відстані 2,5м. від лівого краю проїзної частини, відносно напрямку їх руху. Суд визнав достовірним саме це місце зіткнення транспортних засобів, оскільки воно було визначено зразу ж після події, вході її оформлення, коли транспортні засоби знаходились на місці зіткнення. Тому, суд не може прийняти до уваги встановлене в ході слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 та зафіксоване у схемі до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 серпня 2013р. (а.п.60 т.1), місце зіткнення транспортних засобів на відстані 0,7м., та відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 13 січня 2014 року (а.п.70-107 т.2), місце зіткнення транспортних засобів на відстані 2,1м. від лівого краю проїзної частини, відносно напрямку руху, оскільки вони суперечать встановлено факту. Відповідно до протоколу огляду місця події, ширина проїзної частини складала 10,6м..

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту (а.п.55-70 т.1), було встановлено, що ширина проїзної частини пр. Електрометалургів склала 9,5м., а траєкторія руху скутера під керуванням ОСОБА_6 , з моменту зміни напрямку, до місця зіткнення, склала 20,8м.

У зв`язку з тим, що виміри у схемі до протоколу огляду місця події та до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої відрізнялись в розмірах ширини проїзної частини дороги та місця зіткнення транспортних засобів, ухвалою суду було доручено органу досудового розслідування Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області провести слідчі дії, а саме провести слідчий експеримент шляхом відтворення події та обстановки дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 квітня 2013 року о 14 годині на не регульованому перехресті нерівнозначних доріг вул.. Електрометалургів та вул.. Краснодонської за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з урахуванням їх свідчень, за участю експерта та з використанням відеозапису дорожньо-транспортної пригоди на місці проведення експерименту, зафіксованої відео реєстратором, та долученого до матеріалів кримінального провадження, з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
На підставі даної ухвали суду, слідчим було двічі проведено слідчий експеримент. Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 грудня 2013 року (а.п.110-131 т.2), слідчим було запропоновано тільки ОСОБА_3 вказати при яких обставинах сталася пригода. При цьому обвинувачений пояснив, що траєкторію руху мопеда він вказати не може, але вказав відстань, коли він побачив, що водій мопеду змінює рух і вказана відстань склала 46 м. до місця зіткнення транспортних засобів. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 13 січня 2014 року (а.п.70-107 т.2), ОСОБА_3 вказав траєкторію руху мопеда, яка на його думку склала 29м. з моменту зміни напрямку руху мопеда до зіткнення з його автомобілем. Також обвинувачений вказав відстань, коли водій мопеду появився у нього в полі зору. Вказана відстань склала 40,2 м. до місця зіткнення транспортних засобів. При замірі ширини проїзної частини, було встановлено її ширину 9,4м. Потерпіла ОСОБА_6 вказала траєкторію руху мопеда, яка на цей раз склала 26,7 м. до місця зіткнення транспортних засобів та місце зіткнення транспортних засобів на відстані 2,1м. від лівого краю проїзної частини, відносно напрямку руху.

Отже, при порівнянні схеми до протоколу огляду місця події та схем до протоколів проведення слідчого експерименту, суд дійшов висновку, що ширина проїзної частини пр.. Електрометалургів в м. Нікополі складає 9,4 м. оскільки це є найменший показник ширини, а тому, на думку суду, більш точний.

Що стосується траєкторії руху скутера під керуванням ОСОБА_6 з моменту зміни напрямку до місця зіткнення, то судом прийнята до уваги відстань, яка склала 20,8м., та встановлена при проведенні слідчого експерименту на досудовому слідстві за участі потерпілої, 28 серпня 2013 року (а.п.55-70 т.1). До такого висновку суд прийшов з огляду на математичні розрахунки, аналізу протоколу огляду та фототаблиці до нього від 28 серпня 2013 року (а.п.48-52 т.1), та при перегляді відеозапису пригоди з відео реєстратора у судовому засіданні, наданого свідком ОСОБА_9 , та долученому до матеріалів кримінального провадження. Як вбачається з фото «стоп кадр» з відео реєстратора (а.п.49 т.1), водій скутера почала зміну напрямку руху практично на самому перехресті. План схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події (а.п.18 т.1), на той час встановлена ширина проїзної частини 10.6м., а відстань від розподільчої смуги до місця зіткнення транспортних засобів склала 8.6м. Отже, виходячи з математичних розрахунків, траєкторія руху мопеду з моменту зміни напрямку до місця зіткнення, а це практично проїзд перехрестя по діагоналі, не може перевищувати 20,8м., а тому встановлена, зазначена відстань і прийнята судом до уваги.

Крім того, згідно до протоколу огляду від 28 серпня 2013 року (а.п.48-52 т.1), та при перегляді відеозапису пригоди з відео реєстратора у судовому засіданні, судом встановлено, що водій скутера почала зміну напрямку руху практично на самому перехресті на 33 секунді запису, а зіткнення з автомобілем відбулося після 38 секунди. Тобто, суд вважає доведеним той факт, що з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення транспортних засобів, водій скутера подолала шлях за 5,01с.

В судовому засіданні допитаний слідчий ОСОБА_12 показав, що дійсно ним не відображено на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди відстань, яку подолав автомобіль під керуванням обвинуваченого, після місця зіткнення зі скутером, до повної зупинки. Зазначений вимір встановлений ним шляхом розрахунків склав 5,1м. Такий вимір був наданий експерту у вихідних даних для проведення експертизи.

При аналізі план схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події (а.п.18 т.1), встановлено, що відстань від розподільчої смуги до місця зіткнення транспортних засобів склала 8.6м., а паралельна відстань від розподільчої смуги до заднього лівого колеса автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , складає 10.7 м. Отже, різниця цих вимірів складає 2.1м. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль контактував зі скутером передньою правою частиною. Тому, виходячи з загальної довжини автомобіля ВАЗ 2106, яка за технічними характеристиками складає 4.16м., суд приймає до уваги цей вимір слідчого, оскільки, в даному випадку, він не може бути меншим. Інших даних в судовому засіданні не було встановлено.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні вихідні данні при яких була скоєна дорожньо-транспортна пригода, судом була призначена автотехнічна експертиза.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №719-14 від 16 червня 2014 року (а.п.150-160 т.2), у заданій дорожньо-транспортній обстановці, водій ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до технічних вимог пунктів 11.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_3 , при заданих вихідних даних, у даному варіанті, мав технічну можливість запобігти наїзду на мопед, екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця наїзду. З технічної точки зору, у даному варіанті, в діях водія автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_3 вбачається невідповідності вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з технічним характером дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїздом на мопед.

При цьому слід зазначити, що відповідно до вказаного висновку автотехнічної експертизи, в дослідженні по першому питанню, експерт вказав на начебто наявні в ухвалі суду протиріччя в частині відстані на якій знаходився мопед від місця наїзду в момент зміни напрямку руху ліворуч.

У зв`язку з цим, експертом було зазначено що дослідження буде проведено по двом варіантам, але для надання відповіді, експерту потрібні додаткові вихідні дані.

Між тим, згідно п.15 вихідних даних з ухвали суду про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3 рухався по проїжджій частині вул. Електрометалургів на відстані 1,5м. від лівого краю проїжджої частини відносно напрямку свого руху. В процесі руху випереджав автомобіль ВАЗ-2102 який рухався фактично по середині проїжджої частини, та виявив що мопед, що рухався праворуч в попутному напрямку змінює траєкторію руху, за 46м. до місця ДТП.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_10 пояснив, що покази обвинуваченого в цій частині не відповідають дійсності, так як відстань, на якій від місця наїзду знаходився автомобіль з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч мопеда, становить 64,7-67,8м 73,1-73,7 м. виходячи зі швидкості автомобіля, відстані, яку здолав автомобіль в загальмованому стані від місця зіткнення до повної зупинки, а також часу руху мопеда з моменту зміни напрямку руху до місця наїзду.

При порівнянні висновку судової автотехнічної експертизи №719-14 від 16 червня 2014 року та висновку автотехнічної експертизи №70/27-670 від 18 вересня 2013 року, судом встановлено аналогічність не тільки їх висновків про невідповідності дій обвинуваченого вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з технічним характером дорожньо-транспортної пригоди, а й практично у розрахунках віддалення від місця зіткнення на якому перебував автомобіль керований обвинуваченим в момент зміни напрямку руху мопеду, зупиночного шляху автомобіля при екстреному гальмуванні.

Отже, за таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення з необережності.

Суд не погоджується з показами обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, що він не мав технічної можливості запобігти скоєнню дорожньо-транспортної пригоди з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що кількість смуг на проїзній частині пр.. Електрометалургів в м. Нікополі не були визначені дорожньою розміткою, або дорожніми знаками. Отже, відповідно до п.11.1 Правил дорожнього руху, у цьому разі, кількість таких смуг визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, а смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №70/27-670 від 18 вересня 2013 року (а.п.82-84 т.1), у розділі «дослідження» по питанню №7, експерт зазначив, що виникнення перешкоди чи небезпеки для руху, тобто момент з якого водій повинен був прийняти міри для попередження ДТП згідно ПДР, визначається судом, слідством і вказується в постанові про призначення експертизи в числі інших вихідних даних на основі яких експерт проводить дослідження. Автотехнічні експерти вправі лише рекомендувати органам розслідування в якій конкретно момент виникає обстановка яка вимагає водія транспортного засобу до зниження швидкості або його зупинки, для попередження ДТП , і це в тих випадках коли для визначення моменту реальної небезпеки для руху необхідно проаналізувати швидкість, напрямок руху та взаємне розташування на дорозі ТЗ та інших об`єктів дорожніх обставин, провести дослідження на основі заданих вихідних даних з урахуванням об`єктивних закономірностей функціонування системи ВАДС (водій, автомобіль, дорожня ситуація). Тому, у даному випадку, з урахуванням того, що кількість смуг на проїзній частині пр. Електрометалургів в м. Нікополі не були визначені дорожньою розміткою, або дорожніми знаками, суд погоджується з висновком експерта, що небезпека для руху водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3 виникла саме в момент зміни напрямку руху мопеда під керуванням потерпілої. Як вказав обвинувачений при проведенні слідчого експерименту, відстань, коли він побачив, що водій мопеду змінює рух, склала 46 м. до місця зіткнення транспортних засобів, а потім навідь і 40,2м. Однак, ці покази обвинуваченого спростовуються висновками автотехничних експертиз та поясненнями експерта ОСОБА_10 в судовому засіданні. Судом не може бути прийнята до уваги відповідь директора КП «Міськавтодор» (а.п.93 т.1), згідно якої зазначено, що смуг руху на перехресті вул.. Електрометалургів та Краснодонській по одній в кожному напрямку, оскільки вона суперечить п.11.1 Правил дорожнього руху. Судом також встановлено порушення Правил дорожнього руху з боку потерпілої ОСОБА_6 . Так, відповідно до висновку автотехнічної експертизи №70/27-670 від 18 вересня 2013 року (а.п.82-84 т.1), у даній дорожній обстановці водій мопеда ОСОБА_6 повинна була діяти згідно з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106 для водія мопеда ОСОБА_6 визначалась своєчасним виконанням нею вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для попередження дорожньо-транспортної пригоди з її сторони, і для неї не було ніяких перешкод технічного характеру, які б не дозволили їй виконати їх. При заданому механізмі пригоди, дії водія мопеда ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з настанням події.

Отже, в даному випадку, судом встановлена змішана форма вини.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його позитивну характеристику. До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітнього сина.

Обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, тих обставин, що потерпіла суттєво порушила правила безпеки дорожнього руху, що фактично призвело до дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

При цьому суд враховує обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ті обставини, що обвинувачений раніше до відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.

Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від покарання з наступних підстав.

19 квітня 2014 року набув чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, до набрання чинності цим Законом, а саме в квітні 2013 року, має на утриманні неповнолітнього сина, що підтверджується копією свідоцтва про народження. При цьому він не підпадає під дію ст.. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку з цим, при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений застрахував ризик своєї цивільної відповідальності. Між тим, потерпілою пред`явлено позов не до страхової компанії, а до обвинуваченого, що і є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 3400 гривням без позбавлення права керування транспортним засобом. ОСОБА_3 звільнити від покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався. Речовий доказ у кримінальному провадженні СД диск зберігати в матеріалах справи. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: