АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення, а саме: не вказана кількість, морфологія, локалізація та механізм нанесення легких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_10 , не конкретизовано який саме конфлікт виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , та в чому він полягав. Крім того дані реєстру, який відповідно до ст. 109 КПК України складений та долучений до обвинувального акту, не містить жодних даних щодо процесуального вирішення питання під час досудового розслідування з приводу визнання потерпілим ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілого на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 п.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Вимоги до обвинувального акту передбачені ст.291 КПК України.
Дослідивши зміст обвинувального акту, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору не відповідає як вимогам кримінального процесуального закону України, так і матеріалам кримінального провадження.
Як видно з кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 складений слідчим СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 02.04.2015 року, і в цей же день затверджений прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 , підпис якого скріплений печаткою прокуратури Голосіївського району міста Києва, акт підписаний слідчим та прокурором, який цей акт затвердив, в ньому зазначені відомості, про які йдеться в ч.2 ст.291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування підписаний слідчим, який його склав, і в цілому ці процесуальні документи відповідають вимогам ч.4 ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд своє рішення мотивував тим, що органом досудового розслідування обвинувачення пред`явлено не конкретно, а саме: не вказана кількість, морфологія, локалізація та механізм нанесення тілесних ушкоджень, які ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_10 невідомим досудовим розслідуванням тупим предметом в область обличчя, передньої поверхні шиї та грудної клітини, які відповідно до висновку експерта №101 від 09.01.2015 року віднесені до легких тілесних ушкоджень, не конкретизовано в чому полягав конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що позбавляє суд дійти до висновку на що він був спрямований і мотив дій обвинуваченої. Також суд зазначив, що в даних реєстру не міститься даних про процесуальне вирішення питання під час досудового розслідування з приводу визнання потерпілим ОСОБА_6 .
Наведені недоліки обвинувального акту, на думку суду, істотно порушують права підозрюваної на захист і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.
Обгрунтованими, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості вирішувати питання про неконкретність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки це можна зробити лише за результатами судового розгляду.
Крім того, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , яка обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України зазначені кількість, морфологія, локалізація і механізм спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 , є посилання на висновок експерта з цього приводу, а неконкретність, на думку суду, пред`явленого обвинувачення стосовно причини виникнення конфлікту, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки з`ясування спрямованості умислу обвинуваченої та мотиву злочину підлягають встановленню під час судового розгляду справи по суті.
Неконкретність пред`явленого обвинувачення щодо нанесення легких тілесних ушкоджень, кількість, морфологія, локалізація і механізм спричинення яких описані у висновку експерта, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.2 ст.121 КК України.
Не є істотними порушеннями, і не перешкоджає судовому розгляду відсутність у реєстрі даних про процесуальне вирішення питання під час досудового розслідування з приводу визнання потерпілим ОСОБА_6 . Як вбачається з обвинувального акту, в ньому зазначені відомості про потерпілого, у реєстрі матеріалів досудового розслідування є посилання на протокол допиту потерпілого, на відкриття йому матеріалів кримінального провадження.
Положення кримінального процесуального закону не передбачають окреме винесення постанови про визнання особи потерпілим.
Згідно ч.2 ст.55 права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Суд не позбавлений можливості під час підготовчого судового засідання з`ясувати у потерпілого, чи була вручена йому пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, чи подавав він заяву про залучення його до провадження як потерпілого. Крім того, положеннями ч.7 ст.55 КПК України передбачено право суду визнати особу потерпілою і визначено порядок такого визнання.
Наведені в ухвалі суду першої інстанції недоліки обвинувального акту, не унеможливлюють судового провадження за даним обвинувальним актом та жодним чином не порушують права обвинуваченої на захист від висунутого обвинувачення.
З наведених підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, є необґрунтованим та передчасним.
Враховуючи, що під час проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції вимоги ст.314 КПК України були порушені, постановлене рішення підлягає скасування з призначенням за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_8 нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12

Справа № 11-кп/796/901/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Категорія КК: ч. 2 ст. 121 Доповідач ОСОБА_1