Номер провадження: 11-кп/785/48/15
Номер справи місцевого суду: 496/2189/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.07.2013 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасіцели, Балтського р-ну Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, пенсіонера МВС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, від призначеного покарання звільнено, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Вирішено питання з речовими доказами та цивільними позовами потерпілих.
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке він вчинив за наступних обставин: 03.03.2013 року, приблизно об 11 год. 20 хв., більш точний час слідством не встановлений, проїжджаючи на рівній, прямій ділянці 463 км. + 500 м. автодороги в Біляївському районі Одеської області та наближаючись до автомобіля ЗАЗ 11022, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався попереду, прямолінійно, в попутному напрямку у середній смузі руху, зі швидкістю близько 60 км/год., водій ОСОБА_7 , рухаючись з істотним перевищенням допустимої за межами населеного пункту швидкості руху, не оцінив дорожню обстановку та не вжив своєчасних заходів, які виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, при наближенні до зазначеного автомобілю, швидкість руху не зменшив, не обрав безпечну дистанцію та інтервал, в зв`язку з чим, через значне перевищення швидкості, втратив керування, виїхав на середню смугу руху, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою кутовою частиною автомобіля ЗАЗ 11022.

Вказаними діями водій ОСОБА_7 грубо порушив пункти 2.3.б; 2.9. а; 12.1; 12.6. ґ; 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у зв`язку з м`якістю, тому просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без розгляду у зв`язку з відшкодуванням заподіяних збитків.

Речові докази - вилучені автомобіль ЗАЗ 11022, д/н НОМЕР_1 , у ОСОБА_9 , автомобіль ВМВ 525, д/н НОМЕР_2 , у ОСОБА_7 - вважати повернутими власникам.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 12.12.2007 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_7 , зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, а саме: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності на підстав свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 21.05.2010 року; частини автомобіля ВМW 525, д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску, чорного кольору, який зареєстрований на ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 26.11.2010 року, - скасувати.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд, застосовуючи до ОСОБА_7 ст.75 КК України та звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, не вказав у вироку, до якого покарання - основного чи додаткового застосовано дію ст.75 КК України, чим порушив вимоги ст.52 КК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_7 за ст.286 ч.2 КК України, правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора про те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував положення закону України про кримінальну відповідальність, виходячи з наступного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції хоча і врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують покарання, однак фактично не дотримався приписів ст.ст.50,65 КК України, а відтак і правомірність застосування ст.75 КК України.

Так, без оцінки залишились конкретні обставини провадження, такі як керування ОСОБА_7 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та перевищення ним швидкості понад 180 км/год, що у поєднанні з іншими порушеннями стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої двом потерпілим заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а малолітній дитині тяжких, що спричинили її смерть, тобто наслідки є необоротними.

Сукупність наведених обставин ставить під сумнім висновки суду про можливість застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання та можливості його виправлення без відбування заходу примусу.

З огляду на вказані обставини, застосування ст.75 КК України очевидно не сприяє запобіганню нових злочинів обвинуваченим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням необґрунтованим.

Разом з тим апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв у розкритті кримінального правопорушення, виключно позитивно характеризується по місцю проживання і роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою потерпілих, враховуючи його стан здоров`я у зв`язку із чим вважає за можливе застосувати до нього положення ст.69 КК України і призначити покарання нижче нижньої межи, передбаченої санкцією ч.2 ст.286 КК України.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення основного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.07.2013 року, яким ОСОБА_7 , 1968 року народження, засуджений за ст.286 ч.2 КК України, - скасувати в частині призначення основного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2-х років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня початку його реального виконання.
На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4