Справа № 372/6109/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/324/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 06.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
06 квітня 2015 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : ОСОБА_5

з участю прокурора : ОСОБА_6

потерпілого : ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

обвинуваченого : ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 , захисника: ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Бетон-комплекс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- засуджено за ч.2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 15254,76 грн. майнової та 75000 грн. моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу -1500 грн

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку, 14.10.2014 року о 17 год. 09 хв., ОСОБА_10 , в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21124, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , під час руху по вул. Каштановій в м. Обухові, Київської області, наближаючись до будинку №16 в порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України не був уважний до дорожньої обстановки, не стежив за дорожніми обставинами, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого при заокругленні дороги вліво, відносно руху керованого ним транспортного засобу втратив контроль над керуванням автомобіля та порушуючи вимоги п. 11.13 ПДР України виїхав на тротуар, що розташовувався справа відносно його руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка рухалася тротуарною доріжкою попутно руху керованого ОСОБА_10 автомобіля ВАЗ.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження від яких померла в реанімаційному відділенні Обухівської ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №340 від 25.11.2014 року смерть ОСОБА_12 настала в результаті черепно-мозкової травми: перелому основи черепа, крововиливу в речовину головного мозку.

Грубе порушення водієм ОСОБА_13 вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а), 11.13, 12.1 ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення смерті ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду є м`яким, оскільки не відповідає вимогам ст. 65 КК України, застосоване судом додаткове покарання не є достатнім для виправлення обвинуваченого і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого внаслідок м`якості. На думку апелянта, суд формально врахував ступінь тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжких та обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Судом належним чином не враховано, що в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченим не відшкодовано збитки та у вироку не наведено достатніх мотивів, з яких до обвинуваченого застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами лише на 2 роки.

Також, апелянт зазначає, що суд не оцінив належним чином наданих ним доказів, щодо понесених матеріальних та моральних збитків та необґрунтовано відмовив йому в частині позовних вимог та зменшив їх розмір, а також незрозумілим та незаконним, на його думку, є часткове задоволення позову в частині понесених витрат на правову допомогу.

В зв`язку з цим потерпілий просить вирок суду першої інстанції скасувати та винести новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з іспитовим терміном 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки призначене покарання є явно несправедливим через його суворість. Так, судом першої інстанції не в повній мірі врахована особа обвинуваченого та обставини, що пом`якшують відповідальність. ОСОБА_10 в скоєному чистосердечно розкаявся, має постійне місце проживання, працевлаштований, де виключно позитивно характеризується, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувався, вчинений злочин відноситься до необережних, добровільно відшкодував потерпілому 93000грн. та має намір відшкодувати і інші витрати. Також, має на своєму утримання дружину та малолітню дитину, доглядає хворого батька, який потребує складної операції на серці і є його єдиним сином.

Вислухавши доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги потерпілого заперечували та підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити без задоволення ободві апеляційні скарги, вивчивши матеріали провадження, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України, як дії, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_12 , що не оскаржується апелянтами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку і врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину та батька похилого віку, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, думку потерпілого щодо призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, ставлення самого винного до скоєного, врахувавши пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття, перерахування поштовим переказом коштів потерпілому в рахунок відшкодування завданого збитку, обставину, що обтяжує покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, з врахуванням і доводів апеляційної скарги захисту, вирок в цій частині належним чином мотивований.

Доводи, на які потерпілий посилається в обґрунтування своїх вимог щодо незаконності вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними, оскільки зазначені ним обставини були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання. Підстав для застосування ст. 75 КК України, про що просить захист, з врахуванням його доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо необґрунтованого часткового задоволення його позовних вимог не відповідають матеріалам справи та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розмір матеріальної шкоди, встановлено у вироку на підставі належних і допустимих доказів, а саме: 3143грн. 76коп. - витрати на лікування, 2520грн., 2091грн. витрати на поховання та придбання пам`ятника, які були стягнуті з обвинуваченого.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає характеру й обсягу заподіяних потерпілому душевних страждань, стану його здоров`я, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, ґрунтується на принципах виваженості, розумності і справедливості та роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Підстав для збільшення його розміру, про що вказує потерпілий, апеляційний суд не вбачає.

Розмір витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню, визначений судом відповідно до вимог діючого законодавства, тому доводи потерпілого в цій частині є хибними.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, про що просять апелянти, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року щодо ОСОБА_10 -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді