Справа № 1-129
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2008 року Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області

в складі :
головуючого - судді
Камінського В.П.

при секретарі:
Колесник Г.В.

з участю: прокурорів Стасюк І.В.,
Попеско О.П.,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
уродженця м.Вознесенськ Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1,
зареєстрованого в АДРЕСА_2, з професійно-технічною освітою, працюючого
оператором у ВАТ «Вінницька кондитерська фабрика», не одруженого, на утриманні
має двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого; у вчиненні злочинів
передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190,
ч.3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2004 року підсудний ОСОБА_1 в м.Бар Вінницької
області, умисно, з корисливих спонукань, маючи умисел на збагачення за рахунок
чужого майна шляхом шахрайства та обернення його на свою користь, шляхом
зловживання довірою, звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати йому грошові кошти
в сумі 4000 грн., завідомо маючи намір їх не повернути, після чого ОСОБА_3
передав підсудному вказані грошові кошти, які ОСОБА_1 не повернув до цього
часу. Таким чином підсудний ОСОБА_1 заволодів грошовими коштами потерпілого
ОСОБА_3 в сумі 4000 грн..

Крім цього, підсудний ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну
діяльність, 30.07.2004 року в м.Бар Вінницької області повторно, умисно, з
корисливих спонукань, маючи умисел на збагачення за рахунок чужого майна шляхом
шахрайства та обернення його на свою користь, шляхом зловживання довірою
звернувся до ОСОБА_4 з проханням надати йому грошові кошти в сумі 16300 грн.,
завідомо маючи намір їх не повернути, після чого ОСОБА_4 передала йому -
підсудному вказані грошові кошти, а ОСОБА_1 надав письмову розписку. На даний
час ОСОБА_1 не повернув вказані кошти. Таким чином ОСОБА_1 заволодів грошовими
коштами ОСОБА_4 в сумі 16300 грн..

В серпні 2004 року в м.Бар Вінницької області підсудний
ОСОБА_1 повторно, умисно, з корисливих спонукань, маючи умисел на збагачення за
рахунок чужого майна шляхом шахрайства та обернення його на свою користь,
шляхом зловживання довірою звернувся до ОСОБА_4 з проханням надати йому грошові
кошти в сумі 1700 грн., завідомо маючи намір їх не повернути, після чого
остання передала йому - підсудному вказані грошові кошти, які підсудній ОСОБА_1
не повернув до даного часу. Таким чином, ОСОБА_1 заволодів грошовими коштами
потерпілої ОСОБА_4 в сумі 1700 грн..

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 винним
себе у скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав повністю і пояснив, що
він ні у кого будь-яких грошових коштів у потерпілих в борг не брав, не
заперечує проти того, що сам писав розписку ОСОБА_4 на суму 16300 грн., але під
примусом з боку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Цивільні позови відносно себе не
визнає повністю.

Не дивлячись на невизнання вини підсуднім його вина
стверджується показами потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, свідків та матеріалами
справи.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що він проживає в м.Бар
Вінницької області і є приватним підприємцем. В червні 2004 року до нього
звернувся ОСОБА_1 з проханням позичити йому, через нього для ОСОБА_4, гроші в
сумі 4000 грн.. Він - ОСОБА_3 знаходився в ОСОБА_4. в дружніх стосунках і добре
знав підсудного, так як той працював у ОСОБА_4. Погодився дати підсудному в
борг 4000 грн., але гроші знаходились у його дружини - ОСОБА_7, яка була при
цьому присутня і гроші передавала ОСОБА_1. вона. Також при цьому був присутній
ОСОБА_8 Через певний проміжок часу запропонував ОСОБА_4 повернути гроші в сумі
4000 грн., які підсудний взяв в борг для неї. ОСОБА_4 йому пояснила, що вона не
просила ОСОБА_1 позичати для неї гроші. Після цього вияснилось, що підсудний,
увійшовши до нього в довіру, заволодів його грошовими коштами в сумі 4000 грн.,
які і до цього часу не повернув. Він - ОСОБА_1 зустрічей з ним постійно уникав.
При визначенні міри покарання ОСОБА_1. покладається на розсуд суду. Просить суд
задовольнити його цивільний позов на вказану в ньому суму. Також, просив
стягнути з ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, так як
своїми діями ОСОБА_1 підірвав довіру у людей до нього - ОСОБА_3, як підприємця,
була принижена його честь і гідність і він - ОСОБА_3 поніс моральні
переживання.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає в м.Бар
Вінницької області і займається підприємницькою діяльністю. З 2002 року
підсудний працював у неї. 30.07.2004 року він прийшов до неї в офіс і попросив
позичити йому гроші в сумі 16300 грн. для погашення заборгованості за придбаний
ним будинок в с.Ялтушків Барського району Вінницької області. Вона погодилась і
передала підсудному гроші в сумі 16300 грн. про що він ОСОБА_1 добровільно
написав розписку та обіцяв повернути гроші до 25.10.2004 року. Через деякий час
ОСОБА_1 знову звернувся до неї з проханням дати йому в борг 1700 грн.. Обіцяв,
що поверне цю суму разом з попередньою до 25.10.2004 року. Цього разу розписку
не писав. Обіцяв, що напиши розписку пізніше. Потім вона дізналась від ОСОБА_3,
що ОСОБА_1 позичив у нього нібито для неї гроші в сумі 4000 грн., але про таку
послугу вона підсудного не просила. Коли зустріла ОСОБА_1, то він їй пояснив,
що дійсно він взяв у борг у ОСОБА_3 4000 грн. від її імені для власних потреб
пообіцявши їх повернути. Міру покарання ОСОБА_1. просить визначити сувору.
Просить суд задовольнити її цивільний позов на вказану в ньому суму. Також
просила стягнути 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, так як
ОСОБА_1 своїми діями підірвав довіру у людей до неї, як до підприємця. Була
принижена її честь і гідність. Через те, що ОСОБА_1 її уникав і не віддавав
позичені гроші вона сильно переживала і в неї почалась безсоння, також це все
порушило її нормальний ритм життя. Вона не змогла придбати для своєї сім'ї
квартири, так як ОСОБА_1 не віддає гроші.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є чоловіком
потерпілої ОСОБА_4. Його дружина - ОСОБА_4 є приватним підприємцем і з 2002
року в неї працював підсудний ОСОБА_1. 30.07.2004 року був присутній разом з
ОСОБА_6, коли ОСОБА_4 давала в борг гроші в сумі 16300 грн. ОСОБА_1., який
взамін власноручно добровільно написав розписку, що зобов'язується повернути
борг до 25.10.2004 року. Знає про те, що ОСОБА_1 через деякий час ще раз
позичив у ОСОБА_4 1700 грн., але розписку пообіцяв написати пізніше. Підсудний
грошей у визначений термін ОСОБА_4 не повернув, зустрічей з нею уникав. Також
підсудний в його присутності розповідав ОСОБА_4 про те, що йому дуже були
потрібні гроші і він нібито для неї - ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_9 4000 грн., які
використав на свої потреби. Будь-якого примусу при написанні ОСОБА_1 боргової
розписки з його сторони або з сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не було.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 30.07.2004 року він був
присутній разом з ОСОБА_5 при тому, як підсудний позичав у ОСОБА_4 гроші в сумі
16300 грн.. Бачив, що ОСОБА_1 власноруч добровільно написав розписку про те, що
зобов'язується повернути гроші до 25.10.2004 року. Йому відомо, що підсудний до
цього часу грошей не повернув. Будь-якого примусу при написанні ОСОБА_1
боргової розписки з його сторони або з сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в червні 2004 року до
ОСОБА_9 звернувся знайомий йому ОСОБА_1 з проханням позичити через нього для
ОСОБА_4 гроші в сумі 4000 грн.. ОСОБА_9 в його присутності передав ОСОБА_1.
гроші в сумі 4000 грн.. Через деякий час йому стало відомо, що ОСОБА_4 не
просила ОСОБА_1 позичати для неї гроші. Також йому відомо, що ОСОБА_1 і до
цього часу цих грошей ОСОБА_9 не повернув, зустрічей постійно уникає. Крім
цього, він був присутній коли ОСОБА_1 позичав гроші в сумі 1700 грн. у ОСОБА_4,
які обіцяв повернути до 25.10.2004 року. Знає про те, що і цієї суми грошей
ОСОБА_1 ОСОБА_4 не повернув.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є дружиною
потерпілого ОСОБА_3. Була присутньою коли в червні 2004 року ОСОБА_1 прийшов до
її чоловіка і просив позичити йому для ОСОБА_4 4000 грн., які вона передала
ОСОБА_1., так як гроші знаходились у неї.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є співмешканкою
підсудного і них є спільна малолітня дитина. Знає про те, що підсудній ніяк не
міг взяти в борг грошей ні у ОСОБА_3 ні у ОСОБА_4, так як він цих грошей їй не
давав і будь-яких цінних покупок не робив.

З заяви ОСОБА_3 від 13.06.2005 року (а.с. 4) видно, що
ОСОБА_1 вчинив відносно нього шахрайські дії.

З заяви ОСОБА_4 від 13.06.2005 року (а.с. 14) видно, що
ОСОБА_1 відносно неї також вчинив шахрайські дії.

З розписки ОСОБА_1 від 30.07.2007 року (а.с. 20) видно,
що він взяв у ОСОБА_4 у борг 16300 грн., які зобов'язався повернути до
25.10.2004 року; гроші взяв у присутності ОСОБА_6.

З протоколу допиту ОСОБА_1, в якості підозрюваного від
17.03.2007 року (а.с. 72) видно, що ОСОБА_1 визнав, що брав у борг у ОСОБА_4
16300 грн., на які писав власноручно розписку та 1700 грн., для власних потреб.

З протоколу очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від
17.03.2007 року (а.с. 74-75) видно, що ОСОБА_1 визнає, що заборгував ОСОБА_3
4000 грн. але не може пояснити чому не віддав їх чому уникав зустрічей з
ОСОБА_3. Намірів віддавати гроші не мав.

З протоколу очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 від
17.03.2007 року (а.с. 76-77) видно, що ОСОБА_1 визнає, що заборгував ОСОБА_3
4000 грн., а ОСОБА_4 16300 грн. та 1700 грн..

З протоколу очної ставки між ОСОБА_4. та ОСОБА_1 від
17.03.2007 року (а.с. 78-79) видно, що ОСОБА_1 визнає, що взяв у ОСОБА_4 у борг
16300 грн. та 1700 грн., для власних потреб. На суму 16300 грн. власноруч
написав розписку. На борг в розмірі 1700 грн. розписки не писав, а пообіцяв
повернути гроші до 25.10.2004 року. Грошей не повернув.

З протоколу очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від
17.03.2007 року (а.с. 80-81) видно, що ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_4 спочатку
1700 грн., а потім 16300 грн., на які написав розписку. При написанні розписки
був присутній ОСОБА_6. Грошей до даного часу не повернув. Також ОСОБА_1 визнав,
що винен гроші ОСОБА_3 в сумі 4000 грн., але брав у ОСОБА_3 не гроші, а товар
на суму 4000 грн.. Цієї суми також не повернув.

З протоколу очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від
18.03.2007 року (а.с. 82) видно, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_4 у борг суму
біля 20000 грн., а ОСОБА_1 власноруч без будь-якого примусу написав розписку.
Пообіцяв повернути гроші через декілька місяців.

З акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи від
23.07.2007 року (а.с. 117-119) видно, що ОСОБА_1 на теперішній час і на час
скоєння злочину на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза
будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності і був здатний
усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_1 є особою з змішаним розладом
особистості із схильністю до виникнення реактивних станів. Застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_1 не потребує.

Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з
дотриманням вимог закону і не суперечать один одному.

Суд не приймає до уваги покази підсудного про те, що він
не скоював інкримінованих йому злочинів, так як вони спростовуються показами
потерпілих, свідків ОСОБА_11 ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, які вони дали в
судовому засіданні, а також матеріалами справи (а.с. 4, 14, 20, 72, 74-75,
76-77, 78-79, 80-81, 82, 117-119) і розцінює покази підсудного, як намагання
уникнути кримінальної відповідальності і як обраний спосіб захисту.

Також суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_10 про
те, що ОСОБА_1 не скоював злочинів у яких його обвинувачують, так як це також
спростовується показами потерпілих, свідків ОСОБА_11 ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
які вони дали в судовому засіданні, а також матеріалами справи (а.с. 4, 14, 20,
72, 74-75, 76-77, 78-79, 80-81, 82, 117-119).

Суд кваліфікує дії підсудного за ч. 1 ст. 190 КК України,
так як він заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство); за
ч.2 ст. 190 КК України, так як він заволодів чужим майном шляхом зловживання
довірою (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якого є шахрайство, вчинене
повторно; за ч.3 ст. 190 КК України, так як він заволодів чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якого є шахрайство,
вчинене повторно і у великих розмірах.

При призначенні покарання суд у відповідності до вимог
ст.65 КК України враховує, що підсудний вчинив злочини невеликої та середньої
тяжкості, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний
за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони (а.с. 87,
96), має на утриманні двоє неповнолітніх дітей (а.с. 88, 166) та хворих
батьків-інвалідів, має хворобливий стан здоров'я (хворіє на астенічну
психопатію, гострий ліморфний психопатичний розлад з симптомами шизофренії)
(а.с. 169, 170, 171), має постійне місце роботи (працює оператором ВАТ
«Вінницька кондитерська фабрика»).

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що виправлення і
перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням
вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Розглянувши цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1 суд вважає, що вони підлягають
задоволенню, хоча цивільний відповідач - ОСОБА_1 їх не визнає повністю, але
вони - позови стверджуються показами цивільних позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_11 ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, які вони дали в судовому засіданні,
а також матеріалами справи (а.с. 4, 14, 20, 72, 74-75, 76-77, 78-79, 80-81, 82,
117-119).

Відповідно
до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких
зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Заявлений позивачем розмір моральної
шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому позов в цій
частині підлягає частковому задоволенню.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних позивачу
моральних страждань з урахуванням ступеня вини цивільного відповідача.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним та засудити:

· за ч.1 ст. 190 КК України на один рік обмеження волі;

· за ч.2 ст. 190 КК України на два роки позбавлення волі;

· за ч.3 ст. 190 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, остаточну міру
покарання ОСОБА_1 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, визначити у вигляді три роки позбавлення волі.

За ст. 75 КК України - звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

За ст. 76 КК України - покласти на ОСОБА_1 наступні
обов'язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

· повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи;

· періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід щодо засудженого до вступу вироку в
законну силу залишити без зміни - підписку про невиїзд.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 18 000
(вісімнадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000
(дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4000 (чотири
тисячі) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 (п'ятсот) грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через
Жмеринський міськрайонний суд.

СУДДЯ:
підпис

«З оригіналом згідно»:

СУДДЯ ЖМЕРИНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В.П. КАМІНСЬКИЙ

СЕКРЕТАР