Ухвала

іменем україни

12 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
за участю прокурора ОСОБА_9,
виправданого ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінальної спарви судом першої інстанції, на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 12 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2014 року,

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 червня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такий, що судимості

не мав,

визнаний невинуватим та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 382 КК України.

Згідно з вироком, ораном досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що він, обіймаючи посаду директора ТОВ «Виробничо - побутовий комплекс «Зоряний» від 09 вересня 2005 року, не виконав рішення господарського суду м. Києва від 16 березня 2010 року, яке вступило в законну силу, та згідно якого ТОВ «ВПК «Зоряний» зобов`язано повернути ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», все майно одержане за договором купівлі-продажу відділення санаторію ім. 1 Травня від 4 жовтня 1993 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 4 жовтня 1993 року ТОВ ВПК «Зоряний» передано нерухоме майно відділення санаторію ім. 1 Травня, що включає: корпуси №10, 11, 12, 13, 14, 15, надвірну вбиральню, танцювальний майданчик, паркову бесідку, доріжку пішохідну асфальтовану, водопровід, каналізацію, теплові та електричні мережі, а також земельну ділянку площею 2,7 га, що розташовані по вул. 9 лінія на масиві Пуща-Водиця в м. Києві.

17 вересня 2010 року ВДВС Вишгородського районного управління юстиції на адресу боржника - ТОВ «ВПК «Зоряний» направлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 21405014, в якій встановлено термін для добровільного виконання рішення суду до 22 вересня 2010 року.

У зв`язку з невиконанням ТОВ «ВПК «Зоряний» рішення суду, ВДВС Вишгородського районного управління юстиції Київської області, відповідно до статей 76, 87 ЗУ «Про виконавче провадження», 26 жовтня 2010 року та 16 лютого 2011 року винесено постанови про накладення на боржника штрафу, які разом із письмовим попередженням про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду направлено на його адресу.

Про невиконання рішення суду, заступником начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області 25 жовтня 2010 року, 8 листопада 2010 року та 20 листопада 2010 року складено відповідні акти.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського БТІ від 11 березня 1999 року, майно відділення санаторію ім. 1 Травня на даний час зареєстровано за ТОВ «ВПК «Зоряний» та ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» не передавалось.

Таким чином, директор ТОВ «ВПК «Зоряний» ОСОБА_5, як посадова особа, уповноважена на виконання органзаційно-розпорядчих функцій, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення та маючи реальну можливість його виконати, не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду м.Києва від 16 березня 2010 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2014 року вирок Вишгородського районного суду Київської області від 12 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить вказані судові рішення скасувати, а матеріали кримінальної справи направити на новий судовий розгляд. Посилається на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

На обгрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що написання ОСОБА_5 чисельних заяв про роз'яснення рішення суду в частині, яка не стосувалася дій, що повинні були вчинятися ТОВ «ВПК «Зоряний», та про зупинення виконання провадження свідчать лише про його ухилення від виконання судового рішення.

Крім того, прокурором зазначається про те, що невиконання ОСОБА_5 судового рішення, яке вподальшому було скасовано, свідчить лише про те, що внаслідок зміни обстановки вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність, і до нього підлягає застосуванню положення статті 48 КК України.

На вказане, як стверджує прокурор, не звернув уваги суд апеляційної інстанції та своїх висновків щодо залишення апеляційної скарги прокурора не вмотивував.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, котрий підтримав касаційну скаргу, пояснення виправданого, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, важаючи постановлені щодо нього судові рішення законними і обгрунтованими, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він, будучи посадовою особою, уповноваженої на виконання органзаційно-розпорядчих функцій, попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення та маючи реальну можливість його виконати, не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду м.Києва від 16 березня 2010 року.

Вказані дії ОСОБА_5 орган досудового слідства кваліфікував за частиною 2 статті 382 КК України, тобто умисне невиконання службовою особою рішення суду, що набрало законної сили.

Однак, пред'явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікацію його дій за матеріалами справи суд першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, не підтвердив та постановив виправдувальний вирок у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Перевіркою матеріалів справи колегією суддів встановлено їх відповідність висновкам судів першої та апеляційної інстанцій, а також належність та достатність їх обґрунтувань.

Зокрема, 4 жовтня 1993 року між Київським відділенням АТ «Укпрофоздоровниця» та ВПК «Зоряний» укладено договів купівлі-продажу санаторію ім. 1 Травня, відповідно до якого Київське відділення АТ «Укпрофоздоровниця» продає основні нерухомі засоби, будівлі, поруди, інженерні мережі відділення санаторію ім. 1 Травня з земельною ділянкою, площею 2,7 га, розташовані по вул. 9 лінія в Пуща-Водиці м. Києва, а ВПК «Зоряний» купує за договірною ціною в сумі 30 млн крб (т.1 а.п.88).

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 16 березня 2010 року договір купівлі-продажу відділення санаторію ім. 1 Травня від 4 жовтня 1993 року, укладеного між Київським відділенням АТ «Укпрофоздоровниця» та Виробничо-побутовим кооперативом «Зоряний», визнано недійсним, а також зобов'язано названі товариства, кожний, повернути все одержане за договором купівлі-продажу відділення санаторію ім. 1 Травня від 4 жовтня 1993 року (т. а.п.44-47).

Роз'яснюючи вказане рішення Господарським судом м. Києва 8 жовтня 2010 року за заявою ТОВ «ВПК «Зоряний» ухвалено пункт резолютивної частини розуміти так, що на ТОВ «ВПК «Зоряний» покладено обов'язок повернути ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» всі кошти за договором купівлі-продажу віділення санаторію ім. 1 Травня від 4 жовтня 1993 року в грошовій одиниці України в сумі, визначеній відповідно до чинного законодавства України (т. а.п.54).

Тоді як, ОСОБА_5 ставилося у провину невиконання рішення Господарського суду м. Києва від 16 березня 2010 року, виконавче провадження по якому відкрито постановою від 17 вересня 2010 року з встановленням добровільного виконання до 22 вересня 2010 року та вказівкою про подальше примусове виконання, що вручена 28 вересня 2010 року (т.1 а.п.74, 75).

В подальшому державним виконавцем були оформлені акти від 25 жовтня, 8, 20 листопада 2010 року, та накладено штраф, рішення про що у встановленому порядку скасовано за скаргою ОСОБА_5, а також 6 червня 2011 року винесено постанову про здійснення приводу до відділу державної служби ОСОБА_5, що залишилися без виконання (т.1 а.п.76, 78, 79, 81, 82, 85, 212, 218).

Водночас, вказані процесуальні документи державного виконавця Лащуку В. не вручалися та оформлювалися без його участі, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2010 року.

Попри використання ОСОБА_5 свого процесуального права на направлення листів до органу виконавчої служби про наявність документів на право власності предмету договору купівлі-продажу та необхідності двохстороннього виконаня договору, прокуратури та заяв до суду про роз'яснення судового рішення, державним службовцем вносилася також заява від 16 травня 2011 року до суду про роз'яснення вказаного судового рішення, на підставі якої 16 травня 2011 року було зупинено виконавче провадження та судом відмовлено у її задоволенні (т.1 а.п. 179, 181, 199).

Крім того, після звернення ОСОБА_5 до органу державної служби, де він вказував на умови договору купівлі-продажу та зобов'язання за рішенням суду, зокрема купівля товариством санаторного відділення із земельною ділянкою за кошти, державним виконавцем 4 липня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав повернення ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на виконання судового рішення коштів ТОВ «ВПК «Зоряний» за вказаним договором (т.1 а.п. 101-104).

Однак, колегія суддів не може стверджувати, що орган виконавчої служби виправдано вніс подання про притягнення ОСОБА_5, як директора ТОВ «ВПК «Зоряний», до кримінальної відповідальності із-за невиконання судового рішення про визнання договору купівлі-продажу недійсним із зобов'язанням двохстороннього повернення отриманого майна та коштів за нього, оскільки процесуальні документи вказаного органу не містили опису механізму добровільного виконання ОСОБА_5 судового рішення, який би він умисно порушив. А з матеріалів справи не вбачається здійснення державним виконавцем з належним документальним оформленням заходів примусового його виконання, що прямо передбачено Законом України «Про виконавче провадження», та, відповідно, ухилення або перешкоди в їх здійсненні ОСОБА_5

При тому, що державний виконавець вказаним нормативно-правовим актом наділений правом здійснювати заходи примусового виконання рішень.

Тоді як, написання ОСОБА_5 заяв про роз'яснення судового рішення суду та зупинення виконання провадження є прямо визначеним законом способом використання процесуальних його прав, а не ухиленням, як про це стверджує прокурор.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у судів першої та апеляційної інстанцій не було підстав для визнання дій ОСОБА_5 кримінально-караними, про що і наводилися відповідні мотиви.

Водночас, відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 21 серпня 2013 року, за яким переглядалася заява ТОВ «ВПК «Зоряний» про нововиявленні обставини та набрало законної сили, рішення вказаного суду від 16 березня 2010 року скасовано (т. 2 а.п.166-171).

Відтак, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та розділом 11 пунктом 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Вишгородського районного суду Київської області від 12 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінальної спарви судом першої інстанції, - без задоволення.

С у д д і:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8