У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Філатова В.М.,

за участю прокурора

Саленка В.І.,

за участю
ОСОБА_1

адвоката
ОСОБА_2

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 12 серпня 2008 року матеріали справи за
касаційною скаргоюОСОБА_1на
постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11
січня 2008 року, якою відмовлено у задоволенні скаргиОСОБА_1на постанову старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП при УМВС України в Тернопільській області від 12 листопада
2007 року про відмову в порушенні
кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15
вересня 2006 року, та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 30
січня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

постановою Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 11 січня 2008 рок залишено без задоволення скаргуОСОБА_1на
постанову старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП при УМВС України в Тернопільській області від 12 листопада
2007 року про відмову в порушенні
кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15
вересня 2006 року.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 30
січня 2008 року постанову місцевого суду залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати. На його думку, ці судові рішення є
необґрунтованими та незаконними. Зазначає про те, що місцевий та апеляційний
суди при прийнятті рішень у даній справі не дали оцінки висновку
спеціаліста-автотехніка за № 4344 від 11 грудня 2007 року, чим істотно порушили кримінально-процесуальний
закон. Доводить, що існували підстави для порушення кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце
15 вересня 2006 року.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
ОСОБА_1 та його адвокатаОСОБА_2, які підтримали доводи касаційної скарги, думку
прокурора Саленка В.І., який вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.236-2 КПК України при розгляді скарги на
постанову слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи суд
перевіряє, чи були виконані вимоги ст. ст.97, 99 КПК України, а саме, чи дійсно
відсутні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Як убачається зі змісту постанови
місцевого суду, зазначені вимоги закону
суд першої інстанції порушив.

Так, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1., суд послався на те, що органом
досудового слідства проведено повне
дослідження факту вчинення ДТП і в ході
перевірок прокуратурою не було встановлено достатніх даних, які б вказували на
наявність ознак злочину, передбаченого ст. 286 КК України, у
дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 15 вересня 2006 року.

Як убачається із постанови слідчого, ОСОБА_1 15 вересня 2006 року біля 22
години 30 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, виконуючи маневр повороту
ліворуч із вулиці Руської в напрямку вулиці Острозького у м. Тернополі, не
пропустив автомобіль АУДІ-80 під керуванням ОСОБА_3Унаслідок цього ОСОБА_1 були
заподіянні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_3 - легкі тілесні
ушкодження.

Слідчий, беручи до уваги висновок спеціаліста та обставини ДТП та, що
ОСОБА_1виїхав на зустрічну смугу, вважав, що не дотримання вимог дорожнього
знаку 4.2 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 не перебувало у причинному зв'язку із
настанням ДТП. Ураховуючи обставини ДТП і те, що тілесні ушкодження середньої
тяжкості отримав ОСОБА_1,
який своїми діями
порушив вимоги п. п. 10.1, 16.13 ПДР, а водій ОСОБА_3 порушив вимоги
дорожнього знаку 4.2 ПДР, що не є в причинному зв'язку із настанням даної ДТП,
суд погодився з постановою слідчого про відмову у порушенні кримінальної
справи.

Разом з тим, районний й апеляційний суд не дали будь-якої
оцінки висновку спеціаліста автотехніка Куйбіди А.С., із якого убачається, що
оскільки у даній дорожній ситуації ОСОБА_3 їхав прямо, то його дії, з технічної
точки зору, створили для ОСОБА_1. “аварійну дорожню ситуацію”, хоча ОСОБА_1і
першим приступив до виконання повороту ліворуч у дозволеному дорожньою
розміткою напрямку, усі подальші дії (пов'язані із діями ОСОБА_3) розвивалися
поза волею і діями ОСОБА_1. Якщо ОСОБА_1першим приступив до виконання повороту
ліворуч у дозволеному дорожньою розміткою напрямку, то з технічної точки зору,
у діях ОСОБА_1. немає будь-яких невідповідностей вимогам п. п. 1.5; 1.10; 8.1;
8.5;16.3;16.13., а причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є факт
невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 1.5; 1.10; 8.5; 8.5.1.; 12.4; 12.9
Правил дорожнього руху.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне
скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

При новому розгляді місцевому суду необхідно дотримати вимоги ст. 236-2 КПК України,
перевірити доводи скарги й прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційну скарги ОСОБА_1

Постанову Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 11 січня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду
Тернопільської області від 30 січня 2008 року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд до того ж місцевого суду в іншому складі суддів.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Глос Л.Ф.