АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1247/15 Справа № 202/1114/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року.

Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.1 ст.187 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цим же вироком з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11 000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн..

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

23.11.2014 року близько 23.00 годин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №59 по пр.Миру у м.Дніпропетровську, де побачив раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_9 , який стояв біля першого під`їзду вказаного будинку і тримав в руках спортивну сумку синьо-жовтого кольору. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, підійшов до ОСОБА_9 і напав на нього, при цьому наніс останньому не менше трьох ударів кулаком в область голови, від яких ОСОБА_9 впав на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 наніс ще два удари ногою по голові ОСОБА_9 , від чого останній ненадовго втратив свідомість, чим скористався обвинувачений ОСОБА_7 , та діючи умисно, з корисливих мотивів заволодів різним майном потерпілого.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), і спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 13 868,33 грн..

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у розмірі 393,12 грн.. При цьому прокурор зазначає, що обвинувачений своєї вини не визнав, заходів для повного відшкодування шкоди, завданої потерпілому, ОСОБА_7 не вжив.

З апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду щодо нього змінити внаслідок суворості призначеного покарання і з урахуванням пом`якшувальних обставин у справі призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, при цьому обвинувачений зазначає, що він визнав себе винним, розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику, працевлаштований, частково відшкодував потерпілому шкоду, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, яка має захворювання Атерома ІІ ст., кісткове відхилення, та яка потребує тривалого лікування, крім цього, обвинувачений зазначає, що він має захворювання синдром «Стивена-Джонсона», в зв`язку з чим потребує періодичного стаціонарного лікування.

З апеляції адвоката ОСОБА_8 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити внаслідок суворості призначеного йому покарання і з урахуванням пом`якшувальних обставин у справі призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України та виключити з вироку стягнення моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 5000 грн., оскільки потерпілим не був сплачений судовий збір, як це передбачено ЦПК України. Також адвокат зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику, офіційно працевлаштований, частину майна потерпілого обвинувачений повернув ще на стадії досудового розслідування, спричинений збиток зобов`язується відшкодувати в повному обсязі, на стадії судового розгляду родина обвинуваченого відшкодувала потерпілому шкоду, має на утриманні малолітню дитину, яка має захворювання Атерома ІІ ст., кісткове відхилення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, котрий брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав свою апеляцію та апеляцію свого захисника, його виступ в дебатах та з останнім словом, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляціях, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а апеляції обвинуваченого та адвоката підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказах і в апеляції не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для відміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми і достовірними.

Між тим, доводи апеляцій захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну вироку та пом`якшення призначеного покарання останньому, колегія суддів вважає частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.2 ч.1 ст.407. п.1 ч.1 ст.408 КПК України за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок та пом`якшити покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно вимогам ст.ст. 50,65 КК України, покарання має ціль не тільки кару, але й виправлення та попередження здійснення нових злочинів засудженим, і при його застосуванні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції не в повному обсязі були враховані вимоги вище зазначених статей, та не надана належна оцінка даним, що характеризують особу винного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, а також встановлено в засіданні суду апеляційної інстанції, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, повністю визнав свою провину та розкаявся у скоєному злочині, має позитивну характеристику, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, яка має захворювання Атерома ІІ ст., кісткове відхилення, також він сам має захворювання на синдром «Стивена-Джонсона».

При цьому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.

На час розгляду апеляційних скарг по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 частково відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_9 , що підтверджується розпискою потерпілого. Крім цього, при розгляді справи як у суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції обвинувачений пообіцяв повністю відшкодувати матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_9 ..

Також потерпілим ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції подана заява, в якій він просить задовольнити апеляції обвинуваченого та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , та пом`якшити ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст.75 КК України.

Доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника про призначення ОСОБА_7 покарання із застосування ст.75 КК України, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки застосування ст.ст.75,76 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та не відповідає меті покарання якою є також попередження вчинення засудженим нових злочинів.

Доводи апеляції прокурора про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання та про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на залучення експерта, колегія суддів також вважає безпідставними і такими що не підлягають задоволенню.

Між тим, відповідно до положень ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити обвинуваченому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Колегія суддів вважає, що наявність пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, стан здоров`я, відсутність претензій зі сторони потерпілого до обвинуваченого, дає суду підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.187 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадження розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Доводи апеляції захисника-адвоката ОСОБА_8 про виключення з вироку вказівки суду про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 5000 грн., оскільки потерпілим не був сплачений судовий збір, як це передбачено ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки сплата судового збору не передбачена КПК України.

На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст.404,405,407,408 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3