справа № 208/310/15-к
провадження № 1-кп/208/187/15
ВИРОК
Іменем України
31 липня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у колегіальному складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
Судді ОСОБА_2 ,
Судді ОСОБА_3 ,
При секретарі ОСОБА_4 ,
Прокурора ОСОБА_5 ,
Обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Захисника ОСОБА_7 ,
Малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
Законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінальне провадження за обвинуваченням :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таллінн Естонія, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освіта середньо - спеціальна, не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.03.2003 року Верхньодніпровським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 3 ст. 101 КК України (1960 року), до позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців. Звільнений з Криворіжької ВК Дніпропетровської області № 80 умовно-достроково 30.07.2004 року на невідбутий строк 10 місяців 21 день;
у скоєнні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,
суд
ОСОБА_6 на протязі тривалого часу, а саме з початку 2010 року по 21 жовтня 2013 року включно, мешкаючи спільно з ОСОБА_9 та її малолітніми дітьми ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності у будинку своєї співмешканки ОСОБА_9 , та контролю з її боку за малолітніми дітьми, маючи намір на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, умисно, з використанням погроз застосувати фізичне насилля та використовуючи безпорадній стан свого малолітнього пасинка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні зазначеного вище будинку неодноразово примушував останнього задовольняти свою статеву пристрасть неприродним способом.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, не визнав. Суду пояснив, що визнає вчинення дії за складом ст. 156 КК України. Дійсно, в період з 2010 року по 21 жовтня 2013 року мешкав разом з ОСОБА_9 , та дітьми ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їх місцем мешкання був житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дітей ОСОБА_9 не займалася належним чином дітьми, тому він постійно приділяв дітям свою увагу та займався їх вихованням. В один з днів 2010 року ОСОБА_13 прийшов з дитячого садочку та розповів що один з хлопців просив його показати «переднє место», та запитував в нього чи хоче він «смоктати?». Він став запитувати чи розуміє ОСОБА_13 що це таке. Потім завів його у кімнату та показав свій статевий орган, що б дитина злякалася. Коли показував ОСОБА_13 свій статевий орган, то ОСОБА_13 заплакав. Він спитав ОСОБА_13 чи хоче він спробувати що таке «смоктати». Після зачинив двері у кімнату що б ОСОБА_14 молодша дитина не почула їх розмову. ОСОБА_9 через вікно побачила що відбувалося, та розбила вікно кімнати і все припинилося. У 2012 році з ОСОБА_13 мився в душі голий, і тоді показав ОСОБА_13 інородне тіло у статевому органі пояснивши, що це для дівчат. Він карав ОСОБА_13 за погане навчання, інколи бив. У ліжку під подушкою була ганчірка для того що б витирати половий орган після статевого акту з дружиною. Звідки ОСОБА_13 знає про неї йому не відомо. У нього з ОСОБА_13 були добрі стосунки і він не ображав його.
Визнає вину в тому що можливо в його діях є розбещення малолітнього ОСОБА_15 ..
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини за пред`явленим йому обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, його вина у повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення доказується:
- поясненнями малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який в присутності законного представника ОСОБА_9 , педагога ОСОБА_16 , психолога ОСОБА_17 , суду пояснив, що він, коли його мати стала мешкати разом з ОСОБА_6 , проживав з ними в будинку. Також в нього є старший брат ОСОБА_18 , який жив окремо, та з ними ще жив молодший брат ОСОБА_14 . Він бачив як ОСОБА_6 бив його матір ОСОБА_9 , тому він боявся ОСОБА_19 . В нього в садочку сталася подія з одним хлопцем, який показував своє «переднє місце», про що він повідомив ОСОБА_6 , на що той сказав зняти йому штани та дістати до свого статевого органу ртом, але в нього не вийшло. Тоді ОСОБА_6 завів його до будинку у кімнату, зачинив двері, поклав його у ліжко разом з собою, накрившись одіялом, та взяв його руку, поклав на свій статевий орган і примусив рухати рукою. Потім примусив це робити і ротом. Робив це тому що боявся ОСОБА_19 . Після цих дій, зі статевого органу виділилася біла рідина, яку той витер тканиною, яка була під подушкою. З того часу це повторювалося кожен день, впродовж до третього класу, або на ліжку, або в туалеті, або в душі. На статевому органі у ОСОБА_19 була капсула і той казав що це потрібно для жінок. Йому не подобалося це робити, він казав про це ОСОБА_6 , але той примушував його це робити погрожуючи побиттям. Як і що робити йому казав ОСОБА_19 говорячи «зроби мені приємно». Він плакав і просив його не примушувати його торкатися його статевого органу руками чи ротом, рухати його, але ОСОБА_6 не реагував на це і казав «давай». Мелюшко займався цим з ним коли вдома не було матері, або заводив у кімнату, де зачиняв двері, закривав вікна, що б ніхто не побачив. ОСОБА_19 примушував його мовчати, тому мамі він не казав. Сам відчував сором і страх, йому було соромно що він робить і про це хтось дізнається, але ОСОБА_19 його постійно примушував це робити, не зважаючи на те, що йому це не подобалося і це робити він не хотів. Одного разу вчитель у школі запитала його чому він сумний, і тоді він не витримавши це розповів вчителю, що ОСОБА_19 з ним робить і що примушує робити. Йому це не подобалося і він не бажав це робити. Протягом декількох років в різний час доби, неодноразово вітчим робив це з ним, інколи вдень, інколи вночі будив його і вів до себе у ліжко, інколи не пускав до школи і залишався з ним вдова вдвох і робив з ним це. Коли його мама дізналася про це, то ОСОБА_19 намагався відмовитися від цього і казав що це його уява. Внаслідок дій ОСОБА_19 , він боїться спілкування з чоловіками, і відчуває страх.;
- законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , суду пояснила, що вона раніше проживала з ОСОБА_6 та дітьми в одній хаті. Один раз вона бачила, як ОСОБА_19 лежав на ліжку з приспущеними штанами, а її син ОСОБА_13 лежав біля нього, син плакав але ОСОБА_19 його не пускав, тоді вона розбила вікно у кімнату. Син розказав їй, що вітчим примушує пестити його статевий орган. При розмові з ОСОБА_19 , той сказав що це з ним робить горілка. Коли ОСОБА_19 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, бив та виганяв з хати її і дітей. ОСОБА_20 дуже часто бив;
- поясненнями свідка ОСОБА_21 суду пояснила, що вона працювала вчителем, де навчався ОСОБА_22 , до школи їх возив шкільний автобус. Від ОСОБА_13 їй стало відомо, що ОСОБА_19 бив його та братів, мати. Одного разу, коли вони поверталися зі школи, на зупинці ОСОБА_13 зустрів ОСОБА_19 , який хотів погладити ОСОБА_13 по голові, а той віджахнувся і відійшов. Побачив цю реакцію ОСОБА_13 , вона схвилювалася. Наступного дня вона вирішила поговорити з ОСОБА_13 , так як хлопчик став пригніченим, замкнутим. На її спроби розмови, ОСОБА_13 розповів що ОСОБА_19 його б`є, та примушує займатися оральним сексом, торкатися його статевого органу руками, «робити йому приємно», як вдень так і вночі, постійно. Денис плакав та казав, що він хоче що б це припинилося, що йому це неприємно, і він не хоче цього робити, але ОСОБА_19 його постійно до цього примушує, навіть вночі будить його. Також ОСОБА_13 розповідав про особливості на статевому органі ОСОБА_19 , що на її думку, вигадати дитина не може. Про все це вона розповіла директору школи та соціальному працівнику ОСОБА_23 , на що остання їй підтвердила, що те ж чула такі слухи по селу. Потім вона звернулася до кримінальної міліції у справах дітей;
- поясненнями свідка ОСОБА_24 , яка суду пояснила, що вона працює в центрі соціальної реабілітації дітей на посаді вихователя-методиста, і з ОСОБА_25 познайомилася в межах своєї роботи, коли дитину привезли до них у заклад в 2013 році, у зв`язку з тим, що в сім`ї де мешкав ОСОБА_13 відбувалося насилля. При роботі з дитиною встановлено, що вітчим дитини ОСОБА_19 вчиняє щодо ОСОБА_13 насилля, примушуючи його до задоволення своїх статевих пристрасті неприродним способом, погрожуючи насиллям, що відбувалося продовж довгого періоду, майже кожен день, за місцем мешкання останнього. Що ОСОБА_19 примушував ОСОБА_13 брати в руки, до роту свій статевий орган. Залишав хлопчика навмисно вдома, що б вчиняти з ним дії сексуального характеру. Дитина розповідала про особливості статевого органу ОСОБА_19 , що після всіх дії які вказував робити дитині ОСОБА_19 , у нього з статевого органу виходила біла рідина, яку той витирав ганчіркою, зберігаючи її під подушкою. Що ОСОБА_13 не бажав цим займатися і казав про це ОСОБА_19 , але той його примушував, погрожуючи побиттям. Денис розповідав що ці події відбувалися і в будинку, і в душі, але частіше на ліжку в будинку, і все це розпочалося за три роки до того, як ОСОБА_13 потрапив до них. Денис знаходиться в пригніченому психологічному стані, який не прийшов до норми до тепер. Емоційний стан дитини поліпшився. Травма нанесена такими діями дитині не зникає;
- поясненнями свідка ОСОБА_26 , яка суду пояснила, що 02.04.2013 року у її сестри було весілля, на якому також були ОСОБА_19 і ОСОБА_27 з дітьми. Через деякий час, ОСОБА_19 кудись пішов. ОСОБА_27 стало погано, тому вона разом зі своєю племінницею повела її до неї додому. Коли вони зайшли у будинок, то побачили що світло в будинку вимкнено, штори зашторені, ОСОБА_19 сидів на дитячому ліжку з приспущеними штанами, а статевий орган був у взбудженому стані, якій він одразу ж накрив. Денис сидів біля нього на ліжку. Далі, ОСОБА_13 вийшов за ними з кімнати, став дуже плакати. Він був переляканий і просив його забрати з собою, не залишати у будинку з ОСОБА_19 , так як той примушує його цілувати та торкатися його статевого органу. Вона спробувала одразу ж забрати ОСОБА_13 з будинку, але ОСОБА_19 не дозволив його забрати і примусив його залишити, сказавши що дуже його любить. Враховуючи що ОСОБА_19 фізично сильніший за них, вони вимушені були залишити ОСОБА_13 вдома. Повернувшись на весілля, вони всім про це розповіли та подзвонили до міліції;
- свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 73), згідно до якого підтверджено, що станом на період 2010 -2013 років, потерпілий був малолітнім;
- довідкою з місця мешкання (т. 1 а. с. 75), з якої вбачається що місцем проживання ОСОБА_8 є місцем проживання його матері ОСОБА_9 , Брата ОСОБА_12 , та співмешканця матері ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 ;
- протоколом освідчення особи від 25.10.2013 року (т. 1 а.с. 76), з якого вбачається що при обстежені ОСОБА_6 , за його добровільною згодою, виявлено на його статевому органі в середині крайньої плоті чужорідне тіло розміром 0,8х2,0 мм округлої форми;
- висновком судово-медичної експертизи № 3-с-е від 25.10.2013 року (т. 1.а.с 83), за висновком якої у ОСОБА_6 в ділянці зовнішніх статевих органів будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Виявлено рубець на передній шкірочці статевого члену що є наслідком загоєння рани, яка в свою чергу могла утворитися внаслідок розташування чужорідного тіла під нею;
- висновком судово-психологічної експертизи від 16.12.2013 року (т. 1.а.с 85-90), за висновком якої встановлено:
Психологічними особливостями допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного із застосуванням відеозапису 24.10.2013 року, є кількісне переважання альтернативних питань, які не справили суттєвого впливу на реконструктивну діяльність свідка. Більшість сугестивних питань не справили суттєвого впливу на реконструктивну діяльність ОСОБА_8 у ході допиту. Виняток становлять сугестивні питання відносно мотивів дій його матері, вітчима та повідомлення про день народження ОСОБА_6 , які суттєво вплинули на побудову оповідання ОСОБА_8 ;
ОСОБА_8 у ході його допиту під час розповіді про примушування його вітчимом ОСОБА_6 задовольняти його статеву пристрасть неприродним способом, а саме орогенітальним контактом, у переважній більшості епізодів виявив наступні психологічні особливості комунікативної діяльності: відсутність вираженої психічної напруженості та ознак вимушеної спонуки до комунікації, стійку активну увагу, дещо знижений настрій. Невербальні реакції ОСОБА_8 виконують роль смислового навантаження. Психологічні особливості реконструктивної діяльності ОСОБА_8 є властивими для нормативного психічного процесу відтворення дитиною молодшого шкільного віку.
Психологічні особливості реконструктивної діяльності ОСОБА_8 під час розповів про його сексуальні контакти із ОСОБА_6 містять достатній комплекс ознак, які за своєю психологічною суттю, є «слідами» досвіду відносно подій, які за словами ОСОБА_8 мали місце у минулому.
У поведінці ОСОБА_8 під час переважної частини його допиту в якості свідка 24.10.2013 року із застосуванням відеозапису, констатуються психологічні підстави для визначення ознак самостійно розповідати про події.
Виняток становлять несамостійні повідомлення ОСОБА_8 про мотиви дій його матері та вітчима та про день народження ОСОБА_6
- додатком до висновку судово-психологічної експертизи № 16.12.2013 року (т. 1 а.с. 91-97), за змістом якого зафіксовано під час проведення дослідження, показів малолітнього ОСОБА_8 щодо скоєння ОСОБА_6 відносно нього неприродного способу задоволення своєї статевої пристрасті, із погрозою застосування до малолітнього ОСОБА_8 фізичного насильства, з використанням безпорадного стану останнього;
- висновком судово-психологічної експертизи № 1148 від 26.12.2013 року (т. 1 а.с. 99-106), за висновками якої встановлено, що для особистості ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , властиві наступні провідні індивідуально-психологічні особливості: нормативний рівень розвитку пізнавальних процесів і уваги, довільність поведінки, сформованість пізнавальних мотивів, розуміння елементарних моральних норм. У поведінці прагне до дотримання соціально схвалюваних нормативів, виявляє слухняність, нерішучість, тривожність, боязкість, підпорядкованість впливу оточуючих. У стосунках з оточуючими властиві не конфліктність, поступливість, знижену здатність відстоювати свою позицію у проблемних ситуаціях. Актуальний емоційний стан ОСОБА_8 характеризується наявністю пост стресового стану, психічного дискомфорту внаслідок незадоволення потреб в почутті захищеності у близьких емоційних стосунках із значимими особами.
ОСОБА_8 з урахуванням його віку не схильний до підвищеного фантазування, навіюваності, підвищеної підкори впливу оточуючих.
З урахуванням вікових індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_8 і специфіки досліджуваної ситуації, він не був здатен у повній мірі розуміти характер і значення дій, які з ним вчинювалися.
Також під час судового розгляду були допитані свідки захисту, а саме:
- свідок ОСОБА_28 , яка суду пояснила що є бабусею обвинуваченого, яка характеризує ОСОБА_6 як гарного господаря, та вказує що саме ОСОБА_19 постійно знаходився з дітьми. Одного разу вона прийшла до будинку де жив ОСОБА_19 з ОСОБА_27 та дітьми, і застала його сплячим з ОСОБА_13 під одною ковдрою;
- свідок ОСОБА_29 , яка суду пояснила, що вона є тіткою обвинуваченого, якого характеризує з позитивної сторони, а мати дітей ОСОБА_9 як особу що вживає спиртні напої;
- свідок ОСОБА_30 , суду пояснив, що він є сусідом та товаришем обвинуваченого, якого характеризує позитивно;
- свідок ОСОБА_31 суду пояснила, що вона бачила в день народження ОСОБА_6 , як той залишив ОСОБА_8 вдома.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 надані в ході судового слідства суд оцінює критично, як позицію захисту обвинуваченого, котрі знаходяться в прямому протиріччі з доказами дослідженими під час судового слідства, в тому числі з показами малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , свідків обвинувачення.
Так, на початку судового слідства обвинувачений не визнавав своєї вини і зазначав що обвинувачення не відповідає дійсності, вказуючи на те що потерпілий ОСОБА_32 все вигадує і проти нього його примушує так казати мати.
Але в ході судового слідства позиція обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшла свого підтвердження та спростована послідовними показами малолітнього потерпілого ОСОБА_33 , який був допитаний у присутності законного представника, психолога та педагога, які зазначили що покази ОСОБА_13 давав добровільно без будь-якого примусу, що вигадати зазначені події малолітній потерпілий не мав змоги внаслідок свого віку та розвитку, що також підтверджено висновком судово-психологічної експертизи № 1148 від 26.12.2013 року (т. 1 а.с. 99-106), висновком судово-психологічної експертизи від 16.12.2013 року (т. 1.а.с 85-90), додатком до висновку судово-психологічної експертизи № 16.12.2013 року (т. 1 а.с. 91-97).
Крім того, допитані під час судового слідства свідки обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_24 .. ОСОБА_21 , не є родичами чи знайомими обвинуваченого чи потерпілого, і є незацікавленими особами, та їх покази є послідовними і не містять протиріч між собою, та показами наданими малолітнім потерпілим ОСОБА_34 під час судового слідства.
Також суд враховує, що висновком судово-психологічної експертизи № 1148 від 26.12.2013 року (т. 1 а.с. 99-106) встановлено, що малолітній потерпілий ОСОБА_8 з урахуванням його віку не схильний до підвищеного фантазування, навіюваності, підвищеної підкори впливу оточуючих.
В свою чергу, наприкінці судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 змінив свою позицію та вказав що він вважає, що його дії містять ознаки злочину за ст. 156 КК України, тобто розбещення неповнолітнього, таким чином визнавши факти наявності подій сексуального характеру за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ..
Щодо кваліфікування дій скоєних ОСОБА_6 в інкримінуємий йому період, суд встановив:
- що ці дії були скоєні ОСОБА_6 без значної перерви у часі, відносно одного й того ж потерпілого, а тому це є продовжуваний злочин;
- на час скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_6 відносно ОСОБА_8 , останній усвідомлював як вік особи ОСОБА_8 , який був малолітнім, так і його фізичний та психологічний розвиток, внаслідок якого ОСОБА_32 не мав змоги чинити опір діям та примусу з боку ОСОБА_6 , тобто розумів безпорадний стан ОСОБА_8 , а тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 були умисними;
- що задоволення статевої пристрасті обвинуваченим ОСОБА_6 неприродним способом, відбувалося з застосуванням психологічного насильства, тобто проти волі потерпілого з застосуванням погрози застосування фізичного насильства,
а тому суд приходить до висновку щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, та використання безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього.
Суд, з`ясувавши обставини та перевірив їх доказами, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , та що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце, і містить склад кримінального правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 153 КК України, в якому він винен.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставин обтяжуючих покарання за скоєні кримінальні правопорушення вчинене ОСОБА_6 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно до вимог ст.66 КК України, обставин що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , не встановлено.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, згідно до вимог ст. 12 КК України, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину, наслідки скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується негативно, його відношення до скоєного відсутність каяття, суд приходить до висновку, що справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання, у вигляді позбавлення волі.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 153 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.3 ст.153 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на пятнадцять років.
Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його затримання, тобто з 25 жовтня 2013 року.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати понесені під час проведення судових експертиз в розмірі 6263 (шість тисяч двісті шістдесят трьох) гривень 60 копійок.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити, до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3