Справа № 1-18/2007 р.
ВИРОК

Іменем України

21 червня 2007 року с Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі
головуючого: судді Суперсона С.П., при секретарі Костельній Л.Й., з участю
прокурора Путрі О.В., захисника
адвоката: Богданової С.Д.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачен­ня

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та проживає в с Сашка
Чернівецького району Вінницької обла­сті, громадянина України, неодруженого,
непрацюючого, раніше не суди­мого, -у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 1
ст. 189, 304 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився та проживає в с Весняне,
Чернівецького району Він­ницької області, громадянина України, неодруженого,
непрацюючого уч­ня Мазурівського аграрного ліцею, раніше не судимого, -у
вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 спільно
з неповнолітнім ОСОБА_2 18 травня 2006 року десь біля 12 год. В смт. Чернівці,
маючи намір заволодіти чужим майном, з погрозою та застосуванням насилля у виді
спричинення тілесних ушкоджень учням Мазу­рівського аграрного ліцею - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вимагали в останніх грошові кошти в сумі 120 грн.
для забезпечення учням безпеки та охорони від ко­лег по навчанню.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 189, 304 КК України
визнав повністю і суду показав, що він проживає разом з матір'ю, ніде не
працює, повернувшись із строкової служби в Армії почав оформлятися на роботу в
виправну колонію с Сказинці
і проходити ознайомчу практику . 18 травня 2006 року ОСОБА_1 разом зі своїм
братом приїхали в смт. Чернівці на базар, скупившись брат повернувся додому, а
ОСОБА_1 залишився чекати автобуса, щоб поїхати на стажування в с Сказинці. Тут він
і зустрів ОСОБА_2 з яким познайомився в с
Весняне на дискотеці, коли приїздив до своєї дівчини, останній запро­понував
підійти до банкомата, щоб
зняти стипендію з кредитної картки, але була велика черга, а тому
ОСОБА_2підійшовши до не знайомого юнака, почав сваритися та штовхатися. ОСОБА_1
поцікавився що трапилось, на що ОСОБА_2відповів, що цей юнак заборгував йому
п'ятдесят гривень і вже довгий час не віддає. Біля незнайомого хлопця стояло ще
двоє підлітків, а тому ОСОБА_1 запропонував відійти в сторону, адже було дуже
багато людей навколо, вони пішли по стежці на старе кладовище, де зайшовши в
кущі біля стежки продовжили виясняти відносини. Піз­ніше стало відомо, що вразі
якщо юнак не поверне борг ОСОБА_2то віддасть свій мобіль­ний телефон, на що
останній не погодився, а ОСОБА_1 зауважив, що якщо ОСОБА_2не віддадуть борг
протягом тижня то прийдеться віддавати вже значно більшу суму. При цьому
ОСОБА_2 вдарив декілька раз юнака який з ним сперечався, в разі чого той
заспокоївся, а

2

ОСОБА_1
щоб налякати боржника наніс два удари руками в грудну клітку юнака , що
заборгу­вав гроші. Після цього всі розійшлися. Десь приблизно хвилин через 20
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підійшли нові хлопці, як виявилось також з ліцею, після
чого всі пішли на попереднє місце, при цьому ОСОБА_2не сильно бив нового юнака
по обличчю. В ході довгої суперечки ОСОБА_1 дізнався що в ліцеї хлопців часто
ображають, запропонував задля забезпечення їх безпеки заплатити йому по 120
грн. з кожного, а він прослідкує за їх безпекою в ліцеї. В разі якщо ОСОБА_1 не
буде то гроші передати ОСОБА_2
22 травня 2006 року десь біля 11 год.
ОСОБА_1 повертаючись зі стажування зайшов до ліцею щоб забрати гроші, по
дорозі він зустрів ОСОБА_2, який сказав що його визивають до директора ліцею в
зв'язку з тим що юнаки все розповіли. Потім ОСОБА_1 вирішив прогулятися
територією ліцею разом зі своєю дівчиною, де до них і підійшли працівни­ки
міліції забравши ОСОБА_1 до кабінету директора, де він все розповів і щиро
розкаявся в скоєному. Також ОСОБА_1 пояснив, що він знав що ОСОБА_2є
неповнолітній, але не знав, що втягнення малолітнього в скоєння злочину тягне
за собою відповідальність. Неповнолітній підсудний ОСОБА_2 свою вину у
вчиненому ним злочині визнав повністю і суду показав, що 18 травня 2006 року
десь в обідню пору він пішов у центр смт. Чернівці до банкомату, щоб перевірити
наявність коштів на його кредитній карточці де і зустрів ОСОБА_1, з яким
познайомився раніше, на дискотеці в с
Весняне. В цей час до банкомату
підійшло декілька юнаків, ОСОБА_1, ними зацікавився і попросив ОСОБА_2
підізва­ти їх по ближче. Підійшовши ОСОБА_1 запропонував відійти в сторону
старого кладовища, за кущі, щоб було краще розмовляти, представившись
працівником міліції почав запитувати в них чи отримали вони стипендію, потім
попросив зателефонувати. Трохи згодом ІНФОРМАЦІЯ_3 запропонував юна­кам платити
по 150 грн. йому за те що він буде спостерігати щоб їх ніхто не ображав, на що
деякі хло­пці погодились, а один відповів що він з Могилів - Подільського і
привези з собою друзів які розбе­руться з ІНФОРМАЦІЯ_3, після чого ОСОБА_2
розізлившись вдарив останнього в живіт. ОСОБА_1 сказав юнакам що він десь о 14 год. Підійде до ліцею
за грошима, а якщо його не буде то нехай за­лишать гроші ОСОБА_2Про те що
ОСОБА_1 буде вимагати в юнаків гроші ОСОБА_2 не знав, а потім вже боявся
ІНФОРМАЦІЯ_3, щоб останній і його не побив. 22 травня 2006 року десь в обідню
пору ОСОБА_2стало відомо, що хтось з юнаків на­скаржився на них, бо йому сказав
майстер ліцею щоб приїхали його батьки. Через деякий час він по­бачив ОСОБА_1
який ішов до ліцею, коли ІНФОРМАЦІЯ_4 йому все розповів то ІНФОРМАЦІЯ_3 сказав
що в разі приїзду правоохоронців, щоб ІНФОРМАЦІЯ_4 говорив що він про нього
нічого не знає. Пізніше до ОСОБА_2підійшли юнаки і захотіли віддати гроші для
передачі ОСОБА_1, взявши гроші направлявся до ліцею, але тут над'їхала машина
правоохоронців і затримала його. В скоєному щиро кається. Допитаний по справі
як свідок ОСОБА_7 суду показав, що він являється праців­ником Мазурівського
аграрного ліцею, 22 травня 2006 року десь біля 12 год. його запросили до кабіне­ту
директора ліцею, де в одного із учнів ліцею, ОСОБА_2, було вилучено з кишені
грошові купюри на загальну суму 140 грн. ОСОБА_2пояснив, що гроші, які в нього
знайшли дав йому студент ліцею ОСОБА_3, для передачі його знайомому
ІНФОРМАЦІЯ_3, як плату за свою безпеку. Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є
батьком підсудного ОСОБА_2 , що син вимагав гропгі в учнів ліцею дізнався від
працівників міліції. Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали суду анало­гічні покази.

Крім визнання
своєї вини підсудними, показів свідків, їх вина підтверджується матеріалами
справи, які було досліджено в судовому засіданні, а саме:

·рапортом о. у
ВДСБЕЗ К.М. Повалю (а.с. 6);

·протоколом
огляду та передачі грошових купюр ( а.с. 9);

·протоколом
виявлення та вилучення ( а.с. 12);

·протоколом очної
ставки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а. с. 57-58);

·протоколом
огляду грошових купюр ( а.с. 65);

·протоколом очної
ставки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с. 72-73);

·копією свідоцтва
про народження неповнолітнього ОСОБА_2, НОМЕР_1 виданим 25.09.1996 р. (а.с.
81);

оголошеними в
судовому засіданні показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4, а саме що 18
травня 2006 року в обідню пору він разом з товаришами пішов в смт.

3

Чернівці до банкомату,
щоб зняти стипендію з кредитної картки. Через деякий час до них підійшов
вже знайомий їм учень ліцею ОСОБА_2з старшим за віком юнаком. Б ході розмови
стало ві­домо, що вони наполягали на тому щоб кожен з учнів платили відповідну
суму грошей задля своєї безпеки в гуртожитку і гроші мають бути віддані
ОСОБА_2, для передачі ОСОБА_1 Аналогічні покази надали неповнолітні потерпілі
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Оскільки фактичні обставини справи ніким не
оспорюються, а підсудні та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст
цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд
відповідно до ст. 299 КПК України за відсутністю заперечень з боку учасників
судового розгляду визнав недоцільним допит неповнолітніх потерпілих ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 включених до списку, що додається до обвинувального
виснов­ку, а обмежився допитом підсудних, свідків, які з'явилися в судове
засідання, оголошенням показів сві­дків, неповнолітніх потерпілих даних ними на
досудовому слідстві та дослідженням матеріалів справи. Здобуті на досудовому
слідстві та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо пого­дженими
між собою і в сукупності доводять вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
що передбачені ст. 189 ч. 1, 304 КК України - вимога передачі чужого майна з
погрозою насильства над потерпілим, а також втягнення неповнолітнього в
злочинну діяльність; вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що передбачений ст. 189
ч. 1 КК України - вимога передачі чужого майна з погро­зою насильства над
потерпілим.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчине­ного ним
злочину, характер та ступінь участі у вчиненні злочину, особу винного - за
місцем прожи­вання характеризується позитивно, за місцем проходження строкової
служби - позитивно, злочин вчинив вперше, молодого віку, обставини, які
пом'якшують покарання - щиросердне каяття, суд не знаходить обставин, які б
обтяжували покарання, та приходить до висновку, що необхідним і достат­нім для
його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження
волі, проте із звільненням від його відбування з випробуванням. Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_2., суд враховує ступінь тяжкості вчине­ного ним
злочину, характер та ступінь участі у вчиненні злочину, особу винного - за місцем
прожи­вання характеризується позитивно, злочин вчинив вперше, а також умови
його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості
особи, обставини, які пом'якшують покарання -щиросердне каяття, вчинення
злочину неповнолітнім, не знаходить обставин, які обтяжують покаран­ня, та
приходить до висновку, що згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_2, він є
непо­внолітнім і також злочин було вчинено до моменту набрання чинності ЗУ „
Про амністію", а тому суд вважає, що єдино вірним покаранням для ОСОБА_2
буде покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, однак із звільненням
від покарання на підставі п. „а", ч. 1. ст. 1 Закону України „ Про
амністію", № 995-V від 19.04.2007року.

Цивільного позову в справі заявлено не було.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 81
КПК України.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочинів, що передбачених ч. 1 ст. 189, 304 КК України і
призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 189 КК України - у виді обмеження волі
строком на 2 (два) роки;

за ст. 304 КК України - у виді обмеження волі строком на
1 (один) рік.

Відповідно до
ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
призначити остаточне покарання за цим вироком у виді обмеження волі строком на
2 (два) роки.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з ви­пробуванням,
встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та згідно із ст. 76 КК України
покласти на нього такі обов'язки:

не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи,

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід
щодо підсудного до набрання вироком законної сили - підписку про невиїзд.

4

Неповнолітнього ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні зло­чину, що передбачений ч. 1 ст. 189 КК України і
призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання з ви­пробуванням,
встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.
„ а" ч. 1. ст. 1 Закону України від 19.04.2007 року „ Про амністію" -
звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання.

Запобіжний захід, обраний щодо підсудного - скасувати.

Речові докази по справі: грошові купюри передати власнику
- ОСОБА_11

На вирок суду
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення в суді