Справа №
Провадження №11-442/12
Головуючий у І інстанціїМезін
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Дрига
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Літвінова Є.В.,

суддів Дриги А.М., Димарецького В.М.,

за участю:

прокурора Скрипки І.М.,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача

ТОВ « Айнхель Україна» ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями: прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, потерпілого ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 січня 2012 року, яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого в ТОВ «Айнхель Україна» (супервайзер), проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, іспитовим строком терміном на 1 рік з покладенням обовязку відповідно до ст. 76 КК України.

Стягнуто з ТОВ «Айнхель Україна» на користь ОСОБА_3 101860 гривень матеріальних збитків та 15000 гривень моральних збитків.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при ГУ ВМС України в Київській області 5318 гривень судових витрат

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

26.07.2011 року близько 5-ої години 30 хвилин, ОСОБА_5 керуючи технічно-справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись автодорогою Кременець-Біла Церква-Ржищів, проїжджаючи на 351 км + 17 м, на території Білоцерківського району Київської області в напрямку м. Узин порушив вимоги п. п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3, 10.1, 11.2*, П.З ПДР України. Окрім порушення вказаних пунктів ПДР України ОСОБА_5 не діяв відповідно до п. п. 11.2, 12.1, 12.6 ПДР України, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху та подальшого зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В апеляціях:

- прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого та обставин вчинення ним злочину, просить вирок суду в частині цивільного позову скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинами справи, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, у вигляді наявності в матеріалах справи копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ТОВ «Айнхель Україна» та ПрАТ «СК «Провідна» та направити справу на новий судовий розгляд в частині цивільного позову.

- потерпілий ОСОБА_3 просить вирок суду змінити в частині обрання міри покарання ОСОБА_5 та часткового задоволення моральної шкоди, призначивши останньому міру покарання повязану з позбавленням волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, а також задовольнити цивільний позов повністю, стягнувши з ТОВ «Айнхель Україна» на користь ОСОБА_3 100000 гривень моральної шкоди. Обґрунтовує тим, що судом безпідставно враховано як обставину, що помякшує покарання щире каяття засудженого та необґрунтовано в малому розмірі задоволено моральну шкоду в розмірі 15000 гривень;

- представник відповідача ТОВ « Айнхель Україна» ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду в частині стягнення матеріальних збитків в розмірі 101860 гривень і 15000 гривень моральних збитків у звзку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права з посиланням на зміст положень ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України, так як суд не звернув увагу на те, що цивільна відповідальність скаржника на момент ДТП була застрахована, а субсидіарну відповідальність за матеріальну та моральну шкоду повинен також нести ПрАТ «СК «Провідна».

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, апеляцію представника ТОВ « Айнхель Україна» та частково в частині скасування вироку суду щодо вирішення цивільного позову апеляцію потерпілого, думки потерпілого та його представника, які підтримали подану потерпілим апеляцію, та заперечували проти апеляцій прокурора та представника ТОВ «Айнхель Україна», думку представника відповідача ТОВ «Айнхель Україна», який підтримав подану представником відповідача ТОВ «Айнхель Україна» ОСОБА_4 апеляцію, апеляцію прокурора, думку засудженого, який частково підтримав всі подані апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції потерпілого, прокурора та представника відповідача не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляції. У звязку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляціях.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Винність ОСОБА_5 у скоєному інкримінованого злочину доведена сукупністю наведених у вироку та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. ст. 367, 373 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію злочину.

Згідно ст. 372 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею КК України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок мякості, так і суворості.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання, згідно положень ст. 65 КК України та п. п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року № 11), в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого ОСОБА_5, який, працює, характеризується позитивно, та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Зокрема, як помякшуючу покарання обставину суд врахував визнання вини та щире каяття засудженого, а також притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходив із особливостей даного злочину й обставин його вчинення, зокрема, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що настали внаслідок ДТП, а визначене покарання ОСОБА_5, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, відповідає ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи апеляції потерпілого ОСОБА_3, в межах апеляційної скарги щодо підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів мякості призначеного засудженому покарання та задоволення цивільного позову в частині збільшення відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо доводів апеляцій прокурора та представника відповідача ОСОБА_4 в частині неправильного розвязання цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, то вони, на думку суду апеляційної інстанції, є не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з копією посвідчення про відрядження від 15 липня 2011 року № 16-ОР, ТОВ «Айнхель Україна» направило у відрядження, терміном на 7 днів, менеджера в ОТ та ПуТ ТОВ «Айнхель Україна» ОСОБА_5 (а.с. 124).

Також, з копії подорожнього листа від 22 липня 2011 року вбачається, що засудженому ОСОБА_5 надано право керувати автомобілем НОМЕР_1, із завданням розширенням ринку збуту (а.с. 125)

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № ) не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор та ін.).

Статтею 1, п. 1.3. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за шкоду, яка заподіяна здоровю, майну потерпілих транспортним засобом внаслідок ДТП відповідальність несе власник цього транспортного засобу.

Таким чином, якщо працівником вчинено злочин під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, майнову відповідальність за заподіяну ним матеріальну і моральну шкоду, несе юридична особа в даному випадку ТОВ «Айнхель Україна».

Крім того, згідно з вимогами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страхову компанію може бути покладено відшкодування потерпілому завданої моральної шкоди за визначеним лімітом, однак таке звернення до страхової компанії є правом потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_3 підтримав клопотання свого представника про залишення без розгляду цивільного позову до страхової компанії ПрАТ «СК «Провідна».

Розглядаючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, судом враховано, що в результаті злочинних дій засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю і страждання, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_3 з ТОВ «Айнхель Україна», оскільки ОСОБА_5 перебуває в трудових відносинах з даним товариством.

У звязку з наведеним колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів:

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_3, та представника відповідача ТОВ «Айнхель Україна» ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2012 року щодо ОСОБА_5 без зміни.