В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-517/10

04.11.2010 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., за участю секретаря Бакалович І.Є., прокурора Копишинської О.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальну справу по обвинуваченню;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бердичева, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, - за ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Бердичева, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, - за ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2КК України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м. Дубровиця Рівненської області, цигана, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, - за ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2010 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись поряд нічного клубу „ Дизель", розташованого по вул. К. Лібкнехта,35/1 в м. Бердичеві, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_5, вступив у злочинну змову з ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які також перебували в стані алкогольного сп"яніння.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2, під приводом поганого самопочуття, вивів ОСОБА_5 до тильного боку нічного клубу „ Дизель", де його чекали ОСОБА_3 та ОСОБА_6. З метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підійшли до потерпілого та нанесли йому декілька ударів руками та ногами по тулубу і обличчю, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, садна на лобі справа, крововиливу на спині, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров"я потерпілого. Після цього, намагались відкрито викрасти сумку вартістю 30 грн., в якій знаходились гроші в сумі 200 грн., мобільний телефон „ Самсунг Х-100" вартістю 150 грн. з сім-картою оператора мобільного зв"язку „ Лайф" вартістю 15 грн., на рахунку якої було 20 грн., а всього на загальну суму 415 грн., однак свій злочинний намір не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі у зв"язку з тим, що потерпілий чинив опір.

В ході судового слідства ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю і по суті обвинувачення пояснив, що з потерпілим вони товариші. З підсудними познайомились того вечора. 29 серпня 2010 року близько 12 години вони перебували у барі „Дизель". Потерпілий ОСОБА_5 познайомився з дівчатами і поїхав за квітам. В його відсутність ОСОБА_2 познайомився з іншими підсудними. Йому було відомо, що у потерпілого були гроші і він запропонував підсудному ОСОБА_3 їх забрати. Останній погодився. Потім до них підійшов підсудний ОСОБА_4 і ОСОБА_2 також запропонував йому забрати гроші у потерпілого. Коли приїхав потерпілий, то він запропонував йому вийти на вулицю, пояснивши, що йому погано. Коли вони зайшли за „Дизель", то підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали наносили потерпілому удари. ОСОБА_2 стояв в цей час поруч за декілька метрів. Потерпілий впав, після чого підсудні побігли. ОСОБА_5 чинив їм опір, тому вони повтікали. Свій вчинок пояснив перебуванням в стані сп'яніння. Також зазначив, що відшкодував потерпілому шкоду в сумі 500 грн. Підсудний в скоєному розкаявся та пояснив, що зробив для себе належні висновки.

ОСОБА_3 також свою вину в скоєні злочину визнав повністю і по суті обвинувачення пояснив, що 29 серпня 2010 року в мікрорайоні „Новосілки" вживав спиртне разом з товаришами. Потім вони пішли у „Дизель". В барі познайомились з підсудним ОСОБА_2 Останній повідомив, що у потерпілого є гроші і запропонував їх забрати, оскільки той п'яний. Він та підсудний ОСОБА_4 пішов за кут „Дизеля", так як підсудний ОСОБА_2 повинен був привести туди потерпілого. Коли ОСОБА_2 разом з потерпілим зайшли за кут, вони почали бити потерпілого. ОСОБА_3 вдарив потерпілого в обличчя, а ОСОБА_4 бив по руках та тулубу. Оскільки грошей вони не бачили, то хотіли втікати, але потерпілий схопив ОСОБА_4 за ногу. Вони почали битись. ОСОБА_3 відтягнув підсудного і вони втекли. У вчиненому підсудний розкаявся. Вважає, що вчинив погано. Вчинок пояснив тим , що перебував у стані сп'яніння.

Будучи допитаний в ході судового слідства ОСОБА_4 також вину в скоєні злочину визнав повністю і по суті обвинувачення пояснив, що 29 серпня 2010 року в мікрорайоні „Новосілки" вживав спиртне з товаришами. Далі вони пішли у „Дизель". В барі до них підійшов ОСОБА_2 і запропонував побити потерпілого і забрати у нього гроші. Вони погодились. Він та ОСОБА_3 зайшли за „Дизель", а підсудний ОСОБА_2 пішов за потерпілим. ОСОБА_3 наніс потерпілому удар і той впав. В цей час підсудний ОСОБА_2 знаходився за метра чотири від них. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нанесли ще декілька ударів потерпілому, але грошей не знайшли. В подальшому вони втекли. У вчиненому підсудний щиро розкаявся.

Крім визнання вини підсудними, їх вина повністю підтверджується показами потерпілого та матеріалами кримінальної справи, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_5 який пояснив, що з ОСОБА_2 вони товариші. Інших підсудних він не знав. В той день разом з ОСОБА_2 вони перебували в бані, після чого вжили спиртні напої. Потім поїхали в нічний клуб „ Дизель", де разом з підсудним та дівчатами відпочивали. ОСОБА_2 знав, що в нього є гроші. Потерпілий вирішив подарувати дівчатам квіти і поїхав за ними на таксі. Коли купував квіти, то йому зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що йому погано. Він повернувся в „ Дизель", подарував квіти дівчатам і хотів продовжити відпочинок, однак ОСОБА_2 просив вийти з ним, оскільки його нудило. Він погодився і пішов з ОСОБА_2 Підсудний почав йти до кафе „Рандеву". Потерпілий не хотів далеко йти і повідомив про це підсудного. В цей час він відчув, як йому нанесли удар по обличчю та тулубу. Били його двоє осіб. Хто саме, він не бачив, оскільки було темно. На одного з нападників він навалився і став його тримати. Інший бив його по голові і тягнув за ремінь, однак зірвати сумочку не зміг. Він також збив іншого нападника і ті повтікали. ОСОБА_2 при цьому стояв неподалік. Він зрозумів, що ОСОБА_2 організував цей напад. В сумочці в нього був телефон та гроші. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом поштового переказу відшкодували йому по 500 грн. На суворості покарання підсудним він не наполягає;

протоколом огляду місця події від 29 серпня 2010 року, відповідно до якого було проведено огляд ділянки узбіччя неподалік тильного боку нічного клубу „ Дизель", розташованого по вул. К.Лібкнехта в м. Бердичеві ( а. с. 5-6 );

протоколом огляду предметів від 8 вересня 2010 року, відповідно до якого було проведено огляд мобільного телефону „ Самсунг- Х100", сім-карти оператора мобільного зв"язку „ Лайф" та чоловічої поясної сумки, якими намагались заволодіти підсудні ( а. с. 35);

протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_2, відповідно до якого він на місці показав та розповів, як разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли злочин відносно потерпілого ( а. с. 68);

протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_3, відповідно до якого він на місці показав та розповів, як разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скоїли злочин відносно потерпілого ( а. с. 54);

висновком судово-товарознавчої експертизи № 52 від 9 вересня 2010 року, відповідно до якого було встановлено вартість речей, які підсудні намагались викрасти у потерпілого ( а. с. 36);

висновком судово - медичної експертизи № 950 від 8 вересня 2010 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, садна на лобі справа, крововиливу на спину, які відносяться до легких тілесний ушкоджень ( а. с. 83).

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудних в скоєні злочину.

Суд знаходить вину ОСОБА_2 в скоєні замаху на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Вину ОСОБА_3 в скоєні замаху на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Вину ОСОБА_4 в скоєні замаху на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин тяжкий, особу винного, який характеризується посередньо, раніше несудимии.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_3, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин тяжкий, особу винного, який характеризується посередньо, раніше несудимии.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин тяжкий, особу винного, який характеризується посередньо, раніше несудимии.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.І п. п 1, 2 КК України пом»якшують покарання підсудному ОСОБА_2, суд визнає щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.І п. п 1, 2 КК України пом»якшують покарання підсудному ОСОБА_3, суд визнає щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.І п. п 1,3 КК України пом»якшують покарання підсудному ОСОБА_4, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.І п.13 КК України обтяжує покарання підсудним ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп»яніння.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення підсудному ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі. Проте, враховуючи, що підсудний раніше несудимии, щиро розкаявся та добровільно частково відшкодував завданий збиток, суд вважає можливим, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_3 суд також призначає покарання у виді позбавлення волі. Проте, враховуючи, що підсудний раніше несудимии, щиро розкаявся та добровільно частково відшкодував завданий збиток, суд вважає можливим, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підсудному ОСОБА_4 суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи, що підсудний вчинив злочин будучи неповнолітнім, раніше несудимии, щиро розкаявся, суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судових витрат немає. Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням протягом трьохрічного іспитового строку, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

На підставі ст. 76 ч.І п.п. 3,4 КК України зобов'язати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з"являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом трьохрічного іспитового строку, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 ч.І п.п. 3,4 КК України зобов'язати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з"являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.З, 186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двохрічного іспитового строку, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 ч.І п.п. 3,4 КК України зобов"язати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з"являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не змінювати, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон „ Самсунг Х-100", сім-карту оператора мобільного зв"язку „ Лайф", чоловічу поясну сумку, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5, залишити потерпілому.

Арешт, накладений на майно засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, ОСОБА_6, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий