Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Драного О.П.,

суддів Палічука А.О. і ОСОБА_1,

за участю прокурора Добрової Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, на утриманні має доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, раніше судимий:

-24.12.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст.ст. 186 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільнився 23.10.2004 року по відбуттю призначеного покарання,

-7.02.2006 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 185 ч.3 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28.05.2009 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 13 днів,

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 54 грн. 98 коп. матеріальної шкоди та на користь держави судові витрати по справі у розмірі 825 грн. 28 коп.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_2 за те, що він 10.06.2010 року близько 00 годин, зайшов у підїзд №3 житлового будинку, який розташовано по вул. 50 років Жовтня, 14 в м. Кіровограді, де між 3 та 4 поверхом наздогнав ОСОБА_3, яку штовхнув руками, спричинивши цим потерпілій фізичну біль, після чого повторно відкрито заволодів чужим майном потерпілої, на загальну суму 1569 грн. 98 коп., чим спричинив ОСОБА_3 матеріальну шкоду на вказану суму.

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить змінити вирок суду першої інстанції і помякшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі вказуючи на те, що він свою вину визнає і щиро покаявся у скоєному, що він сприяв у розкритті злочину, повернув викрадений телефон потерпілій, обтяжуючих обставин по справі не встановлено, на утриманні він має неповнолітню доньку, він характеризується позитивно, працював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, має тяжкі хронічні захворювання і в місцях позбавлення волі у нього різко погіршився стан здоровя.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції засудженого колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, вчиненого повторно за яке його засуджено, обґрунтований дослідженими судом доказами і являється правильним.

Так, сам засуджений ОСОБА_2, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні свою вину визнав повністю і розповів при яких обставинах вчинив зазначений злочин.

Крім цього вина засудженого повністю підтверджується зібраними по справі достовірними доказами, які ніким не оспорюються і були досліджені в судовому засіданні в порядку ст. 299 ч.3 КПК України.

Таким чином, суд виходячи з тих доказів, які дослідив обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, вчиненого повторно і правильно кваліфікував його дії за ст. 186 ч.2 КК України.

Призначаючи засудженому ОСОБА_2 покарання районний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України у повній мірі врахував всі обставини справи та особу засудженого, що він вчинив тяжкий злочин, повністю визнав свою вину і щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, повернув викрадений телефон, характеризується позитивно, працював до затримання по даній справі, на утриманні має малолітню доньку, однак раніше судимий і вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення лише у місцях позбавлення волі у призначений судом фактично мінімальний строк покарання, передбачений за вчинення злочину за який його засуджено.

Враховуючи вищезазначене, підстав для зміни вироку і призначення засудженому більш м`якого покарання, як того просить сам засуджений, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362,366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2010 року, щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

СУДДІ: