У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Пошви
Б.М.,

за участю
прокурора

Сухарєва
О.М.,

представника
цивільного позивача та виправданого

ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні 1 березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним подання прокурора
на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2005
року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

1936 року народження, не судимий,
-

- виправданий у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 166 КК України (в
редакції 1960 року) за відсутністю в його діях складу злочину.

Органами досудового слідства
ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що, будучи призначеним на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1
наказом НОМЕР_1 президента Національної атомної енергогенеруючої компанії
(НАЕК) “Енергоатом” від 27 лютого 1998 року, допустив перевищення службових
повноважень, які потягли тяжкі наслідки.

Злочин, за висновком органів
досудового слідства, вчинено за таких обставин.

Відповідно з посадовими обов'язками
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 мав право здійснювати по управлінню ввіреного йому
підприємства в рамках делегованих НАЕК “Енергоатом” прав і відповідальності, за
згодою з дирекцією НАЕК “Енергоатом” формувати та підтримувати в ефективному
стані організаційну структуру управління підприємства; від імені ВП ЮЕАЕС
заключати договори, в тому числі - купівлі продажу, поставки, підряду,
страхування, перевезення, доручення і комісії, тобто, придбання майнових і
особистих немайнових прав та нести відповідальність за їх виконання; видавати організаційно-розпорядчі документи,
обов'язкові для виконання усіма структурами і відособленими підрозділами НАЕК “Енергоатом”, які входять у
сферу управління генерального директора; приймати на роботу, звільняти та
переводити на іншу роботу, заохочувати та притягувати до дисциплінарної
відповідальності керівників і працівників структурних підрозділів

ВП “ЮУАЕС”, здійснювати інші,
передбачені посадовою інструкцією, права та обов'язки.

Крім того, відповідно до
пункту 7 Доручення НОМЕР_2 ОСОБА_1 був уповноваженим від
імені НАЕК “Енергоатом” вести договірну діяльність, за виключенням укладення
договорів, пов'язаних з поставками ядерного палива, вивозу відпрацьованого
палива, створенням централізованого запасу обладнання, страхування
відповідальності за ядерну шкоду, а також укладення та пролонгацію кредитних
договорів без узгодження з дирекцією НАЕК “Енергоатом”.

Також, в своїй виробничій
діяльності ОСОБА_1 керувався “Положенням про
централізований запас основного енергетичного обладнання і запасних частин до
нього для АЕС України; 12.00.357.05.00” (надалі Положення), відповідно з яким
обладнання і запасні частини зі складу Централізованого запасу основного
енергетичного обладнання і запасних частин до нього для АЕС України (надалі
Централізований запас) придбаваються НАЕК “Енергоатом”, формування та
поповнення Централізованого запасу проводиться департаментом матеріально-технічного
забезпечення (МТЗ) НАЕК “Енергоатом”.

Таким чином, ОСОБА_1 виконував
організаційно-розпорядчі, адміністративно-господарські функції та був посадовою
особою.

У період з 1985 року по
1990 рік у селищі Щелкіно Кримської області УРСР Міністерством атомної
енергетики та промисловості СРСР (надалі МАЕП) велося будівництво нової атомної
електростанції.

У 1990 році Урядом СРСР
було прийнято рішення про припинення подальшого будівництва АЕС. У зв'язку з
цим, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 14 вересня 1990 року № 1539 було вирішено, що все обладнання, матеріали
та будівельні конструкції, вже завезені та використані для будівництва
Кримської АЕС, повинні бути демонтовані та застосовані в народному
господарстві, а ті, яким неможливо найти застосування, повинні бути списані та
реалізовані комерційним структурам. Рішенням Міністерства атомної енергетики та
промисловості СРСР від 29 липня 1991 року таке майно було продане СП
“Суперкераміка” по оціночним вартостям металобрухту в залежності від вагового об'єму.

У число списаного та
проданого Урядом СРСР на металобрухт у 1991 році обладнання, ввійшли 5 роторів
до парової турбіни К-1000-60/3000 (чотири ротора низького тиску (РНТ) і один
ротор високого тиску (РВТ), виробництва акціонерного товариства
відкритого типу (АТВТ) “Ленінградський металевий завод” (ЛМЗ). При цьому, дані
РНТ не могли бути використані на інших атомних станціях країни, оскільки з урахуванням особливостей
місцевого клімату, де передбачалося їх використання, вони були виготовлені по
кресленню, відмінному від тих, за якими були виготовлені такі РНТ до
аналогічних турбін на діючих АЕС СРСР, а саме: лопатки п'ятих ступенів були
виготовлені зі сталі, довжиною 1000 мм, а не з титану, довжиною 1200 мм, як,
наприклад, на Южно-Українській, Рівненській та Хмельницькій АЕС.

У 1995 році СП
“Суперкераміка” передало указані чотири РНТ та один РВТ на баланс СП
“Крим-кераміка”, де вони були розконсервовані (знята заводська захисна
упаковка) і зберігалися в селищі Щелкіно на колишньому будівельному майданчику
Кримської АЕС, як металобрухт.

В кінці 1998 року інша
особа спільно з директором молдавського державного підприємства (ДП)
“Молдтранселектро” Чеботар М.А. прибули на Україну в м. Южноукраїнськ і
звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 з пропозицією про погашення
наявної на той час заборгованості молдавської сторони (приблизно 25 000 000
грн.) перед АЕС, поставками товарів, устаткування та проведенням взаємозаліків.

ОСОБА_1 погодився з цією
пропозицією і, знаючи, що в Переліку основного устаткування і запасних частин
до нього для АЕС України від
23 травня 1998 року є позиції про придбання РНТ до парової турбіни
К-1000-60/3000, листом від 03 квітня 1999 року повідомив президентові НАЕК
“Енергоатом” про пропозицію, що надійшла, і можливість придбання у комерційних
структур Молдови, в рахунок погашення дебіторської заборгованості молдавської
сторони, одного РВТ і двох РНТ до парової турбіни К-1000-60/3000.

Президент НАЕК
“Енергоатом”, розглянувши вищевказаний лист, наказом № 190 від 23.04.1999 року
створив комісію для перевірки технічного стану і вартості, запропонованого
іншою особою обладнання, а саме: одного РВТ і двох РНТ до вказаної турбіни.

На підставі даного наказу
цю комісію очолив заступник генерального директора ВП “ЮУ АЕС” по економіці ОСОБА_2

Надалі комісія прибула у м.
Запоріжжя, де на ВАТ “Супер” знаходилися РНТ, і провела перевірку технічного
стану роторів.

При
цьому керівник комісії не вжив дійових заходів щодо з'ясування реального
технічного стану роторів та їх вартості, не організував необхідних стендових
випробувань, не витребував інформацію про ціну роторів від заводу-виробника, а
задовольнився і наданим листом ЛМЗ 3 556/720-725 від 30 березня 1999 року про
те, що вартість одного РНТ складає 5 млн. доларів США.

Після підписання акту
керівником та членами комісії цей акт
було надано для затвердження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1, який не оцінив критично висновки про технічний стан
та вартість РНТ і затвердив акт перевірки технічного стану роторів для парової
турбіни К-1000-60/3000.

Після
цього керівник комісії ОСОБА_2 листом № 46/15 від 23 червня 1999
року повідомив результати перевірки стану РНТ президенту

НАЕК
“Енергоатом”.

Надалі інша особа
запропонувала ОСОБА_1 придбати вищевказані РНТ
за ціною 4,5 млн. доларів США кожен за такою формою розрахунків, по якій
ірландська фірма “Джентвін сістемс” (м. Дублін) зобов'язується поставити

ВП “ЮУ АЕС” чотири РНТ, а
НАЕК “Енергоатом” заплатить українській фірмі-комісіонеру ТОВ “ВВД” (м. Київ),
яка в свою чергу попередньо розрахується з ірландською фірмою “Джентвін
сістемс”.

ОСОБА_1, який знав, що згідно зі
своїми посадовими обов'язками та довіреністю НОМЕР_3, він не має повноважень на
укладення договорів на закупку обладнання для потреб Централізованого запасу України,
погодився з такою пропозицією.

19 липня 1999 року в м.
Южноукраїнську ОСОБА_1, знаючи,
що питання придбання у фірми
”Джентвін сістемс” РНТ не погоджено з НАЕК “Енергоатом”, самовільно, явно виходячи
за межі наданих йому повноважень, неправильно розуміючи інтереси служби та зі
спонукань кар'єризму, уклав з
фірмою-комісіонером ТОВ “ВВД” договір комісії НОМЕР_4, згідно з яким ТОВ ”ВВД”
зобов'язувалося поставити ВП “ЮУ АЕС” чотири РНТ до парової турбіни
К-1000-60/3000, виробництва АООТ “ЛМЗ”, а ВП “ЮУ АЕС” - оплатити їх поставку в сумі 18 млн. доларів США, а
також оплатити ТОВ “ВВД” комісійні в
сумі 60 000 грн. за дотримання
умов договору комісії.

Коли вказаний договір
комісії був підписаний, ОСОБА_1 дав вказівку прийняти РНТ на склад ВП “ЮУ
АЕС”. Після їх надходження на склад

ВП “ЮУ АЕС” у неї виникли
правові обов'язки про оплату поставки РНТ на суму 18 млн. доларів
США.

Всього в період 1999-2000
років оплата по договору комісії НОМЕР_5 з боку ВП “ЮУ АЕС” була здійснена на суму 38
425 898

грн. шляхом передачі ВАТ
“ВВД” векселів підприємств-боржників за використану електроенергію, а також
шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. Частину заборгованості ВП “ЮУ АЕС”
перед ВАТ “ВВД”, в сумі
60 226 806 грн. було передано НАЕК “Енергоатом” і частково, до 56 828
970 грн., погашено.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_1 НАЕК “Енергоатом”
заподіяно шкоду в сумі 98 652 600 грн., що більше, ніж у 25 разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками, які виразилися
в тому, що придбаний ОСОБА_1 з перевищенням службових повноважень
металобрухт, під видом чотирьох РНТ, є непридатним для експлуатації на атомних
електростанціях України.

Тим самим,
ОСОБА_1 вчинив
злочин, передбачений частиною 3
статті 166 КК України (в
редакції 1960 року) - перевищення
влади, тобто, умисне вчинення посадовою особою дій, які явно
виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень, якщо вони спричинили
тяжкі наслідки.

Виправдовуючи ОСОБА_1 за частиною 3 статті 166
КК України за відсутністю в його діях складу злочину, суд зазначив у вироку, що
висновки органів досудового
слідства в частині перевищення ним своїх службових повноважень спростовуються
дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, на переконання суду, органи досудового слідства
невірно оцінили зібрані по справі докази про перевищення ОСОБА_1 своїх службових
повноважень, які викладені в обвинувальному висновку, та невірно дійшли
висновку про те, що ОСОБА_1 під видом РНТ придбав для центрозапасу
України металобрухт.

В апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, ставилося питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1, прийняття справи до
провадження апеляційного суду та постановлення нового вироку, яким визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 166 КК України (1960 року) з призначенням покарання у
вигляді 10 років позбавлення волі та з позбавленням права займати певні посади на 5 років.

Прокурор вважав, що вирок
суду є необґрунтованим та незаконним у
зв'язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю
висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотними
порушеннями кримінально-процесуального закону України.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого
2006 року вирок залишено без змін, а апеляція - без задоволення.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у підтриманні
обвинувачення в судах, просить скасувати судові рішення, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді,
прокурора, який підтримав касаційне подання, пояснення ОСОБА_1, думку
цивільного позивача - представника “Енергоатом”, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 398 КПК України
однобічність або неповнота судового слідства, зазначені у статті 368 КК
України, як істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, є
підставами до скасування вироку в касаційному порядку.

Виправдовуючи ОСОБА_1 у перевищенні
владних повноважень, суд першої інстанції послався на наявність згоди
керівництва НАЕК “Енергоатом” на укладення контракту про закупку роторів як
високого, так і низького тиску, та на висновки експертиз щодо належної якості
цієї продукції.

З таким висновком погодився і
апеляційний суд.

Між тим всупереч вимогам ст. 334
КПК України у мотивувальній частині вироку не наведені переконливі мотиви, з
яких суд відкинув докази обвинувачення і при цьому включив у вирок
формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість ОСОБА_1.

Вирішуючи питання про відсутність у
діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст. 166 ч. 3 КК України (в редакції
Закону 1960 року), суд залишив поза увагою, що складовою об'єктивної сторони
цього злочину є вчинення дій службової особи які або явно виходять за межі
наданих їй прав і повноважень, або ж у застосуванні недозволених методів.

Основним мотивом, яким керувався
суд першої інстанції, а потім і апеляційний суд, є факт узгодження ОСОБА_1
своїх дій по придбанню централізованого запасу основного енергетичного
обладнання і запасних частини для нього з керівництвом НАЕК “Енергоатом”.

При цьому у вироку зроблено
посилання на лист ОСОБА_1 за

НОМЕР_5, адресований Президенту
НАЕК “Енергоатом” ОСОБА_3, в якому запитувалась згода останнього на придбання двох
роторів низького і одного - високого тисків для потреб центрозапасу АЕС
України.

У цьому ж лист було зазначено, що
дане обладнання потрібне як

ЮУ АЕС, так і іншим станціям
України та, що розрахунки будуть проводитися з Молдавською стороною в
рахунок погашення заборгованості Молдови по раніше позаплановим перетоком
електроенергії.

Як свідчать матеріали справи, і це
визнав ОСОБА_1, на що обґрунтовано
звернута увага в касаційному поданні, президент НАЕК “Енергоатом”
наказом № 190 від 23 квітня 1999 р. створив комісію для перевірки технічного
стану та вартості запропонованого обладнання, а саме: двох роторів низького
тиску та одного - високого тиску.

Згідно з даним наказом цю комісію очолив
заступник генерального директора, ЮУ АЕС по економіці ОСОБА_2.

Судом встановлено, і це ОСОБА_1 не
оспорює, що він затвердив представлений ОСОБА_2 акт перевірки стану роторів,
які визнані в технічно-придатному стані та, що заводська вартість одного ротора
складає 5 млн. доларів США, - однак особисто не вжив жодних заходів до того,
щоб встановити реальний технічний стан і реальну вартість роторів.

У касаційному поданні обґрунтовано
звернуто увагу, що судовими інстанціями не дано належної оцінки тій обставині,
що, виходячи за межі домовленості з НАЕК “Енергоатом” і тим самим перевищуючи
свої посадові повноваження, ОСОБА_1 погодився з пропозицією Білопольського на
іншу форму розрахунків - реальної оплати по безготівковому розрахунку через
Українську фірму комісіонера ТОВ “ВВД” (м. Київ), тобто, не в рахунок погашення
боргу “Молодтранселектро”, не за два ротори низького тиску та один - високого,
як це було узгоджено, а за чотири РНТ, за наявності двох комплектів лопаток
п'ятої ступені, тоді як ці лопатки фактично були відсутні.

Колегія суддів погоджується і
з доводами касаційного подання в тій частині, що придбані у Білопольського РНТ
за своїми технічними характеристиками не входили у перелік запасних частин
вузлів, деталей агрегатів, якими мав бути сформований Централізований запас
основного енергетичного обладнання АЕС України; не могли вони бути використані
і на ЮУ АЕС. Це визнав як на досудовому слідстві, так і в суді, і сам ОСОБА_1,
пояснивши, що придбані у Білопольського РНТ не відповідали проектній
документації турбіни К-1000-60/3000.

Про усвідомлення ОСОБА_1
неправомірності своїх дій, вчинюваних умисно, свідчать і пояснення його
колишнього заступника - ОСОБА_2, засудженого по іншій справі.

Поклавши в основу
виправдовувального вироку змінені ОСОБА_2 у судовому засіданні показання, суд
не перевірив показання ОСОБА_2 про причину їх зміни і, зокрема, неправомірність
дій слідчого, як про це заявив ОСОБА_2.

На думку колегії, не
відповідають суті посилання у вироку на показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
керівництва НАЕК “Енергоатом”, про те, що ними була дана згода на придбання
даного обладнання і саме в кількості 4 РНТ та 1 РВТ.

За показаннями ОСОБА_3 він
дав згоду на придбання лише 2 РНТ, а чому ОСОБА_1 придбав 4 РНТ, - йому не
відомо.

Що ж стосується показань
віце-президента НАЕК “Енергоатом” ОСОБА_4, то з них випливає, що про контракт
їй стало відомо зі змісту службової записки, на якій вона вчинила резолюцію:
“Пропрацювати контракт”, але оскільки цей контракт укладався не НАЕК
“Енергоатом”, а Южноукраїнською АЕС, - документи до неї не надходили і договір вона не
візувала.

Виправдовуючи ОСОБА_1, суд
послався на його показання і в тій частині, що ініціатива придбання 4 РНТ після
одержання матеріалів перевірки стану роторів належала директору НАЕК
“Енергоатом” ОСОБА_5, який 6 липня 1999 року направив службову записку ОСОБА_3,
в якій просив дати вказівку про придбання 4 РНТ в центрозапас України.

Ці показання ОСОБА_5 фактично
підтвердив, але зазначив, що договір на придбання роторів він не візував і його
не бачив.

При цьому суд не з'ясував,
від кого походила ініціатива придбання саме 4 РНТ та як сприймав ОСОБА_3
пропозицію на придбання даної кількості роторів за наявності його попередньої
згоди на придбання 2 РНТ, тоді як дана обставина у сукупності з вищевикладеним
істотно впливає на доведеність винності ОСОБА_1 в інкримінованому злочині і,
зокрема, у способі його вчинення.

У контексті з наведеним поза
увагою залишилися показання свідка ОСОБА_6 - інженера відділу планування НАЕК
“Енергоатом”, яка з посиланням на заяву ОСОБА_2 показала, що останній, як йому
заявив ОСОБА_1, без листа про дозвіл на придбання 4 РНТ не повинен був
повертатися.

Обґрунтованими є і доводи
касаційного подання в тій частині, що висновки суду про відсутність тяжких
наслідків, які настали внаслідок дій ОСОБА_1, спростовуються наявними у справі
доказами.

По справі безспірно
встановлено, що придбане у централізований запас обладнання було не що інше, як
обладнання, списане з демонтажу Кримської АЕС в металобрухт і в послідуючому
реалізовано у цій формі СП “Суперкераміка” за оцінкою металобрухту.

Суд залишив в цій частині
поза увагою показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, одні з яких ствердили динаміку руху
списаного обладнання з Кримської АЕС, його непридатність до використання на
інших АЕС України, інші - про невідповідність наданої документації цьому
обладнанню.

Заслуговують на увагу і
доводи касаційного подання в тій частині, що висновок суду про відсутність
тяжких наслідків, спричинених діями ОСОБА_1, є непереконливим.

Як обґрунтовано зазначено у
касаційному поданні, висновками НАЕК “Енергоатом” від 20 квітня 2004 року, від
2 липня 2004 року та Міністерства палива і енергетики і НАЕК “Енергоатом” від
26 лютого 2004 року придбання даних РНТ не викликалося необхідністю та не могло
бути оперативно використане через неукомплектованість їх робочими лопатками.

За наявності у справі
суперечливих даних з цього приводу суд в порушення вимог статті 368 КПК України
не навів у вироку переконливих мотивів з приводу того, чому він взяв до уваги
одні докази і відкинув інші.

Що ж стосується висновків
комплексної техніко-економічної експертизи, то їх не можна вважати
переконливими, оскільки вона була призначена в порушення вимог статті 10 Закону
України “Про судову експертизу” і проведена не фахівцями у галузі атомної
енергетики та не мають належної підготовки.

Суд, як обґрунтовано йдеться
у поданні, допустився в цій частині неповноти і однобічності судового слідства,
необґрунтовано відхилив клопотання прокурора про проведення повторної
експертизи з урахуванням у справі суперечливих розрахунків умовно-економічного
ефекту.

За наведених обставин
виправдовувальний вирок не можна вважати законним і обґрунтованим.

При новому розгляді справи
суду належить повно і всебічно дослідити всі обставини справи, перевірити
викладені у поданні доводи, дати доказам оцінку, яка відповідає вимогам статті
369 КПК України і, в залежності від встановленого, правильно кваліфікувати дії
ОСОБА_1.

Керуючись статтями 395, 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи в суді, задовольнити.

Вирок Миколаївського
районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого 2006 року скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Пошва Б.М.