Ухвала

іменем
україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів за участі прокурора

Таран Т.С. та Гриціва М.І.,
Саленка І.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області на вирок
Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1,

в становила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Мерефи Харківської
області, мешканця міста Харкова, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за:

- ч. 3 ст. 212 КК України до позбавлення волі на строк на 5
років з позбавленням права обіймати керівні посади в структурах суб'єктів
господарювання строком на 2 роки;

- ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі на строк 3
роки з позбавленням права обіймати керівні посади в структурах суб'єктів
господарювання строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому визначено
остаточне покарання - позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права
обіймати керівні посади в структурах суб'єктів господарювання строком на 2
роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено
на нього передбачені ст. 76 КК України обов'язки не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він на виконання
попередньої змови з невстановленою слідством особою в місті
Харкові заснував та очолив приватне підприємство “Сіон” (далі ПП “Сіон”) й
упродовж березня-листопада 2002 року з отриманих від фінансово-господарської
діяльності доходів, вид та розмір яких підтверджується наведеними у вироку
документами, шляхом заниження суми оподатковуваного прибутку умисно ухилився
від сплати податку з прибутку на суму 122970 гривень та податку на додану
вартість у розмірі 92215 гривень, а всього на загальну суму 215185 гривень,
внаслідок чого до бюджету фактично не надійшло коштів в особливо великому
розмірі.

Протягом квітня-листопада 2002 року ОСОБА_1, використовуючи своє посадове
становище керівника ПП “Сіон”, вніс у податкові декларації очолюваного ним
підприємства завідомо неправдиві дані про розмір податків з прибутку та додану
вартість і подав їх до податкових органів, а також з метою ухилення від сплати
податків підробив перелічені у вироку чеки на отримання з розрахункового
рахунку підприємства коштів для нібито придбання товарно-матеріальних цінностей
та ведення фінансово-господарської діяльності, які насправді використав для
інших цілей, чим спричинив тяжкі наслідки в розмірі 215185 гривень.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та
кваліфікації дій засудженого, просить скасувати вирок у зв'язку з істотними
порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та м'якістю призначеного
покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, висновок прокурора
Саленка І.В. про необхідність скасування вироку з наведених у касаційному
поданні підстав, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у
поданні доводи, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Подія злочинів, доведеність винності ОСОБА_1 у їх вчиненні та кваліфікація
його дій за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України підтверджується зібраними у
справі доказами, дійсність та достовірність яких ніким не оспорюється, в тому
числі й у касаційному поданні.

Призначаючи покарання, суд зазначив у вироку, що звертає увагу на ступінь
тяжкості вчинених злочинів, позитивну характеристику засудженого з місця
роботи, його несудимість, визнання вини та щире каяття.

Разом з тим, попри зазначені обставини, суд по суті не зважив на ступінь
тяжкості вчинених діянь, зокрема, що законом вони віднесені до категорії тяжких
та середньої тяжкості злочинів. Не врахував, що засуджений не вжив будь-яких
заходів, щоб відшкодувати або зменшити розмір завданої шкоди.

Тому, погоджуючись з доводами касаційного подання, колегія суддів вважає,
що за наведених обставин вирок не може залишатись у силі, а підлягає скасуванню
з направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого, серед іншого,
слід також перевірити інші зазначені в поданні доводи, в тому числі твердження
прокурора про те, що суд безпосередньо в судовому засіданні не дослідив
фактичні обставини справи.

Якщо за наслідками нового розгляду справи суд дійде висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих йому злочинах і погодиться з
кваліфікацією цих дій, то призначене покарання слід визнати явно несправедливим
внаслідок м'якості.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника прокурора Харківської області
задовольнити.

Вирок Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому
складі суду.

судді:

Федченко О.С. Таран
Т.С. Гриців М.І.