Ухвала

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_10,
суддів ОСОБА_11 і ОСОБА_12,
при секретарі судового засідання ОСОБА_13,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кумейка Братського району Іркутської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1,

за участю прокурора ОСОБА_14,
засудженого ОСОБА_5,
захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7,

ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулись засуджений та його захисник ОСОБА_7 з вимогами про перевірку вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5

Вироком Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 4 лютого 2015 року в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано вирок Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2014 року та ОСОБА_5 призначено покарання за:

· ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

· ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

· ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилаючись на невідповідність призначеного засудженому судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5, просить змінити вирок апеляційного суду та призначити засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Обґрунтовуючи касаційну скаргу захисник зазначає, що при призначенні ОСОБА_5 покарання апеляційний суд не врахував усіх обставин, що помʼякшують засудженому покарання. Так, на думку захисника, такими обставинами є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Крім того, захисник зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

За змістом касаційної скарги ОСОБА_5 та доповнень до неї, останній не заперечує своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, вказує, що апеляційний суд не врахував усіх обставин, що помʼякшують покарання, які було враховано судом першої інстанції при постановленні вироку, просить змінити вирок та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

ОСОБА_5 засуджено за те, що він 20 листопада 2013 року умисно, з проникненням у житло потерпілого ОСОБА_8 в с. Северинка Олександрівського району Кіровоградської області, таємно заволодів майном вказаного потерпілого на загальну суму 1 002 грн.

Також в листопаді 2013 року (точної дати та часу вчинення кримінального правопорушення досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_5, з двору домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 за вказаною вище адресою умисно, повторно, таємно заволодів майном останнього на загальну суму 408 грн.

Крім того, ОСОБА_5 18 липня 2014 року приблизно о 5 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_2, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, вчинив суперечку з потерпілою ОСОБА_9, під час якої умисно завдав останній удари руками та ногами, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали свої касаційні скарги, прокурора, який вважав вирок апеляційного суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, є законним та в касаційній скарзі не заперечується. Дії засудженого за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні й оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень.

Твердження засудженого та його захисника у касаційних скаргах про те, що апеляційний суд призначив ОСОБА_5 надмірно суворе покарання, не врахувавши усіх обставин, що помʼякшують покарання, є безпідставними.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та призначається в межах санкції статті, за якою засуджено особу.

Призначене засудженому апеляційним судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні апеляційний суд не погодився із висновком суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 69 КК України.

На обґрунтування таких тверджень апеляційний суд зазначив, що наявність однієї обставини, яка пом'якшує покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, дані про особу засудженого а також обставини вчинення кримінального правопорушення у даному випадку не є підставами для призначення ОСОБА_5 більш мʼякого покарання, ніж передбачено законом.

Зваживши на враховані при призначенні покарання місцевим судом ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими, особу винного, встановлену судом першої інстанції обставину, що пом'якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, апеляційний суд визнав за необхідне призначити засудженому більш суворе за розміром покарання, ніж було призначене районним судом, однак мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 121 КК України та при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З такими висновками апеляційного суду погоджується й колегія суддів при розгляді касаційних скарг та вважає, що апеляційний суд урахувавши всі вимоги як кримінального процесуального так і кримінального закону, у тому числі й ті, що слід враховувати при призначенні покарання, постановив законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Призначене, як за вчинені злочини окремо так і на підставі ст. 70 КК України покарання, не можна визнати надто суворим, про що зазначають у касаційних скаргах засуджений та його захисник.

Колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду, не знаходить переконливими доводи касаційних скарг щодо невідповідності призначеного засудженому апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5, внаслідок суворості та необхідності застосування ст. 69 КК України, й не вбачає підстав для зміни вироку, як про те просять скаржники в касаційних скаргах.

За таких обставин касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 4 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_12 ОСОБА_11