АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1422/15 Справа № 201/1258/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 26 січня 2015 року за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо» - ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_9

представника цивільного відповідача: ОСОБА_10

В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання підставі ст. 75 КК України з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ТДВ СК «Кредо» задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 19457,51 гривень та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10000 гривень.

Вирішено стягнути з ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10849,74 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 542,49 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

26 січня 2015 року, близько 07.30 години, ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем Деу Нексія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ КБ Приват Банк, рухався по пр. Карла Маркса, з боку вул. Гоголя у напрямку вул. Жуковського Жовтневого району міста Дніпропетровська.

Під час руху, обвинувачений ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у суміжній смузі справа зменшує швидкість та зупиняється транспортний засіб, не переконався, що на ньому немає пішоходів, для яких могла бути створена перешкода чи небезпека, продовжив свій рух, та в районі електроопори № 2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалась по пішохідному переходу справа на ліво по ходу його руху.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Деу Нексія, порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_11 були спричинені середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

В апеляції представник цивільного відповідача ТОВ СК «Кредо» - ОСОБА_6 просить вирок суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_11 до ТДВ СК «Кредо» скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені цивільного позову ОСОБА_11 до ТДВ СК «Кредо» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник цивільного відповідача посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, на його думку, підстави для стягнення матеріальної шкоди з ТДВ СК «Кредо» на користь потерпілої були відсутні, оскільки нею не були виконані вимоги Закону України 1961-ІV, яким передбачено порядок звернення до ТДВ СК «Кредо» в разі настання страхового випадку, що є підставою для відмови у страховому відшкодуванні.

Щодо задоволеної судом моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТДВ СК «Кредо» на користь потерпілої, то остання, на переконання представника цивільного відповідача, також не відповідає вимогам закону.

Свою позицію представник цивільного відповідача обґрунтовує тим, що суд не навів у рішенні жодних мотивів, що шкода завдана саме ТДВ СК «Кредо», якій не було відомо про ДТП та якою не розглядалось питання про виплату страхового відшкодування.

На думку апелянта, суд не вірно тлумачив Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також при ухваленні вироку не врахував вимоги ЦК України та роз`яснення, наведені в ППВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника цивільного відповідача, який підтримав доводи апеляції, думку прокурора яка вважала що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,доводи обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим ,міркування представника потерпілої, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція представника цивільного відповідача підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, представник цивільного відповідача не оспорює.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам представника цивільного відповідача, викладеним в апеляції, про порушення судом вимог закону при визначенні порядку стягнення завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правила ст. 1194 ЦК України застосовуються тільки у разі, коли особа застрахувала ризик своєї цивільної відповідальності за добровільним або обов`язковим страхуванням на користь третьої невизначеної особи.

За загальним правилом особа, на користь якої здійснено страхування (потерпілий), не має права звернутися безпосередньо до страхувальника. Вимога про відшкодування шкоди пред`являється до страховика. Проте, якщо страхового відшкодування, сплату якого проводить страховик, недостатньо, страхувальник зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Колегію суддів встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 , як власника транспортного засобу, застрахована ТДВ СК «Кредо» (т. 2, арк.пр. 21).

Таким чином, підстави вважати ТДВ СК «Кредо» неналежним відповідачем у колегії суддів відсутні.

Згідно полісу № АС/0979352 від 23 квітня 2014 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховий ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 100000 гривень та за шкоду, заподіяну майну 50000 гривень.

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілою ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди до обвинуваченого ОСОБА_7 та ТДВ СК «Кредо» (т. 2, арк.пр. 16-34).

Згідно вказаного позову, розмір заявленої суми матеріальної шкоди становить 20849,74 гривень.

Разом з тим, задовольняючи частково заявлені потерпілою позовні вимоги, суд вирішив стягнути з ТДВ СК «Кредо» на користь останньої лише 10849, 74 гривень.

З огляду на те, що ані вказана в позові, ані задоволена судом сума матеріальної шкоди не перевищує ліміт за договором страхування, враховуючи те, що за законом остання підлягає стягненню саме зі страховика, підстави вважати, що суд необґрунтовано вирішив питання про відшкодування матеріальної шкоди саме ТДВ СК «Кредо» колегія суддів не може.

Щодо обґрунтованості стягнення з ТДВ СК «Кредо» моральної шкоди на користь потерпілої, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди,

моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду,

заподіяну здоров`ю.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, розмір моральної шкоди, завданої потерпілій, суд оцінив у 20000 гривень.

Поряд з цим, суд стягнув з ТДВ СК «Кредо» в рахунок відшкодування моральної шкоди 549,49 гривень 5 відсотків від визначеної судом матеріальної шкоди (10849, 74 гривень).

Іншу, частину моральної шкоди, що становить 19457,51 гривень, суд вирішив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вказані розміри відшкодування матеріальної та моральної шкоди не оспорюють ся потерпілою та обвинуваченим, а тому колегія суддів не розглядає це питання у апеляційному провадженні.

Враховуючи те, що суд дотримався вимог закону при визначенні обсягу шкоди, яка підлягає стягненню зі страховика, вважати необґрунтованим визначений судом порядок стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, колегія суддів не може.

Поряд з цим, надаючи оцінку доводам представника цивільного відповідача про відсутність підстав для страхового відшкодування, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, представник цивільного відповідача посилається на те, що потерпілою не було виконано вимоги ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відмови у страховій виплаті.

З такою позицією представника цивільного відповідача колегія суддів погодитись не може.

Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано обов`язки водія транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, вказаною нормою закону на потерпілого жодних обов`язків не покладено, а тому, з урахуванням ст. 1194 ЦК України, невиконання їх обвинуваченим не може бути підставою для відмови у страховому відшкодуванні при вирішенні цивільного позову в кримінальному провадженні.

За таких обставин, визнати апеляцію аргументованою й в цій частині колегія суддів не може.

Крім того, при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції обвинувачений пояснив що він на другий день після ДПТ звернувся до страхової компанії «Кредо» із заявою та йому на протязі місяця було виплачено страхове відшкодування, а тому порядок звернення до страхової компанії не порушено.

Вказував також обвинувачений і на те, що потерпіла була обізнана з приводу звернення обвинуваченим до страхової компанії, а тому не було потреби її звернення до цієї компанії.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо» - ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року, яким засуджено ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду :
___________ _____________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4