У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Вус С.М.

суддів

Таран Т.С., Коротких О.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Іллічівського міського суду
Одеської області від 10 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 22 грудня 2005 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не
судимий,

засуджений
за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
22 грудня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі АДРЕСА_1, під час
розпивання з ОСОБА_2 спиртних напоїв, на грунті раптово
виниклих особистих неприязнених стосунків, наніс йому один удар ножем у живіт,
заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_2 помер того ж дня.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що не мав умислу на заподіяння
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, вважає, що його дії були необережними, а
суд невірно їх кваліфікував як умисні. З цих підстав просить судові рішення
щодо нього змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.121 КК України на
ст.119 КК України, при призначенні міри покарання застосувати ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Як видно із матеріалів справи, висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у заподіянні умисного тяжкого
тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ґрунтується на детально
досліджених та належно оцінених у судовому засіданні доказів, а саме на
показаннях самого ОСОБА_1, даних протоколу відтворення
обстановки та обставин події, даних протоколу огляду місця події, даних
висновку судово-медичної експертизи про характер, локалізацію, ступінь тяжкості
та механізм заподіяння тілесних
ушкоджень, причини смерті потерпілого, інших доказах.

Доводи скарги засудженого ОСОБА_1 про відсутність у
нього умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому -
безпідставні, оскільки спростовуються
наведеними у вироку доказами. Крім того, сам ОСОБА_1 на досудовому
слідстві та у судовому засіданні, а також після оголошення постанови про зміну
обвинувачення і перекваліфікацію його дій на ч.2 ст.121 КК України повністю
визнав себе винним у вчиненні саме цього злочину.

Суди як першої, так і апеляційної
інстанції перевіряли доводи
аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1

Викладені у судових рішеннях мотиви про
їх безпідставність колегія суддів знаходить обгрунтованими, оскільки ці доводи
спростовуються сукупністю доказів про те, що ОСОБА_1 умисно заподіяв
тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.

Будь-яких процесуальних порушень при
збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність
висновків суду щодо доведеності винності ОСОБА_1, органами досудового слідства та судом
не допущено.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то при вирішенні цього питання
суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого ним
злочину, дані про його особу, а також обставини, що обтяжують та пом'якшують
покарання. Підстав для його пом'якшення не знайдено.

Підстав для призначення справи до касаційного розгляду,
відповідно до вимог ст.389 КПК України, немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його
касаційної скарги.

Судді:

Вус С.М. Таран
Т.С. Коротких О.А.