АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/323/13
Головуючий 1 інстанції: Старостін
Справа № 639/4092/13-к
Доповідач: Гришин П.В.
Категорія: ч.1ст.368 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2013 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого
Гришина П.В.,

суддів
Щебетун Л.М.,Бринцева А.П.,

за участю секретаря
Євдокіменко В.В.,

за участю прокурора
Бикова К.Г.,

обвинуваченого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою прокурора на вирок
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 5 червня 2013 року у кримінальному
провадженні № 0000138 відносно
обвинуваченого за ч.1 ст.368 КК України
ОСОБА_1.

В С Т А Н О В
И Л А :

Цим вироком затверджена угода про
визнання винуватості, за якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
м.Северодонецьк Луганської області,
українець, громадянин України, освіта
вища , одружений, має на утриманні
неповнолітню дитину, працює головним
інспектором Жовтневого районного
відділення Головного управління
Державної служби України з техногенної
безпеки України, проживаючий:
АДРЕСА_1,раніше не судимий, -

визнаний винним за 1 ст. 368 КК України і
йому призначено узгоджене покарання у
вигляді штрафу в розмірі 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян - 8500 гривень із позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
функцій в Головному управлінні
державної інспекції техногенної
безпеки України строком на 1 рік.

Стягнуто із засудженого процесуальні
витрати , вирішена доля речових доказів
.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні злочину за наступних
обставин.

17 квітня 2013 року близько 13-00 годин
ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного
інспектора Жовтневого районного
відділення Головного управління
Державної служби України з техногенної
безпеки України , прибув до
виробничого приміщення директора ПФ
«Мейко» гр.. ОСОБА_2 в м. Харкові , в'їзд
Плодовий,1 для вручення повідомлення
№23/510/462 від 04.04.2013 року про проведення
з 26.04.2013 року по 29.04.2013 року планової
перевірки підприємства, вручивши
також перелік документів , які
необхідно надати для перевірки.

29 квітня 2013 року ОСОБА_1, діючи з прямим
умислом із корисливих мотивів, в
кабінеті директора ПФ «Мейко» в м.
Харкові , в'їзд Плодовий,1 отримав від
громадянина ОСОБА_2 хабар у розмірі 2500
гривень за накладання мінімальних
санкцій у вигляді адміністративного
штрафу 51 гривня за наслідками
проведеної перевірки.

В апеляції із зміненими доводами
прокурор просить вирок скасувати у
зв'язку з тим , що судом призначено
менш суворе обов'язкове додаткове
покарання , ніж узгоджене сторонами
угоди про визнання винуватості. Тому
просить вирок скасувати в частині
призначення додаткового покарання у
вигляді позбавлення права обіймати
посади, пов'язані з виконанням
організаційно -розпорядчих функцій в
Головному управлінні державної
інспекції техногенної безпеки України
строком на 1 рік та ухвалити в цій
частині новий вирок , яким призначити
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 368 КК України( в ред..
05.12.2012 року) додаткове покарання у
вигляді позбавлення права обіймати
посади , пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій
строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора, який підтримав
апеляційну скаргу про скасування
вироку суду першої інстанції частково
та постановлення нового вироку ,
засудженого ОСОБА_1, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального
провадження і доводи апеляції, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Справу розглянуто судом першої
інстанції з урахуванням положень ст. 474
КПК України. Як вбачається із
матеріалів кримінального провадження,
обвинувальний акт був складений
слідчим 22 травня 2013 року , проте в
матеріалах кримінального провадження
, що надані слідчим відділом ХМУ ГУМВС
України в Харківській області
обвинувальний акт прокурором не
затверджений (т.1 , а.с. 178).

До суду обвинувальний акт ,
затверджений прокурором, надійшов 27
травня 2013 року разом із угодою про
визнання винуватості , укладеною між
прокурором та підозрюваним ОСОБА_1 22
травня 2013 року, що не суперечить
положенням ч. 5 ст. 469 КПК України.

Дослідивши під час апеляційного
розгляду зазначену угоду , колегія
суддів приходить до висновку, що вона
за своїм змістом не відповідає
вимогам ст.. 472 КПК України, виходячи із
наступного.

В обвинувальному акті та тексті угоди
від 22 травня 2013 року дії ОСОБА_1
кваліфікуються за ч. 1 ст. 368 КК України (
в редакції 29.04.2013 року). Колегія суддів
звертає увагу, що на момент скоєння
злочину ОСОБА_1 діяла редакція ч.1 ст.368
КК України , встановлена Законом
України №3207-У1 від 07.04.2011 року, чинна із
19.11.2012 року. Законом України №221-V11 від
18.04.2013 року,опублікованим в друкованому
виданні «Голос України» №90 від 17.05.2013
року редакцію ч.1 ст. 368 КК України було
змінено. З огляду на викладене,
незрозуміло на який кримінальний
закон посилається прокурор ,
кваліфікуючи діяння обвинуваченого.
Таким чином , угода містить правову
кваліфікацію, яка невизначена.

В угоді також не зазначено істотні для
даного кримінального провадження
обставини , зокрема такі істотні
критерії, які необхідні для
забезпечення індивідуалізації,
гуманності і справедливості
узгодженого сторонами покарання, -
ступінь тяжкості злочину,обставини ,
що пом'якшують покарання , та
обставини , які його обтяжують, дані
про особу підозрюваного .

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КК України при
визначенні покарання треба
враховувати не тільки дані про особу
винного, але і ступінь тяжкості
вчиненого злочину, та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі , яка вчинила злочин, суд
зобов'язаний призначити покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів. Зміст покарання становить
позбавлення або обмеження прав і
свобод особи , засудженої за вчинення
злочину, яке повинно мати конкретний
вираз і повинно бути належним чином
обґрунтованим.

Такі вимоги стосуються й додаткового
покарання у вигляді позбавлення права
обіймати певні посади, оскільки таке
позбавлення має на меті недопущення
вчинення даною особою в подальшому
злочинів з використанням певної
посади, яка має бути чітко
конкретизована для того щоби
покарання відповідало принципам
справедливості та збереження права
засудженого на повагу його гідності.

За своїм змістом визначене в тексті
угоди додаткове покарання у вигляді
позбавлення права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій, на
думку колегії суддів є
неконкретизованим, оскільки не
враховує особливості даного злочину,
вчиненого ОСОБА_1 завдяки можливості
здійснення впливу на діяльність
інших осіб, можливості приймати
рішення , обов'язкові для виконання
фізичними та юридичними особами
незалежно від їх відомчої належності
чи підлеглості. Натомість
організаційно-розпорядчі - це функції
по здійсненню керівництва
підприємствами, трудовими колективами,
ділянкою роботи, виробничою діяльністю
окремих працівників на підприємствах,
в установах чи організаціях незалежно
від форми власності. Тому обмеження
ОСОБА_1 обіймати посади , пов'язані із
виконанням таких функцій, на думку
колегії суддів, не відповідає меті
покарання та принципам його
індивідуалізації.

Таким чином в угоді про визнання
винуватості ОСОБА_1, укладеній 22 травня
2013 року не враховані наведені вище
загальні принципи кримінального
законодавства та вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 65
КК України, що не відповідає інтересам
суспільства.

За змістом угоди сторони погодились
на призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 1
ст. 368 КК України вигляді штрафу в
розмірі 500 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що не відповідає
санкції статті кримінального кодексу
в редакції , яка сформульована в
тексті угоди, оскільки є нижчим від
найнижчої межі , встановленої нею. З
огляду на розмір погодженого
сторонами покарання, можна зробити
висновок про застосування до
обвинуваченого положень ч.1 ст. 368 КК
України в редакції Закону України
№3207-У1 від 07.04.2011 року, який діяв на
момент скоєння кримінального
правопорушення ОСОБА_1, але тоді
незрозумілим є формулювання в тексті
угоди обвинувачення , визнаного
органами досудового слідства
доведеним .

Виходячи із наведеного, колегія суддів
приходить до висновку , що угода про
визнання винуватості , укладена 22
травня 2013 року між прокурором та
підозрюваним ОСОБА_1 не підлягає
затвердженню , так як суперечить
вимогам кримінального процесуального
законодавства,кримінального закону та
не відповідає інтересам суспільства в
частині правового забезпечення
охорони об'єктів суспільних відносин
від злочинних посягань, застосуванні
до особи, визнаної за вироком суду
винною , передбаченого законом
покарання з метою її виправлення та
запобігання вчиненню нових злочинів
як засудженим , так і іншими особами.
Тому колегія суддів вважає , що суд
першої інстанції допустив істотні
порушення вимог кримінального
процесуального законодавства, які
перешкоджали ухвалити законне та
обґрунтоване рішення, ухваливши вирок
на підставі зазначеної угоди, що є
безумовною підставою для скасування
судового рішення згідно ст.. 409 КПК
України .

Одночасно із цим колегія суддів
звертає увагу , що в матеріалах
кримінального провадження
знаходиться журнал судового засідання
від 05.06.2013 року, не підписаний
секретарем судового засідання (т.2,
а.с.23).

Враховуючи наведені обставини
,колегія суддів вважає, що вирок
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 5 червня 2013 року на підставі угоди
про визнання винуватості необхідно
скасувати і направити кримінальне
провадження до органу досудового
розслідування для проведення
досудового розслідування в загальному
порядку, оскільки угода була укладена
на стадії досудового розслідування.

Підстав для обрання ОСОБА_1
запобіжного заходу колегія суддів не
знаходить.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м.
Харкова від 5 червня 2013 року у
кримінальному провадженні № 0000138
відносно обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.1
ст.368 КК України,- скасувати,

Повернути кримінальне провадження в
СВ ХМУ ГУМВС України для здійснення
досудового розслідування в загальному
порядку.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :