У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2015 Справа №607/1868/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0000023 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 212 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), ч. 1 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 07 квітня 2011 року №3207-VІ), ч. 4 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 11 червня 2009 року №1508-VІ) КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 212 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), ч. 1 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 07 квітня 2011 року №3207-VІ), ч. 4 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 11 червня 2009 року №1508-VІ) КК України, який надійшов до суду 04 лютого 2015 року.

Учасники судового провадження у підготовчому судовому засіданні вважають, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду, оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше. Однак в даному обвинувальному акті вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000023 ОСОБА_5 обвинувачується в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, шляхом заниження обсягу отриманого доходу за третій квартал 2012 року та за весь 2012 рік, однак не зазначено місце, де були вчинені вказані злочини.

Крім цього, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 щодо внесення ним завідомо неправдивих відомостей про обсяг отриманого доходу за третій квартал 2012 року та за весь 2012 рік в книгу обліку доходів та витрат, зареєстрованої у Тернопільській ОДПІ 17 січня 2012 року за № 13392/3 стороною обвинувачення не зазначено час та місце вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину.

В обвинуваченні ОСОБА_5 щодо внесення завідомо неправдивих відомостей в декларацію про доходи платника єдиного податку за три квартали 2012 року та за чотири квартали 2012 року стороною обвинувачення також не зазначено місця вчинення вказаних злочинів та не описано, яка ж все таки сума доходу була вказана ОСОБА_5 у зазначених деклараціях.

В обвинуваченні ОСОБА_5 щодо використання завідомо неправдивого документу довідок № 04/49 від 21 квітня 2007 року, №02/14 від 15 лютого 2010 року, №08/16 від 05 вересня 2011 року, стороною обвинувачення зазначено, що останній в 2007, 2010 та в 2011 році подав ці довідки до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», однак не зазначено де саме знаходиться вказана установа.

Відсутність в обвинувальному акті місця вчинення кримінальних правопорушень ставить під сумнів належну юрисдикцію суду, на розгляд якого направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак всупереч вимогам ст.ст. 91, 291 КПК України в даному обвинувальному акті належним чином не виконані.

Вказані обставини є відомими на час досудового розслідування та підготовчого судового засідання, стосовно них не може бути змінене обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України.

Крім цього, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000023 дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування та прокурором кваліфікуються за ч. 1 ст. 212 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), ч. 1 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 07 квітня 2011 року №3207-VІ), ч. 4 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 11 червня 2009 року №1508-VІ) КК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000023 сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 358 КК України, посилається одразу на дві редакції вказаного Закону: від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ та від 07 квітня 2011 року №3207-VІ; за ч. 4 ст. 358 КК України на редакції вказаного Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ та від 11 червня 2009 року №1508-VІ.

Відсутність чіткого посилання в обвинувальному акті на редакцію кримінального закону, за яким особі висунуто обвинувачення, порушує право останнього на захист в частині, що стосується права обвинуваченого знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Саме на таку позицію орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї Постанови № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві».

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З урахуванням наведеного, оскільки в обвинувальному акті вимоги КПК України не виконано, обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору для усунення виявлених судом недоліків.

У зв`язку з цим, клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового засідання, про судовий виклик осіб, для допиту в якості свідків, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 91, 109, 291, 314, 315, 337, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000023 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 212 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), ч. 1 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 07 квітня 2011 року №3207-VІ), ч. 4 ст. 358 (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року №2341 - ІІІ із змінами, внесеними законом від 11 червня 2009 року №1508-VІ) КК України - повернути начальнику відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 для усунення виявлених судом недоліків.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1