АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/657/15
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002247 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження зазначає, що формулюючи обвинувачення, яке визнав доведеним, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 таємного викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, суд, між тим, припустився помилки при кваліфікації дій останнього, безпідставно застосувавши замість кваліфікуючої ознаки проникнення у житло, іншу - у сховище.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 К України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 12.10.2014 року приблизно о 08 год. 15 хв., ОСОБА_6 , знаходився біля квартири АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на проникнення до вказаної квартири, з метою таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відкриті двері проник до квартири АДРЕСА_3 , яка є житлом, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 074 грн. 66 коп.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та іншими дослідженими судом в судовому засіданні доказами, які суд згодом поклав в основу обвинувального вироку, і не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд припустився помилки при кваліфікації дій останнього, безпідставно застосувавши замість кваліфікуючої ознаки проникнення у житло, іншу - у сховище, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 Про судову практику у справах про злочини проти власності, під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо), а під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив крадіжку з проникненням у квартиру, колегія суддів вважає, що дії останнього необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, а кваліфікуючу ознаку, вказану у вироку проникнення у сховище, виключити.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , призначено районним судом відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити, а вирок Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України, за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

Виключити з мотивувальній частині вироку кваліфікуючу ознаку цього складу злочину, проникнення у сховище.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді: