Справа № 755/432/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Григорівка, Кобеляцького району, Полтавської обл., українки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, -
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 з метою підробки довідки про доходи на своє прізвище для подальшого використання вказаного документа у власних цілях, 21.05.2013 року у невстановлений досудовим слідством час вступила у злочинну змову з невстановленою слідством особою.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 , виконуючі пособницькі дії в підробленні документу, який видається та посвідчується підприємством, у невстановленому слідством час, у невстановленому слідством місці надала свої повні анкетні та паспортні дані, які необхідні для підробки документів, невстановленій слідством особі, яка не уповноважена видавати зазначений документ.
Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа у невстановленому місці, у невстановлений час, підробила довідку про доходи № 24-36 від 20.05.2013 року, зазначивши завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_4 з 02.07.2011 року прийнята на посаду менеджера ТОВ Альт-Брайер, та заробітна плата з листопада 2012 року по квітень 2013 року становила 42 759, 75 гривень. Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа передала підроблену довідку ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_4 21.05.2013 року, у невстановлений час, перебуваючи в приміщенні відділення № 8 Філії ПАТ Імекбанк в м. Києві, що розташоване по вул. Малишка, 5-а в м. Києві, з метою отримання готівкового кредиту, надала кредитному експерту філії АТ Імексбанк у м. Києві завідомо підроблену довідку про доходи, видану на ім`я ОСОБА_4 № 24-36 від 20.05.2013 року Альт-Брайер, в якій зазначено завідомо неправдиву інформацію про те, що остання з 02.07.2011 року прийнята на посаду менеджера ТОВ Альт-Брайер, та заробітна плата з листопада 2012 року по квітень 2013 року становила 42 759, 75 гривень, що не відповідає дійсності, незаконно використавши таким чином завідомо підробний документ.
Згідно інформації, наданої Міністерством доходів і зборів України, ОСОБА_4 не отримувала заробітної плати в ТОВ Альт-Брайер, що свідчить про те, що ОСОБА_6 не працювала на ТОВ Альт-Брайер.
Крім того, 21.05.2013 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділення № 8 Філії ПАТ Імекбанк в м. Києві, що розташоване по вул. Малишка, 5-а в м. Києві, з метою отримання готівкового кредиту, надала до банку завідомо неправдиву інформацію, а саме повідомила співробітнику банку про те, що вона перебуває на посаді менеджера ТОВ Альт-Брайер, та заробітна плата з листопада 2012 року по квітень 2013 року становила 42 759, 75 гривень, що не відповідає дійсності, оскільки згідно бази даних Міністерства доходів і зборів України, ОСОБА_7 не отримувала заробітної плати в ТОВ Альт-Брайер, що свідчить про те, що остання на ТОВ Альт-Брайер не працювала, та відповідно, заробітної плати за вищевказаний період не отримувала.
У подальшому, на підтвердження наданої неправдивої інформації, ОСОБА_4 надала співробітнику відділення № 28 Філії ПАТ Імексбанк в м. Києві завідомо підроблений документ, а саме довідку про доходи № 24-36 від 20.05.2013 Альт-Брайер , в якій була зазначена завідомо неправдива інформація про те, що вона перебуває на посаді менеджера ТОВ Альт-Брайер, та заробітна плата з листопада 2012 року по квітень 2013 року становила 42 759, 75 гривень.
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялася у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
За таких обставин, суд, переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, за обставин встановлених судом.
Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_8 : за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила пособництво у підробленні документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права його використання іншою особою; за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила використання завідомо підробленого документа; та за ч. 1 ст. 222 КК України, оскільки вона здійснила надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту при відсутності ознак злочину проти власності.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, раніше не судима, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає, що міра покарання повинна бути визначена у межах санкцій статей 358, 222 КК України у виді штрафу, однак без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, оскільки відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. Тобто, у такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно, а в ході судового розгляду було встановлено, що на момент вчинення правопорушення обвинувачена не працювала, а тому вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 222 КК України, не пов`язано з посадою або видом діяльності, а покарання необхідно призначити без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Також обвинуваченою ОСОБА_4 у суді було заявлено клопотання про застосування до неї на підставі положень п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році (далі Закон).
Так, суд першої інстанції, діючи відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст. 85 КК України, ч. 2 ст. 373 КПК України, встановивши на стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, за доведеності вини особи, за її ініціативою щодо застосування Закону України "Про амністію у 2014 році", а також за відсутності заперечень з її сторони якщо вона не була ініціатором, постановляє обвинувальний вирок із звільненням особи від відбування покарання.
Відповідно до ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
При цьому, підстави, які слугують звільненню особи від відбування покарання, визначено у статтях 1-5 Закону України "Про амністію у 2014 році".
Пунктом в статті 1 Закону, який виходячи з положень ст. 17, на день розгляду у суді клопотання, набрав чинності, звільнено від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 9 Закону, його виконання покладається на суди та застосовується, у даному випадку, за заявою самої особи, її захисника чи законного представника.
Відповідно до ст. 12 Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст. 14 Закону особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом. Особам, засудженим до покарання (основного чи додаткового) у виді штрафу, сума штрафу, сплаченого ними до прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, не повертається.
З копії свідоцтва про народження виданого Кіровською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 5 від 28.04.2011 року слідує, що його матір`ю є ОСОБА_4 .
Виходячи з положень ст. 12 КК України кримінально каране діяння, за яке було засуджено засуджену не суперечить статті 1 Закону в частині його класифікації, тобто не є тяжким або особливо тяжким.
Судом в ході судового розгляду обставин регламентованих п.п. а - є статті 8 Закону стосовно засудженої не встановлено.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, а тому вона може бути звільнена від відбування покарання, призначеного даним вироком місцевого суду на підставі положень п. в ст. 1 Закону.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, 203 КПК України, слід скасувати.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені, вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Законом України Про амністію у 2014 році № 1185-VII від 08.04.2014, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014, з урахуванням положень Закону України Про застосування амністії № 392/96-ВР від 01.10.1996, ст. 85, 86 КК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України та призначити покарання:
? за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень в дохід держави;
? за ч. 4 ст. 358 КК України штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень в дохід держави;
? за ч. 1 ст. 222 КК України штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень в дохід держави.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного даним вироком на підставі п. в статті 1 Закону України Про амністію у 2014 році, ст. 85 КК України.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: ОСОБА_1