У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Скотаря А.М., Пивовара В.Ф.,

за участю прокурора захисника та
потерпілої

Кривов”яза Я.І, ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 12 квітня
2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_3 та
захисника ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Полтавської області від 4 грудня
2006 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Гребенківського районного суду
Полтавської області від 30 травня 2006 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судимого,

засуджено
за ст.116 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 5.446,82 грн. матеріальних збитків та 1.200 грн. за юридичну
допомогу.

Вироком апеляційного суду Полтавської
області від 4 грудня 2006 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.1
ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі і постановлено стягнути на
користь потерпілої ОСОБА_2 10.000 грн. моральної шкоди.

Згідно з вироком 9 липня 2003 року о 1
год. між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які перебували в стані алкогольного сп”яніння біля
магазину “Світлана” у с.Олександрівка Гребенківського району Полтавської
області, на грунті неприязних відносин виникла бійка, в ході якої ОСОБА_3
завдав ОСОБА_4 удар ножем в серце, вчинивши таким чином умисне вбивство
потерпілого.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_3, не оспорюючи доведеність вини, просить перекваліфікувати його дії
на ст.116 або 118 КК України мотивуючи тим, що злочин ним був вчинений в стані
сильного душевного хвилювання внаслідок знущання над ним і образи з боку
потерпілого.

Захисник ОСОБА_1 у касаційній
скарзі зазначає, що судове слідство проведено неповно, однобічно, з обвинувальним
ухилом і з порушенням права ОСОБА_3 на захист. Вважає, що у справі є достатньо
доказів того, що ОСОБА_3 знаходився в стані сильного душевного хвилювання і
намагався захистити себе від протиправних дій потерпілого. За змістом скарги
захисник ОСОБА_1 у зв”язку із неправильним застосуванням судом кримінального
закону і порушенням вимог кримінально-процесуального закону при розгляді
справи, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3 і направити справу на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, захисника
ОСОБА_1, який підтримав касаційні скарги, потерпілу ОСОБА_2, яка просила
залишити вирок щодо ОСОБА_3 без зміни, прокурора про залишення вироку без
зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за
обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних по
справі та перевірених судом.

Сам ОСОБА_3 не заперечував факту
нанесення ним в ході бійки ножем удару у грудну клітку ОСОБА_4, що і стало
причиною смерті останнього.

Із показань свідка ОСОБА_5 видно, що
неприязні стосунки між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виникли біля чотирьох років тому,
тобто протягом тривалого часу засуджений і потерпілий перебували у неприязних
стосунках.

Згідно з даними судової
психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_3 на момент вчинення злочину в стані
фізіологічного афекту не перебував, а згідно з висновком додаткової
судово-медичної експертизи удар ножем потерпілому був нанесений спереду назад,
зліва направо та знизу вверх і носить цілеспрямований характер.

Висновок суду про умисний характер дій
ОСОБА_3 стосовно потерпілого ОСОБА_4 слід визнати таким, що відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки він підтверджується наявними у справі
доказами. Тому посилання у касаційних скаргах захисника ОСОБА_1 і засудженого
на те, що останній має нести кримінальну відповідальність за умисне вбивство
вчинене в стані сильного душевного хвилювання або при перевищенні меж
необхідної оборони, є безпідставними.

Вивченням матеріалів справи не виявлено
даних, які б давали підстави вважати, що
у справі допускались порушення вимог кримінально-процесуального закону, які
тягнуть скасування чи зміну вироку, у тому числі й тих, які б були пов”язані із
порушенням права ОСОБА_3 на захист.

Дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.115 КК України
кваліфіковані вірно, а покарання призначено відповідно до вимог ст.65 КК
України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого,
даних про його особу та конкретних обставин справи.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_3 та
захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду
Полтавської області від 4 грудня 2006 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М.
Скотарь А.М.
Пивовар В.Ф.