Справа № 161/1592/15-к Провадження №11-кп/773/153/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька, Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, непрацюючий, з середньою освітою, розлучений, раніше судимий 12.09.2014 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

засуджений за:

- за ч. 2 ст. 389 КК України на 3 (місяці) арешту;

Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він, будучи засудженим 12.09.2014 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, умисно ухилився від відбування призначеного за цим вироком покарання.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Волинської області, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в той же час посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування вказує, що суд, постановляючи вирок щодо ОСОБА_7 , безпідставно не застосував ст. 71 КК України при призначенні останньому покарання й не приєднав невідбуту частину покарання ОСОБА_7 за вироком від 12.09.2014 року.

У зв`язку з цим просить вирок суду скасувати, та постановити свій вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту й на підставі ст. ст. 71, 72 КК України остаточно призначити обвинуваченому 3 місяці 10 днів арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та в судових дебатах просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами, які ніким не оспорюються і яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 389 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в результаті призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Дані вимоги закону суд першої інстанції не дотримався та не призначив ОСОБА_7 остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки злочин за який він засуджений в даному кримінальному провадженні, вчинений ним до повного відбуття покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 12.09.2014 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання слід скасувати і постановити новий вирок.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України апеляційний суд згідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, та особу винного, який має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

До обставин, що пом`якшують покарання апеляційний суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги відсутність у ОСОБА_7 обставин, що обтяжують його покарання, апеляційний суд призначає останньому покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових ним злочинів.

Як вбачається з відповіді Луцького РП КВІ УДПтСУ у Волинській області, як на час ухвалення вироку, так і на час розгляду кримінального провадження в апеляційній інстанції засуджений ОСОБА_7 відпрацював лише 44 години із 200 годин громадських робіт, призначених вироком Луцького міськрайонного суду від 12.09.2014 року.

З огляду на це, апеляційний суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України вважає за необхідне приєднати невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за вироком Луцького міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року, перевівши його за правилами ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року, перевівши за правилами ст. 72 КК України менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, і остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 3 (три) місяці 10 (десять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: