Провадження № 11-кп/792/376/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0005712 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 5 березня 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарожани Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 21.12.1994 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ст. 94 КК України на 13 років позбавлення волі, звільненого 03.08.2007 року по відбуттю строку покарання;
- 15.01.2009 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 1, 162 ч. 1, 70 ч. 1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,
звільненого 08.09.2009 року по відбуттю строку покарання;
- 23.12.2010 року вироком Кам`янець-Поільського міськрайонного суду Хмельницької області за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 04.09.2014 року постановою Балаклейського райсуду Харківської області від 27.08.2014 року на підставі ст. 84 КК України - за хворобою,
невідбутий строк - 3 роки 4 місяці 6 днів;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 5 березня 2015 року, із зарахуванням у цей строк часу тримання його під вартою з 18 листопада 2014 року по 4 березня 2015 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_8 , маючи непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, в тому числі умисне вбивство, на шлях виправлення не став та скоїв аналогічний злочин, а саме умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , за наступних обставин.
Так, 16 листопада 2014 року, близько 22 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території автостанції №1, що розташована по вул. Вінницьке шосе, 23 м. Хмельницького, неподалік від платформи №14, в ході раптово виниклого на грунті неприязні конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , з метою вбивства останнього наніс йому один удар невстановленим гострим предметом в ліву половину обличчя у білявушній ділянці, заподіявши тим самим потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: одного колото-різаного поранення лівої половини обличчя у білявушній ділянці із ушкодженням поверхневих та глибоких м`язів верхньої третини шиї, білявушної слинної залози, бокової стінки ротоглотки та внутрішньої сонної артерії з розвитком швидкої масивної крововтрати, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями, від яких ОСОБА_9 через нетривалий час помер на місці пригоди.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати його дії з п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті. Стверджує, що вину у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнавав і не визнає, оскільки умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 у нього не було. З метою захиститись від неправомірного посягання на своє життя він наніс ОСОБА_9 лише один удар ножем у верхню частину тулуба, після чого ОСОБА_9 припинив конфлікт та пішов у напрямку платформ. Тому визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, тобто в умисному вбивстві при перевищенні меж необхідної оборони. При призначенні покарання просить врахувати його щире каяття у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення його у відповідь на неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_9 , а також просить врахувати наявність у нього тяжких хронічних захворювань.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, за яке його засуджено, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого його злочину визнав частково. При цьому, не оспорюючи, що саме внаслідок його протиправних дій була спричинена смерть потерпілому ОСОБА_9 , показав, що дійсно у вечірній час 16 листопада 2014 року в приміщенні автостанції №1, що по вул. Вінницьке шосе, 23 м. Хмельницького, він познайомився з потерпілим ОСОБА_9 , який разом з сином ОСОБА_10 повертався з заробіток додому. При цьому потерпілий декілька разів пригощав його спиртними напоями в кафе автостанції. Пізніше, близько 22 год., коли вони перебували вже на платформі вокзалу, між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт з приводу витрачених потерпілим на випивку грошей. Потерпілий почав висувати йому якісь незрозумілі претензії, схопив його за шию, почав його бити. Під час конфлікту у відповідь, захищаючись, він наніс ОСОБА_9 один удар ножем, який носив при собі, після чого, втікаючи з місця пригоди, викинув ножа, а на АЗС помив від крові руки.
Потерпілий ОСОБА_10 показав, що 16 листопада 2014 року він
разом з батьком ОСОБА_9 повертались додому в м. Волочиськ з м. Умані Київської області, де перебували на заробітках. У вечірній час вказаного дня, коли вони знаходились в приміщенні автостанції №1 м. Хмельницького в очікуванні автобуса, його батько ОСОБА_9 познайомився і спілкувався з ОСОБА_11 . Тоді ж до них підійшов і познайомився ОСОБА_8 , який представився чи то ОСОБА_12 , чи то ОСОБА_13 . Останній запропонував випити пива, розповідав, що працює механіком. Декілька разів батько відлучався з
ОСОБА_8 із залу очікування і по поведінці останніх він запідозрив,
що вони вживали спиртні напої. Близько 22 год., очікуючи посадки в автобус, всі вони знаходились вже на вулиці, на посадковій платформі. Він разом з ОСОБА_11 стояли безпосередньо на платформі, а його батько ОСОБА_9 і ОСОБА_8 спілкувались між собою на деякій відстані від них. ОСОБА_11 порадив йому забрати батька від ОСОБА_8 . В цей же момент він помітив, що його батько побіг у неосвітлене місце за приміщенням вокзалу. Куди зник ОСОБА_8 , він не бачив. Щоб забрати батька, він пішов у тому напрямку, куди побіг останній. Та батько сам вийшов йому назустріч із-за закритого для огляду повороту. В нього було дуже закривавлене обличчя і сильна кровотеча. На запитання, що трапилось, батько нічого не пояснив, впав на землю та став хрипіти. Невдовзі на місце події за викликом прибула швидка допомога, лікар якої повідомив, що його батько ОСОБА_9 помер.
Свідок ОСОБА_11 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин знайомства та поведінки потерпілого ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_8 , показав, що у вказаний час та місці, вже перебуваючи на платформі вокзалу, ОСОБА_8 наполегливо запрошував відійти в сторону і намагався залишитись на одинці з потерпілим ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тоді ж він бачив, як під час спілкування з потерпілим ОСОБА_8 почав втікати в темряву, за приміщення вокзалу, а потерпілий ОСОБА_9 з криком «віддай» побіг за ним. Син загиблого пішов у вказаному напрямку, щоб забрати батька. Повернувшись за деяку мить, ОСОБА_10 був зніяковілим і повідомив, що батько сильно закривавлений. Тоді ОСОБА_11 підійшов до місця, де на землі лежав ОСОБА_9 . Він був сильно закривавлений і без свідомості

Об`єктивно винність ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується даними:

· протоколу огляду місця події від 16.11.2014 року, в ході проведення якого було встановлено місце скоєння злочину, а саме ділянка території поруч 14-ї платформи автовокзалу №1 м.Хмельницького, розташованого по вул. Вінницьке шосе, 23, де на землі було виявлено труп ОСОБА_9 , з нашаруванням яскраво-червоної рідини на обличчі та руках, а поруч трупа та на відстані 5 метрів від тіла ОСОБА_9 плями речовини бурого кольору;
· протоколу огляду місця події від 17.11.2014 року, в ході проведення якого з місця вчинення злочину було вилучено змиви з виявлених плям речовини бурого кольору, яка виявилась, згідно висновків експерта-імунолога № 1063 від 21.11.2014 року та № 709 від 04.12.2014 рок, кров`ю загиблого ОСОБА_9 ;
· протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису такої слідчої дії від 18.11.2014 року в ході якої ОСОБА_8 розповів та показав на місці пригоди обставини вчинення ним злочину, в тому числі де саме, яким чином і куди він наніс удар потерпілому ножем. Такі його показання узгоджуються та підтверджуються висновком судового-медичного експерта № 634 від 22.12.2014 року щодо механізму утворення тілесного ушкодження на тілі трупа ОСОБА_9 , в тому числі щодо локалізації, напрямку та глибини раневого каналу, висновками експерта судово-медичної експертизи№ 115-мк від 18.12.2014 року та № 124-мк від 19.12.2014 року щодо характеру рани на клаптеві шкіри, вилученому з трупа ОСОБА_9 , та конструктивних особливостей травмуючого предмету, яким міг бути, як слідує з вказаних висновків експерта, і ніж із однобічно-гострим клинком, який має недеформоване гострокутне вістря, одне гостре лезо та тупий «П»-подібний «обушок» із скосом та двома добре вираженими боковими ребрами;
· протоколу слідчого експерименту від 18.11.2014 року, під час якого свідок ОСОБА_11 на місці пригоди показав, де і як відбувались події вбивства ОСОБА_9 ;
· відповідними протоколами пред`явлення особи для впізнання від 18 та 20.11.2014 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_14 , кожен зокрема, пояснювали і вказували, що саме ОСОБА_8 у вечірній час 16.11.2014 року був присутнім на місці скоєння злочину і спілкувався з загиблим ОСОБА_9 перед вбивством останнього, тобто упізнали ОСОБА_8 серед інших пред`явлених їм осіб;
· протоколу огляду речових доказів від 19.11.2014 року.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 625 та № 634 від 22.12.2014 року смерть ОСОБА_9 настала за 8-16 годин до проведення розтину внаслідок колото-різаного поранення лівої половини обличчя у білявушній ділянці із ушкодженням поверхневих та глибоких м`язів верхньої третини шиї, білявушної слинної залози, бокової стінки ротоглотки та внутрішньої сонної артерії з розвитком швидкої масивної крововтрати.
Згідно дослідження трупа ОСОБА_9 , на ньому виявлено тілесні ушкодження у виді: одне колото-різане поранення лівої половини обличчя у білявушній ділянці із ушкодженням поверхневих та глибоких м`язів верхньої третини шиї, білявушної слинної залози, бокової стінки ротоглотки та внутрішньої сонної артерії, садна лобної ділянки справа.
Колото-різане поранення лівої половини обличчя у білявушній ділянці із ушкодженням поверхневих та глибоких м`язів верхньої третини шиї, білявушної слинної залози, бокової стінки ротоглотки та внутрішньої сонної артерії утворилось не більше ніж за 5-10 хв. до настання смерті, внаслідок одного удару твердим плоским колючо-ріжучим предметом, можливо і однобічно гострим клинком ножа, який мав ширину клинка не більше 2,3 см та довжину не менше 8 см, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Напрямок ранового каналу зліва направо, зверху вниз та дещо спереду назад.
Садна лобної ділянки справа утворились від дії тупих предметів незадовго до смерті, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням не перебувають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
В момент отримання колото-різаного ушкодження лівої половини обличчя ОСОБА_9 перебував у вертикальному чи близькому до такого положенні, на що вказують множинні вертикальні плями крові на передніх поверхнях джинсових брюк та наявність плям крові на верхніх поверхнях та підошвах черевиків.
Ушкодження внутрішньої сонної артерії з розвитком масивної швидкої крововтрати виключало можливість врятувати життя ОСОБА_9 навіть за умови швидкого надання кваліфікованої медичної допомоги.
При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_9 , як слідує з висновку експерта № 2186 від 24.11.2014 року, виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові - 3,13% (проміле), що вказує на сильне алкогольне сп`яніння потерпілого в момент настання смерті.
Механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_9 відповідає обставинам, на які вказав та показав ОСОБА_8 18.11.2014 року під час проведення з ним слідчого експерименту.
Відповідно до висновку експерта-цитолога №172 від 22.12.2014 року в піднігтьовому вмісті кистей рук трупа ОСОБА_9 крім слідів власної крові в правому піднігтьовому вмісті епітеліальних клітин людини немає. Це спростовує твердження обвинуваченого про те, що загиблий ОСОБА_9 наносив ОСОБА_8 удари та душив за шию.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1417 від 24.11.2014 року щодо обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 , виявлені в обвинуваченого тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці та крововиливи на тильних поверхнях кистей утворились приблизно за 1-2 доби, а садно на передній поверхні живота та два садна на передній поверхні правої гомілки приблизно за 7-9 діб до моменту обстеження.
Згідно висновку експерта-імунолога № 710 від 04.12.2014 року на светрі,
вилученому у ОСОБА_8 18.11.2014 року під час особистого обшуку, згідно протоколу огляду речей від 19.11.2014 року, виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 .
Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 634 від 08.12.2014 року ОСОБА_8 на теперішній час та на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв та виявляє «емоційно-лабільний розлад особистості, імпульсивний тип», однак це не залишає та не залишало його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 в період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в стані тимчасового розладу душевної діяльності не перебував, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не знаходився. ОСОБА_8 на момент вчиненого в стані патологічного сп`яніння не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 вікових та індивідуальних особливостей, що можуть вплинути на об`єктивність його показань, не виявлено, психічних властивостей, що мають яскраво виражений характер і можуть справляти істотний вплив на його поведінку, не діагностовано. ОСОБА_8 застосування до нього примусових мір медичного характеру не потребує.
Оцінюючи такі висновки судово-психіатричних експертиз, місцевий суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 осудним та відповідальним за фактично скоєне.
На думку колегії суддів, місцевий суд всебічно дослідив обставини вчинення кримінального правопорушення, дав повний аналіз та вірну правову оцінку дослідженим в даному кримінальному провадженні доказам, враховував спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину, на підставі чого прийшов до вірного переконання про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 .
Наносячи удар колюче-ріжучим предметом із значною силою в життєво важливий орган голову, обвинувачений, як на думку суду першої інстанції, так і на думку апеляційного суду, не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких своїх дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 . Разом з тим, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, його втеча з місця пригоди очевидно підтверджує небажання ОСОБА_8 запобігти таким негативним наслідкам.
Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , скоєне особою, яка раніше вчинила вбивство.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 при перевищенні меж необхідної оборони та необережний характер його дій, то такі його твердження на увагу не заслуговують, є надуманими і повністю спростовуються вище наведеними доказами, які в свою чергу повністю узгоджуються між собою.
Не логічною виглядає поведінка ОСОБА_8 , який з його слів, з метою уникнення побиття, від потерпілого ОСОБА_9 став втікати в темне безлюдне місце, за приміщення автовокзалу. В той же час, з показань свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 слідує, що ініціатором знайомства загиблого з обвинуваченим був саме останній. Безпосередньо на платформі ОСОБА_8 наполегливо намагався і таки спровокував ОСОБА_9 видалитись за ним в безлюдне місце. Не зміг пояснити суду обвинувачений і те, чому він приховував від потерпілого своє дійсне ім`я і представлявся під вигаданим.
Потерпілий ОСОБА_9 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому не становив реальної загрози для ОСОБА_8 , не міг активно нападати на останнього, бити його, що об`єктивно підтверджується відсутністю у ОСОБА_8 відповідних серйозних тілесних ушкоджень, зокрема в області його шиї, характерних для самооборони.
Слід відмітити, що попереднє вбивство ОСОБА_15 вчинив також шляхом нанесення ударів ножем в шию потерпілого, що об`єктивно підтверджується копією вироку Білоцерківського міського суду Київської області від 21 грудня 1994 року.

За таких обставин підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з п.13 ч.2 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України колегія суддів не вбачає.
Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, фактичних обставин справи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також тих обставин, на які обвинувачений ОСОБА_8 посилається в своїй апеляційній скарзі.

ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння вчинив особливо тяжкий злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою та тяжкими наслідками у виді смерті потерпілого ОСОБА_9 . Такий злочин ОСОБА_8 скоїв через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі за хворобою. Має декілька судимостей, в тому числі за скоєння особливо тяжкого та тяжких злочинів, за вчинення умисного вбивства, за місцем проживання та лікування характеризується негативно у зв`язку із зловживанням спиртними напоями та порушенням лікарняного режиму, а тому місцевий суд прийшов до вірного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Наявність у ОСОБА_8 одинокої матері похилого віку, а також його важке хронічне захворювання в даному випадку не є тими обставинами, за яких йому слід призначати більш м`яке покарання, на що він посилається у своїй апеляційній скарзі.

Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , для зміни чи скасування вироку стосовно нього колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 5 березня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримуються під вартою на протязі трьох місяців з моменту отримання ними копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .