Сколівський районний суд Львівської області
ВИРОК
іменем України
Справа № 453/270/15-к
№ провадження 1-кп/453/24/15
02.03.2015 року м. Сколе
Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ОСОБА_4 11.02.2015 року приблизно о 16 годині по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого умисно схопивши її рукою за кисть правої руки, стиснув її та викрутив в праву сторону, заподіявши ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 13 від 13.02.2015 року умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що 11.02.2015 року о 16 годині у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, він, перебуваючи на подвір`ї житлового будинку по АДРЕСА_2 , почав нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_5 та на її зауваження припинити такі дії, схопив останню рукою за кисть правої руки та викрутив її. Зазначив, що під час конфлікту він перебував у стані алкогольного сп`яніння, на даний час він кається у скоєному, обіцяє виправитись та у подальшому такого більше не вчиняти.
Ураховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило довготривалий розлад здоров`я.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
За місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки ОСОБА_4 призначається покарання у виді обмеження волі, ураховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і тому є підстави звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, поклавши на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтись туди для реєстрації.
Речовий доказ куртку з розірваним рукавом, яка знаходиться на зберіганні ОСОБА_5 слід залишити у її власності.
Цивільний позов не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальних витрат по справі немає.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання 1 (один) рік обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді одного року обмеження волі з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації у зазначені органи.
Речовий доказ - куртку з розірваним рукавом, яка знаходиться на зберіганні ОСОБА_5 - залишити у її власності.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя