АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/215/15-к Номер провадження 11-кп/786/265/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Полтавської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України, до 2-х років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: - своєчасно повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволений частково. Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 7 475 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. - моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

08 березня 2013 року близько 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в ТРЦ «Європа» за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Леніна, 7, де він відпочивав разом зі своїм знайомим, зайшов до зали з біліардними столами де між ним та раніше не знайомим йому ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка в ході якої ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_10 два удари кулаком лівої руки в праву частину обличчя, заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді перелому правої вилицевої кістки з переходом на латеральну стінку правої очниці і передню стінку гайморової пазухи.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 553/1 від 04.07.2013 року вищевказані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли довготривалий розлад здоров`я. .

Не погодившись з зазначеним вироком в частині задоволення цивільного позову захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник не оскаржуючи висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, просить змінити оскаржуваний вирок Автозаводського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині цивільного позову, та зменшивши розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з нього на користь потерпілого ОСОБА_10 на суму 3 804 грн. 01 коп., та розмір моральної шкоди до 8 000 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовані необґрунтованістю стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого суми в розмірі 3554 грн. 01 коп., яка була витрачена згідно чеку ТзОВ «Мегамед» від 25.03.2013 року на придбання одного гвинта та мініпластини прямої на 16 отворів, які придбані потерпілим без документально підтвердженої рекомендації лікаря та не були використані під час його лікування.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого і кошти в розмірі 200 грн. і 50 грн. (квитанції №№ 344, 345 від 11.03.2015 року), оскільки зазначені кошти були сплачені в якості добровільних внесків і ніякого відношення до лікування потерпілого не мають.

Крім того, як про це зазначає апелянт, суд першої інстанції, стягуючи на користь потерплого моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., не взяв до уваги, що зазначена сума фактично є непосильної для компенсації її обвинуваченим, оскільки у нього на утриманні перебувають малолітні діти та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а сам ОСОБА_7 не має постійної роботи та заробітку, вибачився перед потерпілим за вчинене.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив оскаржуваний вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно поданих до суду апеляційної інстанції клопотань обвинувачений ОСОБА_7 , його захисника адвокат ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_11 , просили провести апеляційний розгляд без їх участі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених і оцінених судом першої інстанції.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Крім того, суд першої інстанції на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Дотримуючись вимог вищевказаної статі, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи всі обставини провадження, особу винного, його матеріальне та сімейне становище, колегія суддів, вважає визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн., що підлягає стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 співрозмірним характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині його фізичних та душевних страждань, а тому підстав для його зменшення не вбачає.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , щодо необґрунтованості стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 суми 3554 грн. 01 затраченої потерпілим на придбання в ТзОВ «Мегамед» одного гвинта та мініпластини прямої на 16 отворів, та сум 200 грн. і 50 грн., які згідно квитанцій №№ 344, 345 від 11.03.2015 року, були сплачені потерпілим в якості добровільних внесків.

Так, як вбачається з матеріалів провадження в них відсутні будь які медичні приписи про необхідність придбання потерпілим ОСОБА_10 чи використання лікарями під час лікування потерпілого гвинта та мініпластини прямої на 16 отворів, придбаних потерпілим в ТзОВ «Мегамед». Зазначене також підтверджене показаннями самого ОСОБА_10 допитаного в суді першої інстанції.

Крім того, як вбачається з квитанцій №№ 344, 345 від 11.03.2015 року, потерпілим ОСОБА_10 на користь лікувального закладу були сплачені добровільні внески на суму 200 грн. та 50 грн. відповідно. Сплата зазначених сум була здійснена потерпілим добровільно за власним бажанням, що й підтверджується змістом зазначених квитанцій, а вказані кошти не використовувались для усунення негативних наслідків завданих здоров`ю потерпілого кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене вищевказані суми підлягають виключенню з загального розміру матеріальної шкоди визначеної до стягнення судом першої інстанції з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 - 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року, відносно ОСОБА_7 змінити в частині цивільного позову.

Зменшити розмір стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3804 грн. 01 коп. визначивши її в розмірі 3671 грн. 19 коп.

В інший частині вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14