справа №11-1717/11 головуючий у І-й інстанції:
категорія: ч.1 ст.368 КК України доповідач: Ришкова Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2011 року листопада місяця 8 дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді Ришкової Н.М.,

суддів Грушицького А.А.,

ОСОБА_2,

за участю прокурора Литвиненка О.О.,

адвоката ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 27 липня 2011 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

цим вироком: ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку,

громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

заміжню, непрацюючу, пенсіонерку,

що мешкає в м. Херсон по вул. 49-ї

гвардійської Дивізії, 37?А/1,

раніше не судиму,-

засуджено за ч.1 ст.368 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена застава.

Стягнуто з ОСОБА_4 судові витрати по справі.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_4 визнана винною і засуджена судом за те, що будучи ректором приватного вищого учбового закладу Міжнародного Університету Бізнесу та Права, являючись посадовою особою, використовуючи своє службове становище, 13 травня 2011 року запропонувала ОСОБА_5 крім офіційної сплати за навчання в аспірантурі передати їй особисто грошові кошти в сумі 4 500 доларів США та 1 500 грн. за поміч в позитивній перевірці дисертації, прискоренні її захисту та отриманні наукового ступеню кандидата з економіки, на що той згодився. Після чого, 16 травня 2011 року близько 16:00 год., ОСОБА_4, знаходячись в своєму службовому кабінеті, розташованому в будівлі вказаного вищого навчального закладу по вул. 49-ї Херсонської Гвардійської Дивізії, 37 в м. Херсоні, отримала від ОСОБА_5 в якості хабара незаконну матеріальну нагороду в сумі 4 500 доларів США (по курсу Національного банку України становить 35 903,25 грн.) та 1 500 грн., після чого була затримана.

В апеляції прокурор просив вирок місцевого суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок м'якості та істотного порушення кримінально-процесуального закону, так як приймаючи рішення про призначення ОСОБА_4 основного покарання, не пов'язаного з триманням її в умовах ізоляції, не надав належної оцінки ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженої, що призвело до призначення ОСОБА_4 м'якої міри покарання.

Крім того, на думку прокурора, судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог ст.299 КПК України, всупереч яким було проігноровано позицію державного обвинувача, який заперечував проти дослідження доказів в скороченому порядку та наполягав на перевірці всіх доказів по справі , зібраних в ході досудового слідства .

Вважає, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, визнала частково, так як в ході судового розгляду ОСОБА_4 показала, що частину хабара в розмірі 1 500 грн. вона одержала не для себе особисто, а мала намір передати їх для оплати банкету , що на думку прокурора також виключає можливість розгляду справи згідно вимог ч.3 ст.299 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію на підставах, викладених в апеляції, засуджену ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_3, які заперечували проти скасування вироку на підставах, зазначених в апеляції прокурора , та просили вирок скасувати , кримінальну справу закрити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ОСОБА_6 України Про амністію в 2011 році, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція прокурора задоволенню частково з наступних підстав .

Із матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду суд відповідно до ч.3 ст.299 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, у тому числі й прокурором.

При розгляді даної кримінальної справи в апеляційній інстанції колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вимоги ст.299 КПК України при розгляді справи не були порушені.

Як вбачається з протоколу судового засідання, суд розяснив підсудній та всім учасникам процесу порядок застосування ст.299 КПК України та ту обставину, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. При цьому суд першої інстанції заслухав думку прокурора, котрий був згодний слухати справу в скороченому порядку, запропонувавши обмежитися допитом підсудної та дослідженням матеріалів справи (т.2 а.с.161).

В подальшому в ході судового слідства клопотання від прокурора про зміну порядку дослідження доказів по справі не поступило.

При виясненні судом думки учасників судового процесу щодо закінчення судового слідства прокурор заявив про можливість закінчення судового слідства після допиту підсудної та дослідження матеріалів справи та переходу до дебатів без допиту свідків.

Як вбачається з виступу прокурора в дебатах, доданого в письмовій формі до матеріалів кримінальної справи , посилання на порушення порядку дослідження доказів по справі та зауваження щодо скороченого порядку дослідження доказів порядку ч.3 ст.299 КПК України в ньому відсутні.

3 жовтня 2011 року від прокурора надійшли зауваження на протокол судового засідання (т.2 а.с.168), які судом були відхилені.

За таких обставин підстав вважати , що суд першої інстанції проігнорував думку прокурора щодо повного дослідження доказів по даній кримінальній справі колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу і доводи прокурора щодо неналежного порядку дослідження доказів по справі на підставі ч.3 ст.299 КПК України в звязку з тим , що ОСОБА_4 не неповністю визнала вину, так як в судовому засіданні заявила , що частину отриманих від ОСОБА_5 грошей мала намір витратити на бенкет .

З матеріалів кримінальної справи вбачається , що як в ході досудового, так і судового слідства ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в обсязі предявленого обвинувачення при обставинах та у встановленому слідством розмірі, що також зафіксовано в протоколі судового засідання та в вироку суду першої інстанції. Та обставина , що вона мала намір в подальшому використати частину грошей за власним розсудом , не є підставою вважати , що вона не визнала свою вину в повному обємі.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.368 КК України є правильною і прокурором та іншими учасниками судового розгляду справи не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора щодо мякості покарання, обраного судом відносно ОСОБА_4 в виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки, то вони є також необґрунтованими, так як, призначене покарання засудженій ОСОБА_4 вибрано в межах санкції статті з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину, скоєння злочину вперше, повного визнання вини та щирого каяття, виключно позитивної характеристики, пенсійного віку. На думку колегії таке покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і є необхідним та достатнім для її виправлення. В звязку з цим підстав для скасування зазначеного вироку з мотивів , зазначених в апеляції прокурором щодо обраного засудженій покарання , колегія суддів також не вбачає.

Будь-яких даних про порушення органами досудового слідства чи судом норм кримінального або кримінально-процесуального закону, які давали б підставу для скасування судового рішення, також не встановлено.

За таких обставин підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_4 з підстав , зазначених прокурором в апеляції , колегія суддів не вбачає.

ОСОБА_4 та її захисник звернулися з заявами до апеляційного суду про застосування до засудженої ОСОБА_6 України Про амністію в 2011 році зважаючи на те , що на час набрання чинності вказаним ОСОБА_6 вона досягла 55 років.

Згідно п.г-1 ст.1 ОСОБА_6 України Про амністію у 2011 році звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, особи, яких на день набрання чинності цим ОСОБА_6 в установленому порядку досягли жінки 55 річного віку.

Відповідно до ст.6 Закон України Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року, звільняються від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим ОСОБА_6, особи, які підпадають під дію ст.1 цього ОСОБА_6, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим ОСОБА_6.

Засуджена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підпадає під дію п.г-1 ст.1 вищевказаного ОСОБА_6, оскільки на день набрання чинності ОСОБА_6 України Про амністію у 2011 році, який вступив в силу 28.07.2011 року, досягла 55 річного віку та не заперечує проти застосування до неї акту амністії.

Злочин , передбачений ч.1 ст.368 КК України, є злочином середньої тяжкості .

За таких обставин вимоги ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_3 про звільнення засудженої від кримінальної відповідальності та скасування вироку на підставі акту амністії підлягають задоволенню, а апеляція прокурора задоволенню частково, в частині скасування вироку , але з інших підстав.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції , задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 27 липня 2011 року щодо ОСОБА_4 скасувати.

Відповідно до п.г-1 ст.1, ст.6 ОСОБА_6 України Про амністію у 2011 році №3680-VІ від 08.07.2011 року звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, провадження по справі закрити.

Головуючий:

судді: