В И Р О К
іменем України
25.03.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
Органами досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що вона 21.03.2013 року близько 17 години з метою таємного викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_11 була відсутня за місцем свого проживання, а її донька ОСОБА_13 перебувала в іншій кімнаті, таємно викрала золоту каблучку із діамантом вартістю 9 159,61 грн., яка знаходилася у вітальній кімнаті на м`якому декоративному диванчику на тумбочці. Після чого з місця вчинення злочину із викраденим майном зникла у невідомому напрямку. В подальшому викраденим розпорядилася за власним розсудом, а саме здала 21.05.2013 року до ломбарду «Скарбничка» за адресою: м. Київ, вул. Бучми, 2 під свій особистий паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 9 159,61 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 30.05.2013 року близько 17 години ОСОБА_12 з метою таємного викрадення майна та повернення його на свою користь, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_11 була відсутня за місцем свого проживання, а її донька ОСОБА_13 перебувала в іншій кімнаті, повторно, таємно викрала золоті сережки із камінцями церконнію вартістю 529,56 грн., які знаходились у кімнаті потерпілої на дерев`яній полиці шафи. Після чого з місця вчинення злочину із викраденим майном зникла у невідомому напрямку. В подальшому викраденим розпорядилася за власним розсудом, а саме здала 03.06.2013 року до ломбарду «Скарбничка» за адресою: м. Київ, вул. Бучми, 2 під свій особистий паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 529,56 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 28.07.2013 року близько 18 години ОСОБА_12 з метою таємного викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_11 була відсутня за місцем свого проживання, а її донька ОСОБА_13 перебувала в іншій кімнаті, повторно, таємно викрала жіночу позолочену каблучку вагою 3 г, вартістю 887,12 грн. та жіночі духи марки «Christian Dior» ємкістю 125 мл. вартістю 452,77 грн., які знаходилися в прихожій кімнаті на полиці. Після чого з місця вчинення злочину із викраденим майном зникла у невідомому напрямку. В подальшому викраденими речами розпорядилася за власним розсудом, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1 339,89 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 винною себе у вчиненні інкримінованих їй злочин ів не визнала та пояснила суду, що у 2011 році познайомилась із ОСОБА_14 , двоюрідною сестрою своєї подруги ОСОБА_15 . В подальшому, встановивши дружні стосунки із ОСОБА_16 , вона познайомилась із її молодшою сестрою ОСОБА_17 та її матір`ю ОСОБА_11 . У зв`язку із тим, що вона закінчила курси манікюру, то запропонувала ОСОБА_14 бути моделлю для нанесення манікюру. Обвинувачена почала робити манікюр ОСОБА_14 та її молодшій сестрі безкоштовно, не отримуючи кошти навіть за використаний матеріал. 19 грудня 2012 року, коли вона приїхала до квартири ОСОБА_11 , їй подарували мобільний телефон, аргументуючи тим, що з нею останній час не можливо зв`язатися. 28 липня 2013 року обвинувачена знову приїздила до квартири потерпілої з метою повернути зазначений телефон. На той момент в житловому приміщенні також знаходився брат потерпілої ОСОБА_18 . Обвинувачена знаходилась в даній квартирі близько години, а потім повернулась додому. 02.08.2013 року ОСОБА_11 , її співмешканець ОСОБА_19 та її брат ОСОБА_18 приїхали до неї за адресою її проживання з метою повернення коробки від подарованого телефону та технічної документації на нього. ОСОБА_11 зайшла до квартири, де проживає обвинувачена, переглянула її особисті речі та не знайшла будь-яких власних речей. В подальшому, 09.08.2013 року, коли вона виходила із власного під`їзду, на неї чекав незнайомий чоловік, який представився оперуповноваженим ОСОБА_20 , який намагався затягнути її до автомобіля своєї подруги. У зв`язку з такими діями чоловіка, вона викликала по мобільному телефону працівників міліції. Після прибуття до даного будинку дільничного вони всі проїхали в четвертий територіальний відділ міліції на вулиці Каунській. У відділення також приїхали оперуповноважений ОСОБА_21 та дільничний інспектор ОСОБА_22 . Зазначені працівники правоохоронних органів насильно посадили обвинувачену до автомобіля та відвезли до ОСОБА_23 на квартиру до ОСОБА_24 , де змусили її вживати алкогольні напої, погрожуючи підкинути їй амфітамін. Приблизно через пів години вони всі поїхали до відділення міліції. Під час поїздки, ОСОБА_25 розказував як необхідно вести себе в кабінеті слідчого та які документи необхідно написати. В кабінеті слідчого ОСОБА_26 , обвинувачена змушена була написати заяви про вчинення злочину під диктовку ОСОБА_27 , при чому, як остання зазначила в судовому засіданні, вона написала лише текст заяв, проте не підписувала їх. 10.08.2013 року приїхавши до Вишнівського МВМ та зайшовши до кабінету слідчого вона не могла добровільно видати будь-яких речей потерпілої, оскільки не брала їх. Більш того, зазначила, що 21.03.2013 року вона взагалі не приїздила до квартири ОСОБА_28 , оскільки навідувала бабусю у лікарні. Також не було її і 30.05.2013 року у вищезазначеній квартирі, хоча вона зустрічалася із ОСОБА_14 , проте в центрі міста, а не в них вдома. 28 липня 2013 року, хоча обвинувачена і перебувала у квартирі потерпілих, проте жодних їх речей не крала і взагалі не знає як виглядають коштовності, викрадення яких їй інкримінують. В судовому засіданні наголосила, що здавала в ломбард лише власні речі.

В судовому засіданні відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) були допитані:

Потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 , які надали аналогічні показання, пояснивши суду, що з ОСОБА_12 вони підтримували дружні стосунки, остання достатньо часто приходила до них погостити, інколи залишалась на ночівлю в їх квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . 22.03.2013 року ОСОБА_29 приїхала до них додому, щоб зробити ОСОБА_16 манікюр. В квартирі знаходилась лише ОСОБА_14 . Її матері ОСОБА_11 та молодшої сестри ОСОБА_17 вдома не було. На наступний день потерпіла помітила, що зникла золота каблучка із діамантом, яка була подарована ОСОБА_16 її батьком, який купив зазначену коштовність за кордоном. Ця каблучка знаходилася на м`якому декоративному диванчику на тумбочці у вітальній кімнаті, до якої ОСОБА_12 мала вільний доступ і декілька разів заходила туди. В кінці травня 2013 року ОСОБА_29 знову приїхала до них, щоб зробити ОСОБА_16 манікюр на випускний. В квартирі знову знаходилась лише ОСОБА_14 , оскільки її матері ОСОБА_11 та молодшої сестри ОСОБА_17 вдома не було. Як зазначила потерпіла, зранку в її кімнаті на дерев`яній полиці шафи лежали золоті сережки із камінцями церконнію, які належали її молодшій дочці ОСОБА_17 та були подаровані останній її батьком, проте коли вона повернулась додому зазначені сережки зникли. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_12 в той день неодноразово заходила до кімнати її матері. 28.07.2013 року ОСОБА_12 знову приїхала до їх квартири з метою повернути подарований мобільний телефон. На той момент в квартирі знаходилась лише ОСОБА_14 . Після візиту ОСОБА_12 зникли позолочена каблучка та жіночі духи марки «Christian Dior», які належали потерпілій та знаходилися в прихожій кімнаті на полиці, до якої також вільно заходила обвинувачена. Потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що про обставини зникнення речей їй відомо зі слів доньки ОСОБА_30 , оскільки в той час коли до них приходила ОСОБА_12 . ОСОБА_11 вдома не було. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що безпосередньо вона не бачила як ОСОБА_12 здійснювала крадіжку речей, а висновки щодо причетності до викрадення речей саме ОСОБА_12 зробила тому, що зникнення речей вона помічала відразу після візиту ОСОБА_12 . У зв`язку із зазначеними крадіжками, потерпіла звернулася із відповідною заявою до правоохоронних органів. В подальшому, ОСОБА_11 було повернуто слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_26 позолочену каблучку та жіночі духи марки «Christian Dior», які як він пояснив, було добровільно видано обвинуваченою. Потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 зазначили, що речі в них зникали лише під час присутності в квартирі ОСОБА_12 , яка мала вільний доступ до кімнат, де вони знаходились.

Свідок ОСОБА_31 , пояснив суду, що знає про викрадення коштовностей лише зі слів колишньої дружини та дочок. Проте, він підтвердив, що придбав для дочки ОСОБА_16 за кордоном золоту каблучку із діамантом вартістю близько 1 400 у.о. та золоті сережки із камінцями церконнію приблизною вартістю близько 100 у.о.

Свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , надали аналогічні показання, пояснивши суду, що 10.08.2013 року були присутні під час огляду речей в службовому кабінеті № 9 в Вишнівському МВМ в якості понятих. Чи була присутня обвинувачена та потерпіла під час вчинення слідчих дій вони не пам`ятають, зазначені в протоколі речі, при них не опечатувалися. Крім того, свідок ОСОБА_32 надав суду суперечливі покази, зазначаючи, що підпис в протоколі огляду речей не його, не зумівши пояснити з якої причини він не підписав протокол, хоча був присутній на слідчій дії, в подальшому покази змінив, зазначивши що протокол огляду речей підписував, проте в наявному в матеріалах кримінального провадження протоколі огляду речей підпис не його.

Також в судовому засіданні були досліджені документи, долучені за клопотанням прокурора до матеріалів кримінального провадження, а саме:

- заява ОСОБА_11 від 06.08.2013 року, в якій вона зазначила, що ОСОБА_12 28.07.2013 року, шляхом вільного доступу викрала з її квартири позолочену каблучку та туалетну воду «Christian Dior» , чим спричинила їй матеріальний збиток на суму 1 847 грн. (а.с. 30, т.1);

- заява ОСОБА_11 , від 30.07.2013 року, в якій вона зазначила, що її знайома на ім`я ОСОБА_34 , яка 28.07.2013 року знаходилась у неї вдома за адресою: АДРЕСА_4 вкрала, скориставшись вільним доступом, дорогу біжутерію, каблучку вартістю в 1000 грн. та туалетну воду «Christian Dior» 125 мл. вартістю 847 грн., чим спричинила їй матеріальний збиток на суму 1 847 грн. (а.с. 31, т.1);

- заява ОСОБА_11 від 10.08.2013 року, в якій вона зазначила, що ОСОБА_12 на початку березня шляхом вільного доступу викрала з її квартири золоту каблучку чим спричинила їй матеріальний збиток на суму близько 1 000 грн. (а.с. 38, т.1).

- заява ОСОБА_12 про вчинений злочин, зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Вишневого МВМ від 09.08.2013 року за № 3332/13108, відповідно до якої обвинувачена зазначила, що на початку березня 2013 року шляхом вільного доступу з квартири АДРЕСА_5 , викрала золоту каблучку, яку через деякий час заклала до ломбарду в м. Києві «Скарбниця», вул. Бучми, 2 за що отримала 451,00 грн., які в подальшому витратила на власні потреби; свою вину визнала, просила суворо не карати та уточнила, що зазначена заява написана власноручно без застосування будь-якого фізичного і психологічного тиску (а.с. 37, т. 1);

- заява ОСОБА_12 про вчинений злочин, зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Вишневого МВМ від 09.08.2013 року за № 3332/13107, відповідно до якої обвинувачена зазначила, що 30.05.2013 року шляхом вільного доступу з квартири АДРЕСА_5 пару золотих сережок, які через декілька днів заклала до ломбарду «Скарбниця» за адресою: м. Київ, вул. Бучми, 2 за 276 грн., які в подальшому витратила на власні потреби; свою вину визнала, просила суворо не карати та уточнила, що зазначена заява написана власноручно без застосування будь-якого фізичного і психологічного тиску (а.с. 43, т. 1);

- заява ОСОБА_12 про вчинений злочин від 09.08.2013 року, відповідно до якої обвинувачена зазначила, що 28.07.2013 року близько 17 години в АДРЕСА_4 , вона шляхом вільного доступу викрала духи марки «Christian Dior» і позолочене кільце, яке відвезла до місця свого проживання, після чого вона використала духи, а кільце знаходиться за місцем проживання; свою вину визнала, просила суворо не карати та уточнила, що зазначена заява написана власноручно без застосування будь-якого фізичного і психологічного тиску (а.с. 52, т. 1);

- протокол огляду речей від 10.08.2013 року, відповідно до якого в службовому кабінеті № 9, який розташований у Вишнівському МВМ, в присутності понятих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , ОСОБА_12 добровільно видала працівникам міліції поліетиленовий пакет рожевого кольору в якому знаходиться скляна пляшечка з-під парфуму «Christian Dior» ємкістю 125 мл, заповнений рідиною жовтуватого кольору та перстень жовтого кольору із камінцями зверху жовтого та коричневого кольору, пояснивши, що 28.07.2013 року вона таємно викрала їх з квартири АДРЕСА_2 (а.с. 50, т.1)

- звіт «Про проведення товарознавчої експертизи рухомого майна: золотої каблучки із діамантом, золотих сережок з камінцями церконній, позолоченого персня, пляшки парфумів марки «Christian Dior» експерта ОСОБА_37 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 12820/11 від 26 грудня 2011 року, виданий ФДМ України, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 556 від 04.10.2003 року), попередженого про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку за ст. ст. 384, 385 КК України, за № 176М від 06.09.2013 року, відповідно до якого ринкова вартість оцінюваних предметів, наведених у таблиці, з урахуванням зносу, станом відповідно на початку березня 2013 року, 30.05.2013 року, 28.07.2013 року становить: золота каблучка із діамантом 9 159,61 грн.; золоті сережки з камінцями церконній 529,56 грн.; позолочений перстень із камінцями зверху (біжутерія) 887,12 грн.; пляшка парфумів марки «Крістіан Діор» (Escale aux Marguises) ємністю 125 мл 452,77 грн. (а.с. 63-66, т. 1);

- відповіді з ломбарду «Скарбниця» на запит слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 69-72, 216, т. 1), відповідно до даної документації ОСОБА_12 неодноразово здавала ювелірні вироби в ломбард протягом 2012-2013 року.

- протоколи пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 року, відповідно до яких птрерпіла ОСОБА_11 серед інших речей впізнала викрадені в неї парфуми марки «Діор» та позолочений перстень з камінцями жовтого та коричньового кольору (т. 1 а.с. 95-97, 98-100);

- протоколи проведення слідчого експерименту від 06.09.2013 року проведені з потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_13 (а.с. 104-109, а.с. 110-116);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів, від 12.11.2013 року, відповідно до якого було отримано роздруківку вхідних і вихідних дзвінків з номеру обвинуваченої ОСОБА_12 з прив`язкою до базових станцій (а.с.190-198, т. 1).
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи. При цьому, згідно ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином обов`язок доказування, у тому числі події кримінального правопорушення та вини особи покладається на сторону обвинувачення.

Суд визнає, що обвинувачена ОСОБА_12 давала суду неправдиві показання в частині того, що не підписувала заяви про вчинення нею злочинів під час досудового розслідування та підпис в вказаних заявах належить не їй, оскільки в цій частині вони спростовуються висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 31.10.2014 року за № 8589/14-32/8581/14-33, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_12 в вказаних заявах виконані самою ОСОБА_12 (а.с. 192-209, т. 2).

Проаналізувавши показання потерпілої та свідків, суд приходить до переконання, що вони не підтверджують винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, оскільки відповідно до показань потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , в момент викрадення речей, що інкримінують ОСОБА_12 , в квартирі потерпілої перебували лише ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 особисто не бачила за яких обставин ОСОБА_12 викрала ювелірні вироби та духи, а лише зробила припущення, що вказані речі зникли після приходу до них додому ОСОБА_12 . Потерпілій ОСОБА_38 та свідку ОСОБА_39 про обставини зникнення речей відомо лише з показів ОСОБА_40 . Показання свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_42 жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їй злочинах, оскільки підтверджують лише те, що вони були присутні під час огляду речей, в службовому кабінеті Києво-Святошинського РВ та про обставини вказаної слідчої дії нічого не пам`ятають, та в сукупності з висновком експертів від 31.10.2014 року (т.2 а.с. 192-209), відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_43 та ОСОБА_42 в протоколі огляду речей від 10.08.2013 року виконані не вказаними особами, свідчать про порушення слідчим КПК України під час виконання вказаної слідчої дії та фальсифікацію вказаного документа.

Крім того долучена за клопотанням прокурора, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_12 , інформація про телефонні дзвінки з абонентського номеру НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 194-198), свідчить, що на момент вчинення інкримінованих їй злочинів 21.03.2013 та 30.05.2013 року вказаний абонентський номер перебуває в м. Києві, а не в м. Вишневе, та з вказаного номеру відбувається активне спілкування, в тому числі і з номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_13 , що ставить під сумнів факт перебування ОСОБА_12 21.03.2013 року близько 17 години та 30.05.2013 року близько 17 години за адресою проживання потерпілої, оскільки відповідно до наданої інформації абонентський номер, належний ОСОБА_12 , працює в м. Вишневе 21.03.2013 року лише з 21 години 29 хвилин, а 30.05.2013 року взагалі цілий день знаходився в м. Києві.

Наявні в матеріалах справи відповіді з ломбарду «Скарбниця» щодо здачі ОСОБА_12 в ломбард ювелірних виробів (т.1 а.с. 69-72, 216) свідчать про те, що ОСОБА_12 неодноразово користувалась послугами ломбарду і здавала туди речі в значно більших обсягах ніж ті, які були викрадені в потерпілої, крім того вказана відповідь не містить в собі будь-яких даних щодо індивідуальних ознак речей, які здавались, їх зовнішнього вигляду, вказані речі в ломбарді не вилучались і потерпілій для впізнання не надавались, тому посилання сторони обвинувачення, що серед вказаних речей є речі потерпілої є припущенням і не ґрунтується на матеріалах справи.

Суд не приймає в якості доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_12 в інкримінованих їй злочинах, заяви ОСОБА_12 про вчинення нею злочинів (т. 1 а.с. 37, 43, 52), оскільки вказані заяви не є процесуальними джерелами доказів, в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України та за своєю суттю є показаннями ОСОБА_12 написаними під час досудового розслідування на ім`я начальника Києво-Святошинського РВ , а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить, серед іншого, огляд речей. Відповідно до ч.7 ст. 223 КПК України слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий вважатиме це за доцільне. Згідно ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження; усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Відповідно до ч. 5 ст. 104 КПК України протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

В порушення вимог ст. 104, 237 КПК України поняті ОСОБА_32 та ОСОБА_33 в зазначеному протоколі огляду речей не підписувалися, що підтверджується висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 31.10.2014 року за № 8589/14-32/8581/14-33 (т.2 а.с. 192-199).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За таких обставин суд визнає не допустимим доказом протокол огляду речей від 10.08.2013 року (а.с. 50, т.1), відповідно до якого ОСОБА_12 в присутності понятих ОСОБА_44 та ОСОБА_45 добровільно видала працівникам міліції парфум «Christian Dior» та перстень жовтого кольору із камінцями зверху жовтого та коричневого кольору.

З мотивів встановлення недопустимого джерела походження речових доказів, суд не може прийняти протокол огляду речей (а.с. 50, т. 1) та протоколи пред`явлення речей для впізнання від 15.08.2013 року (а.с. 95-97, 98-100, т. 1) як доказ вини ОСОБА_12 у інкримінованих їй злочинах.
Суд не приймає в якості доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_12 в інкримінованих їй злочинах, відомості викладені в протоколах проведення слідчого експерименту від 06.09.2013 року з потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_13 (а.с. 104-109, а.с. 110-116), оскільки вони в своїй сукупності підтверджують лише фактичне місцезнаходження речей, які в подальшому зникли та жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_12 до вчинення крадіжки вказаних речей.

За таких обставин суд вважає пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення таким, що побудоване на припущеннях та на підставі ч. 3 ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_12 тлумачить на її користь.

Отже з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками перевірки зібраних по справі доказів, пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення її участі у вчиненні інкримінованих їй злочинів ні органом досудового слідства, ні судом здобуто не було, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_12 за ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України за недоведеністю її участі у вчиненні даних злочинів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів по кримінальному провадженні суд вирішує згідно зі п.1 ч.9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_12 визнати невинуватою та виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину.

ОСОБА_12 визнати невинуватою та виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме: скляну пляшку з парфумами ємкістю 125 мл марки «Christian Dior Escale aux Marguises» та позолочений перстень з камінцями жовтого та темно-коричневого кольору, передані на зберігання ОСОБА_11 - залишити в розпорядженні ОСОБА_11 (а.с. 103, т. 1).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілою, захисником та обвинуваченою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1