АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/360/15 Справа № 200/4827/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного в режимі відеоконференції ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2015 року захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Новомосковська, громадянина України, раніше не
судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 ККУкраїни,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється у незаконному позбавленні волі та викраданні потерпілої ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб за ознаками складу злочину, передбаченого за ч.2 ст.146 КК України.
Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 травня 2015 року до 10 год. 30 хв..
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив, щодо ОСОБА_8 є обґрунтована підозра у вчинені ним кримінального правопорушення, за яке законом встановлено покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі строком до п`яти років та існують ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілого, а також на інших учасників кримінального провадження, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення з корисливих мотивів. У зв`язку з чим, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не зможуть запобігти ризикам, вказаним в ст.177 КПК України, та не можуть бути застосовані відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, оскільки вважає, що вона є незаконною та безпідставною. Просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, у зв`язку з тим, що слідчий та прокурор жодним чином не довели того, що існує ризик порушення вимог перелічених у ст.177 КПК України, жоден із наведених слідчим ризиків необґрунтовано застосовується до її підзахисного стороною обвинувачення. Аналіз поведінки ОСОБА_8 в аспекті вказаних обставин також свідчить про відсутність потреби застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, раніше не судимий, з 1995 року одружений, на утриманні має двох дітей, злочин вчинив виключно під впливом тяжких сімейних обставин. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати ухвалу слідчого судді та обрати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, доводи прокурора, який вважав, за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
Так, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість цього клопотання.

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, оскільки він в повній мірі не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів кримінального провадження, в провадженні СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 13.03.2015 року, за ознаками ч.2 ст. 146 КК України.

13 березня 2015 року ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі та викраданні людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Цього ж дня ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, яка передбачає таке право уповноваженої службової особи лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, це можливість переховуватись від слідства та суду та незаконно впливати на свідків та
інших підозрюваних осіб,знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або предметів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Разом з тим, при розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя зобов`язаний був перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч.1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Всилу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Зі змісту п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України слідує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину..

Зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали не дотриманні. Слідчий суддя не перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст. 184 КПК України. Не обґрунтовані зазначені у клопотанні слідчого підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів ( правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Отже, з огляду на викладене, у зв`язку з зазначеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Враховуючи, тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, його вік, міцність соціальних зв`язків: ОСОБА_8 одружений, має одну неповнолітню дитину та одну дитину-інваліда, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має позитивні характеристики, те що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики і в апеляційному суді таких доказів прокурором не надано, то клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.2. ст. 181 КПК УКраїни, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням перелічених обставин, оцінивши їх в сукупності, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків , а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисникаОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України скасувати та постановити нову ухвалу, якою:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Обрати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб до 12 травня 2015 року, звільнивши його з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді.
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваногоОСОБА_8 , передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, процесуального керівника прокурора прокуратури Дніпропетровської області.

Судді:

------------------------ -------------------------- ------------------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4