У х в а л а

і м е н е м
у к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Кривенди О.В.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 17 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на судові рішення щодо нього.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2006
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого 5 червня 2002 року за ч.
1 ст. 296, ч. 2 ст. 125, ч. 2
ст. 289 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст. 152 КК
України на сім років позбавлення волі.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_2, судові рішення щодо якого в
касаційному порядку не оскаржено та касаційного подання не внесено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 1
366,76 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 гривень - моральної шкоди та 2 000
гривень на відшкодування витрат за надання юридичної допомоги.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2007 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що вони, за обставин, викладених
у вироку, 17 жовтня 2004 року в період з 22-ї до 23-ї години, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, зґвалтували
потерпілу ОСОБА_3

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового
слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зазначає,
що його засуджено за злочин, який він не вчиняв, крім того, посилається на
допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Просить
судові рішення щодо нього скасувати, а справу
- закрити.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, міркування прокурора, який просив касаційну скаргу
задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та, в порядку ст.
395 КПК України, щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу - направити на новий
апеляційний розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та
обґрунтованості вироку, ухвали, постанови, що перевіряються в апеляційному
порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і рішення суду першої
інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного
суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377 КПК України. У ній мають бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення, усі доводи, що
містяться в апеляції, мають бути проаналізовані і жоден із них не повинен
залишатися без відповіді.

Однак, як убачається з матеріалів справи, апеляційний суд при розгляді
справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційному порядку не дотримався усіх вимог
і положень закону.

Так, у своїй апеляції на вирок
місцевого суду засуджений ОСОБА_1 вказував, що на його статевому члені не було
виявлено будь-яких слідів, які б свідчили
про вчинення статевого акту, про що зазначено у висновку експерта, проте
суд не дав оцінки цьому доказу.

В апеляції ОСОБА_1 зазначав і про те, що до нього застосовувалися
недозволені методи досудового слідства, що виявлені у нього тілесні ушкодження,
які відображені у висновку експерта № 277 від 28 жовтня 2004 року, походять не від дій потерпілої, а - від неправомірних дій працівників міліції, що
підтверджується, на його думку, показаннями в судовому засіданні свідка
ОСОБА_4.

В апеляції ОСОБА_1 йшлося й про однобічність та неповноту досудового
слідства, зокрема, про те, що не був оглянутий одяг обвинувачених на предмет
виявлення на ньому слідів злочину, а між потерпілою та обвинуваченими, з метою
усунення суперечностей в їх показаннях,
не було проведено очних ставок.

Крім того, ОСОБА_1 посилався на
суттєві суперечності у показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_5 під час
досудового слідства та показаннях цих
осіб у судовому засіданні. Засуджений зазначав у чому, на його думку, полягають
ці суперечності.

Вказував ОСОБА_1 і на порушення його права на захист та зазначав, у чому,
на його думку, полягає це порушення.

Проте, як убачається зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції, ці доводи
апеляції належним чином не проаналізовані і відповіді на них не дано, що є
порушенням вимог ст. 377 КПК України.

Отже, колегія суддів вважає, що
ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та в порядку ст. 395 КПК України щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані
недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданих на вирок місцевого
суду апеляцій та постановити рішення з дотриманням усіх вимог
кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2007 року щодо
ОСОБА_1 та в порядку ст. 395 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний розгляд.

судді:

Коновалов В.М. Канигіна Г.В. Кривенда О.В.