У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_7.,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
за участю: прокурора ОСОБА_10,
при секретарі ОСОБА_11
розглянула в судовому засіданні 9 квітня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Байраки

Герцаївського району Чернівецької області,

про звільнення його згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від призначеного покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2014 року ухвалу скасовано, звільнено ОСОБА_6 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від подальшого відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року.

У касаційній скарзі прокурор посилається на неправильно застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом не взято до уваги дані про особу ОСОБА_6, який є судимим за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів та знов вчинив тяжкий злочин до набрання чинності цим законом. Просить змінити ухвалу та відмовити ОСОБА_6 у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який касаційну скаргу не підтримав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про звільнення на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року, суд першої інстанції послався на передчасність винесеного клопотання, обґрунтовуючи це тим, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, а стосовно ОСОБА_6 постановлено ще й вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2014 року, яким його виправдано за вчинення тяжких злочинів і який на момент постановлення ухвали не набрав законної сили.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров'я, якщо вони на день набрання чинності цим законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 встановлено, що він засуджений за злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров'я, і на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» відбув більше однієї чверті призначеного строку основного покарання у виді 5 років позбавлення волі за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року, амністія до нього раніше не застосовувалася, обставини, передбачені ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», за яких амністія не може бути застосована, відсутні.

Також апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 на час вирішення клопотання не набрав законної сили, то у відповідності до ст. 88 КК України у нього немає судимості, а тому відсутні заборони для застосування амністії.

Тому апеляційний суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_6 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнив його від відбування покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2012 року.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, або істотно порушено кримінальний процесуальний закон, не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9