Справа № 495/4361/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, не працює, освіта неповна середня, раніше судимого:

- 06.05.1997 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2, ст. 140 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- 03.08.1999 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 45 КК України з випробуванням строком на один рік,

- 19.06.2000 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2 КК України у виді виправних робіт строком на два роки,

- 22.09.2000 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2 КК України із застосуванням ст. 43 КК України до 1 року та 3 місяців позбавлення волі;

- 09.11.2004 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на один рік;

- 07.04.2005 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 345 ч.2 КК України із застосуванням до 4 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 08.04.2011 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 05.05.2014 у зв`язку з відбуттям покарання,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, маючи не зняту та не погашену судимість, приблизно у лютому 2015 року, точний час скоєння кримінального правопорушення встановити не представилось можливим, шляхом взлому навісного замка вхідних дверей, проник до підсобного приміщення, а саме сараю, розташованого на території спільного подвір`я по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме, магнітофон «Sharp» сірого кольору вартістю 300 гривень; електроплитку однокомфорну вартістю 150 гривень; газову плитку вартістю 100 гривень; металеве ліжко вартістю 200 гривень; металеву сковорідку вартістю 50 гривень; металеве відро об`ємом 12 літрів вартістю 20 гривень. Після чого з місця скоєного кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 820 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. У лютому 2015 року він вирішив скоїти крадіжку за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 . Підійшовши до підсобних приміщень потерпілої, він пошкодив навісний замок вхідних дверей. Таким чином, проник до сараю, розташованого на території спільного подвір`я ( АДРЕСА_1 ) звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме, магнітофон «Sharp» сірого кольору; електроплитку однокомфорну; газову плитку; металеве ліжко; металеву сковорідку; металеве відро. Після чого з місця скоєного кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд. На даний час викрадене майно не повернено. Він запевнив суд, що обов`язково відшкодує завданий збиток. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

У судове засіданні потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась, була повідомлена належним чином. На даний час вона перебуває в Російській Федерації.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, він перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену у встановлені законом строки судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення (а.с. 30-39).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз був засуджений 08.04.2011 року до 3 років позбавлення волі, звільнився 05.05.2014 року але після звільнення знову вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України. Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має бажання ставати на шлях виправлення та продовжує скоювати нові злочини.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення до відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ