БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/1429/15-к
Провадження № 1-кп/361/118/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«04» березня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000017 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
24.03.2014 старший солдат ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цього ж дня, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №7 старший солдат ОСОБА_5 призначений на посаду старшого механіка-гранатометника 1 центру тропосферного зв`язку 2 польового вузла зв`язку. У зв`язку з цим, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній являється військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.

Вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; зразково виконувати свої службові обов`язки.
У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, старший солдат ОСОБА_5 з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 при наступних обставинах.

Так, 25.12.2014 близько 08.00 год. військовослужбовець військової служби за призовом військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), яка має чітко визначені межі, вибув у невідомому напрямку та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 10.02.2015, тобто не з`являвся за місцем проходження служби без поважних причин тривалістю понад один місяць. У вказаний період ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами вказаної військової частини приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.
17 лютого 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000017, та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України, відповідно до якої ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, за ч. 3 ст. 407 КК України, з врахуванням вимог ст.ст. 53, 69, 69-1 КК України, у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 (два) місяці.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язався неухильно виконувати вирок Броварського міськрайонногго суду .

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, від якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-гранатометника 1 центру тропосферного зв`язку 2 польового вузла зв`язку у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «старший солдат», діючи з прямим умислом, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, всупереч вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII із змінами, внесеними згідно із Законом України від від 20.05.2014 №1275-VII, п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 25.12.2014 близько 17 год. самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка має чітко визначені межі, та фактично ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 10.02.2015.

За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України, за якою належить призначити йому, узгоджену сторонами міру покарання, згідно угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 17 лютого 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.02.2015, покарання, з урахуванням вимог ст.ст. 53, 69, 69-1 КК України, у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 (два) місяці.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Витрати, понесені на залучення експертів, а також речові докази - відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1