Справа № 405/1340/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000020, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргорода, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, призваний у зв`язку із частковою мобілізацією до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин понад десять діб, але не більше місяця, виходячи із наступного:

29.12.2014 року, ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із частковою мобілізацією до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , на посаду номер обслуга протитанкового артилерійського взводу протитанкової батареї вказаної військової частини, у військовому званні солдат.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись в своїй службовій діяльності вимог Конституції України, Законів України, Статутів, бути зразком виконання службового обов`язку, а саме хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.

Діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , в період проходження військової служби, не з`являвся вчасно до військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Так, 29.01.2015 року о 09:00 год. солдат ОСОБА_4 повинен був прибути із звільнення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків. В цей же день та час у вказаній військовій частині командиром частини майором ОСОБА_5 проводилось шикування військовослужбовців, з метою перевірки наявності особового складу на військовій службі. На вказаному шикуванні було виявлено, що солдат ОСОБА_4 відсутній без поважних причин на військовій службі та були організовані пошуки солдата ОСОБА_6 , але встановити місцезнаходження останнього в межах та поза межами частини не представилось можливим.

В подальшому, 12.02.2015 року о 14:00 год. солдат ОСОБА_6 прибув до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . За період з 09:00 год. 29.01.2015 року до 14:00 год. 12.02.2015 року солдат ОСОБА_4 до виконання своїх службових обов`язків не приступив та про своє місцезнаходження нікому із посадових осіб частини не повідомляв.

13.02.2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди старший прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин понад десять діб, але не більше місяця; істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та підозрюваним ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, старший прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, визнав свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, покарання яке узгоджене в угоді за ч.2 ст.407 КК України, із врахуванням ст. 69 КК України є покаранням, яке не виходить за межі ст. 60 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між страшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та підозрюваним і призначити узгоджену сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 468-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18 лютого 2015 року про визнання винуватості укладену між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст.ст.60,69 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці, з утриманням на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Після вступу вироку у законну силу, строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його поміщення (доставки) на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1