Справа № 1-172/2008 р.
16 жовтня 2008 року Козелецький районний суд Чернігівської
головуючого Іванюка
при секретарі Дідовець
за участю: прокурора Бобруйко І.М. Штаби С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець кримінальну
справу по обвинуваченню :
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Кеменджа, Сусуманського району
Магаданської області, РФ, росіянина, громадянина України, з середньою освітою,
не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1, раніше судимого:
року Корюківським районним чудом Чернігівської області по ст. 140 ч. 2 КК
України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 46-1
відстрочено виконання вироку на 2 роки;
2. 20.08.1998 року
Корюківським районним судом Чернігівської області по ст. 94, 42 КК України до
8-ми років позбавлення волі. 29 04.2002 року постановою Полтавського районного
суду Полтавської області звільнений умовно-достроково. Невідбутний строк - 3
роки 11 місяців 23 дні. Судимість не знята і не погашена в установленому
передбачених ст. 185 ч. 1 та ст. 186 ч.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець м.Остер Козелецького району, українець, громадянин України, з
середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_2 , раніше
не судимого,
в скоєнні злочину передбаченого ст.
186 ч. 2 КК України,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Остер Козелецького району
Чернігіваської області, українця, громадянина України, з середньою-технічною
освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_3, раніше не
судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ст.
186 ч. 2 КК України,
Підсудний ОСОБА_2 скоїв таємне
викрадення чужого майна та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний
з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, за
попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто злочини передбачені ст. ст. 185
ч. 1, 186 ч. 2 КК України.
Підсудні ОСОБА_3та
ОСОБА_4скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, за попередньою
змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ст.186 ч. 2 КК України.
Дані злочини вчинені
підсудними при слідуючих обставинах :
12 червня 2008 року у ніч
вечірній час в м. Остер біля магазину «Лимончик» під час раптово виниклих неприязних
відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , з кишені останнього випав мобільний телефон
марки «Нокія 6290». Скориставшись тим, що ОСОБА_5. з місця бійки пішов,
ОСОБА_2. викрав даний телефон, чим заподіяв власнику матеріальної шкоди на
загальну суму 1675 гривень. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_2.
14.06.2008 року близько 1-ї години ночі в м. Остер біля будинку творчості дітей
та юнацтва за попередньою змовою разом із ОСОБА_3. та ОСОБА_4. із застосуванням
фізичної сили до ОСОБА_6. у останнього забрали сумочку, у якій знаходилося два
мобільних телефони марки «Нокія 5610» вартістю 1750 грн., з пакетом оператора
мобільного зв'язку «МТС», вартістю 25 грн. та карткою пам'яті вартістю 75
гривень та «Нокія 2610» вартістю 300 гривень, з пакетом оператора мобільно
зв'язку «Київстар» вартістю 25 грн., та гроші в сумі 350 гривень чим заподіяв
потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2545 грн.
14.06.2008 року близько 1-ї
години ночі в м. Остер біля будинку творчості дітей та юнацтва ОСОБА_3. та
ОСОБА_4., за попередньою змовою з ОСОБА_2. із застосуванням фізичної сили до ОСОБА_6. забрали у останнього тканеву
сумочку, у якій знаходилося два мобільних телефони марки «Нокія 5610» вартістю
1750 грн., з пакетом оператора мобільного зв'язку «МТС», вартістю 25 грн. та
карткою пам'яті вартістю 75 гривень та «Нокія 2610» вартістю 300 гривень, з
пакетом оператора мобільно зв'язку «Київстар» вартістю 25 грн., та гроші в сумі
350 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2545
Винуватість підсудних у
вчиненні даного злочину підтвержується такими доказами :
Підсудний ОСОБА_2свою вину
у скоєних злочинах визнав повністю та показав, що 12.06.2008 року близько 18-ї
години він біля магазину «Лимончик» у м. Остер розпивав спиртні напої разом із
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. До їх на скутері під'їхав ОСОБА_5. Він попросив щоб
останній підвіз його до центру м. Остер, на що той відповів, що у скутері немає
бензину. Тоді він разом з ОСОБА_5. поїхати на АЗС. Коли поверталися, то впали.
Коли підіймалися, то ОСОБА_5. переїхав йому ногу. У відповідь він стягнув
останнього з скутера і почав бити. Після того як бійка припиналася і ОСОБА_5.
поїхав, він помітив у траві мобільний телефон. Даний телефон він забрав собі. 14.06.2008
року близько 1-ї години він разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_4. відпочивали у кафе
«Ася» в м. Остер. В цей час між ОСОБА_3. та ОСОБА_6., який також відпочивав у
кафе, виник конфлікт. Коли конфлікт припинився, ОСОБА_6., пішов з кафе. Вони
втрьох домовилися наздогнати його та провчити. Першим його наздогнав ОСОБА_3. і
почав бити. Він стояв у стороні і бачив, як ОСОБА_4. підібрав сумочку, яка
впала із ОСОБА_6. та побіг. Особисто він ОСОБА_6. не бив. Він та ОСОБА_3. теж
розбіглися. Через деякій час зустрілися та поділили речі, які знаходилися у
викраденій сумочці. Він та ОСОБА_3. забрали собі по мобільному телефону та по
100 гривень. ОСОБА_4. забрав 100 гривень. Наступного дня сам прийшов у міліцію
і добровільно видав телефон ОСОБА_5. та телефон і гроші із сумочки ОСОБА_6.,
якого бив ОСОБА_3. Висловив щире каяття у скоєному.
Підсудний ОСОБА_3під час
судового засідання свою вину у скоєних злочині визнав повністю та показав,
що 14.06.2008 року близько 1-ї години
він разом з ОСОБА_4. та ОСОБА_2. відпочивали в кафе «Ася», що в м. Остер. У
барі також відпочивали студенти серед яких був ОСОБА_6. З останнім у нього
виник конфлікт. Після цього вини утрьох вирішили провчити ОСОБА_6.. Наздогнавши останнього,
він почав його бити. Із рук ОСОБА_6. випала сумочка, яку підібрав ОСОБА_4.
ОСОБА_2. участі у бійці не приймав і речі потерпілого не забирав. Після цього
вони розбіглися і зустрілися через деякій час біля магазину «Людмила». Там
поділили те, що знаходилося у сумочці, яку забрав ОСОБА_4. Він та ОСОБА_2. забрали
по мобільному телефону та по 100 гривень, а ОСОБА_4. 100 гривень. Гроші та
телефон наступного дня віддав потерпілому у присутності працівників міліції.
Підсудний ОСОБА_4 у
судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав, що
14.06.2008 року близько 1-ї години він разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2. відпочивав
у кафе «Ася», що в м. Остер. Там між ОСОБА_3. та ОСОБА_6. виник конфлікт. Після
цього вони утрьох вирішили провчити ОСОБА_6. Коли той покинув кафе, вони
наздогнали його. Першим його почав бити ОСОБА_3. Від удару ОСОБА_6. вронив
сумочку, яку він підібрав та побіг
звідти. Через невеликий проміжок часу йому на мобільний телефон зателефонував
ОСОБА_3. і повідомив, що разом із ОСОБА_2. він чекає його біля магазину «Людмила».
Зустрівшись та оглянувши сумочку ОСОБА_6., вони виявили два мобільних телефони,
гроші в сумі 300 гривень. ОСОБА_2. та ОСОБА_3. забрали собі по мобільному
телефону, а гроші поділили порівну, кожному по 100 гривень. Висловив щире
Допитаний під час судового засідання
потерпілий ОСОБА_6 показав, що 13.06.2008 року близько 23-ї години 30 хв. він
відпочивав у кафе «Ася», що в м. Остер. Близько 1-ї години вийшов із кафе та
пішов до гуртожитку. Раптом його наздогнали три особи і почали бити. При цьому
у нього вони забрали сумочку у якій знаходилося два мобільні телефони, гроші в
сумі 350 гривень та документи. На даний час йому все викрадене повернуто.
Претензій до ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не має. Просить суд винних не
позбавляти волі. Цивільний позов не заявив.
Допитаний під час досудового
слідства в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що 12.06.2008 року він на
власному скутері під'їхав до магазину «Лимончик» в м. Остер, де зустрів
знайомого ОСОБА_2., який попросив його підвезти до центру міста. Коли їхали то
впали. Коли він підіймав скутер, то випадково наїхав ОСОБА_2. на ногу, за це
він почав його бити. В цей час підбігли ще ОСОБА_3. та хлопець на прізвисько
«ОСОБА_4 » і також почали його бити. Після цього піднялися і розпивали спиртні
напої. Пізніше помітив, що у нього зник мобільний телефон марки «Нокія»,
вартістю 1785 грн. з флеш-карткою вартістю 135 грн. Претензій до ОСОБА_2. не
має. Просить суворо не карати його та не позбавляти волі. Цивільний позов не
Допитана під час судового
засідання свідок ОСОБА_7 показала, що вона працює продавцем у магазині в м.
Остер. 14.06.2008 року до магазину зайшов ОСОБА_4. попросив поставити на підзарядку мобільний
телефон марки «Нокія» чорного кольору. Віддавши їй телефон, ОСОБА_4. вийшов на
вулицю, і більше вона його не бачила. Через деякій час прийшли працівники
міліції та повідомили, що даний телефон крадений, після чого вона віддала їм
Допитана на досудовому
слідстві свідок ОСОБА_8 показала, що працює офіціантом в кафе «Ася». 13.06.2008
року знаходилася на роботі. За одним із столиків знаходився п'яний молодий
чоловік, якому близько 1-ї години 15 хв. було запропоновано покинути приміщення
кафе. Останній через кілька хвилин пішов. Її співмешканець ОСОБА_2., разом з
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. в цей час знаходилися на порозі кафе. Приблизно о 2-гій
годині кафе зачинилося, і вона разом із
ОСОБА_2. пішли додому. Ні про який конфлікт того вечора вона не знає. (а.с.
Допитаний на досудовому
слідстві в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що одного разу він зустрів знайомого
ОСОБА_5., який повідомив його про те, що його хтось побив і забрав мобільний
телефон. (.а.с. 117).
Показання потерпілого ОСОБА_5.
та свідків ОСОБА_8. і ОСОБА_9 . перепровірені у судовому засіданні і не
суперечать матеріалам справи та доказам,
встановленим у судовому засіданні, а тому суд приймає їх за достовірні.
Винуватість підсудних ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. у вчиненні злочинів підтверджується також іншими доказами:
· явками з повинною, що
були письмово складені ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. про вчинення злочину
відносно ОСОБА_6. (а.с. 12,13, 14 );
· актами добровільної видачі від 14.06.2008 року (а.с. 20,
· речовими доказами по справі - мобільним телефоном марки
«Нокія 2610», шкіряним гаманцем, гроші в сумі 200 грн. купюрами по 100 гривень,
мобільним телефоном марки «Нокія 5610» (а.с. 29);
· матеріалами відтворення від 14.06.2008 року по показам
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. (а.с. 82-86, 87-91, 92-96);
· явкою з повинною, що складена письмово ОСОБА_2. про
скоєння крадіжки мобільного телефону ОСОБА_5. (а.с. 106);
· речовим доказом по справі - мобільним телефоном марки
«Нокія- 6290» (а.с. 115);
кримінальній справі докази в їх сукупності, суд вважає доказаним, що підсудний
ОСОБА_2скоїв таємне викрадення чужого майна та відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров○я
потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, повторно, а тому його дії
необхідно кваліфікувати за ст. ст. 185
ч. 1, 186 ч. 2 КК України.
Також оцінюючи зібрані у
кримінальній справі докази в їх сукупності, суд вважає доказаним, що підсудні
ОСОБА_3 та ОСОБА_4скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, за
попередньою змовою групою осіб, а тому їх дії необхідно кваліфікувати за
ознаками злочину передбаченого ст.186
При призначенні виду і
розміру покарання підсудному ОСОБА_2., суд враховує визнання вини і щире каяття
у вчиненому злочині, явки з повинною, активне сприяння розкриттю скоєних ним
злочинів, відшкодування завданої шкоди, давання правдивих показів як на
досудовому слідстві так і у суді, і визнає дані обставини такими, що
пом'якшують покарання. Таку обтяжуючу обставину, як повторність скоєння злочину
суд вважає за необхідне із обвинувачення виключити, оскільки це є кваліфікуючою
ознакою ч. 2 ст. 186 КК України. Інших обставин, які обтяжують покарання
підсудному ОСОБА_2. не встановлено. При цьому суд враховує, характер і ступінь скоєних злочинів, особу
винного, яки посередньо характеризується за місцем проживання, судимість не
знята і не погашена за попередній злочин, і вважає за необхідне призначити йому
покарання передбачене санкціями ч 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України у
вигляді позбавлення волі на певний строк. Покарання ОСОБА_2. призначити у
відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення меньш суворого покарання
більш суворим. При цьому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2. від
призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з
іспитовим строком, оскільки його виправлення та перевиховування можливе без ізоляції
При призначенні покарання
підсудному ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому
злочині, явки з повинною, активне сприяння розкриттю скоєних ним злочинів,
відшкодування завданої шкоди, давання правдивих показів як на досудовому
слідстві так і у суді, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
і визнає дані обставини такими, що пом'якшують покарання. При цьому суд враховує характер і ступінь
скоєного злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем
проживання, і вважає за необхідне призначити йому покарання передбачене
санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому суд
вважає за можливе звільнити ОСОБА_3. від призначеного покарання на підставі ст.
75 КК України з випробовуванням з іспитовим строком, оскільки його виправлення
та перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання
підсудному ОСОБА_4, суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому
злочині, явки з повинною, активне сприяння розкриттю скоєних ним злочинів,
відшкодування завданої шкоди, давання правдивих показів як на досудовому
слідстві так і у суді, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
і визнає дані обставини такими, що пом'якшують покарання. При цьому суд враховує характер і ступінь
скоєного злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем
проживання, і вважає за необхідне призначити йому покарання передбачене санкцією
ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому суд вважає за
можливе звільнити ОСОБА_4. від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК
України з випробовуванням з іспитовим строком, оскільки його виправлення та
перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов по справі потерпілими
ОСОБА_6. та ОСОБА_5. не заявлено.
Керуючись ст. ст. 323 і 324
КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочинів передбачених ч. 185 ч.
1 та ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання :
по ст. 185 ч. 1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
по ст. 186 ч. 2 КК України 5 (п'ять)
років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК
України остаточно призначити ОСОБА_2покарання шляхом поглинення меньш суворого
більш суворим - 5 ( п'ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК
України звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного судом покарання з
випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Відповідно до 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_2. періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
Запобіжний захід ОСОБА_2
змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнити його з під
варти негайно. Обраний запобіжний захід -підписку про невиїзд ОСОБА_2. вважати
дійсним до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ст.186 ч.
2 КК України і призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення
На підставі ст. 75 КК
України звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного судом покарання з
випробовуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки.
Міру запобіжного заходу
ОСОБА_3. до набрання вироком законної сили залишити попередню - підписку про
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ст.186 ч.
2 КК України і призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення
На підставі ст. 75 КК
України звільнити засудженого ОСОБА_4. від призначеного судом покарання з випробовуванням
із іспитовим строком на 2 (два) роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4. до набрання вироком законної сили залишити
попередню - підписку про невиїзд.
Речові докази по справі -
мобільний телефон марки «Нокія 2610», шкіряний гаманць, гроші в сумі 200 грн.
купюрами по 100 гривень, мобільний телефон марки «Нокія 5610» (а.с. 29), які
знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6. - повернути останньому за
належністю. Мобільний телефон марки «Нокія- 6290» (а.с. 115), який знаходяться
на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5. - повернути останньому за належністю.
На вирок може бути подана
апеляція до Чернігівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти діб з моменту