№1-кп/0202/292/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000948 від 27.05.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, маючу середню освіту, не одружену, не працюючу, маючу на утримані малолітню дитину, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- 03.02.2002 році Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнена 27.08.2003 році згідно постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.08.2003 року ст. 3 Указу ЗУ «Про Амністію» від 11.07.2003 року.

обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 22.05.2015 року близько 18 години 30 хвилин, знаходячись у сквері біля буд. 30 по вул. Косіора у м. Дніпропетровську, разом з раніше знайомим ОСОБА_5 у якого побачила мобільний телефон марки «Lenovo А 390» імеі НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним мобільним телефоном при цьому визначила, його як об`єкт своїх злочинних посягань.

ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 22.05.2015 року реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), діючи умисно, під вигаданим приводом, вчинення телефонного дзвінка, попрохала у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон марки «Lenovo А 390», при цьому, заздалегідь знаючи, що не виконає взяті на себе зобов`язання про повернення мобільного телефону потерпілому ОСОБА_5 , а потерпілий будучи впевненим, що ОСОБА_4 , виконає взяті на себе зобов`язання про повернення мобільного телефону, передав його ОСОБА_4 , яка продовжуючи вчиняти правопорушення, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом зловживання довірою взяла зазначений мобільний телефон, з рук потерпілого ОСОБА_5 та обіцяючи його повернути, скориставшись відсутністю потерпілого, з місця вчинення злочину зникла, отримавши тим самим можливість в подальшому розпорядитись викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями заподіяла потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду, що складає 1083,60 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась і показала, що 22.05.2015 року близько 18 години 30 хвилин, знаходячись у сквері біля буд. АДРЕСА_3 обманним шляхом забрала у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Lenovo А 390».

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме щире каяття та відшкодування збитку, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченої відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2881-15 від 18.06.2015 року у розмірі 61,50 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок експертної установи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1