Справа № 1326/3814/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/274/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.309 КК України за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2013 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий,

за ч. 2 ст. 187 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань засудженому ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обраний засудженому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 визначено рахувати з 27 березня 2010 року, з часу фактичного затримання.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_6 визнано винним у тому що він, в невстановлений слідством час та у невстановленої слідством особи, придбав наркотичну речовину метадон, для власного споживання без мети збуту.

07.02.2012 року близько 21.30 год. на вул. Городоцькій у м. Львові, біля ринку «Привокзальний» ОСОБА_6 було затримано працівниками міліції та доставлено у Франківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області де при поверхневому огляді останнього було виявлено та в подальшому вилучено з правої кишені штанів, в які він був одягнений, електронну вагу із порошкоподібною речовиною білого кольору на робочих поверхнях та на внутрішній частині пластикової кришки накладки ваг.

Згідно висновку спеціаліста дрібнокристалічна речовина білого кольору, яка знаходиться на поверхні електронної ваги та кришки, є метадоном, який відноситься до наркотичних засобів, обігу яких обмежено. Дрібнокристалічна речовина білого кольору, яка знаходиться в двох тканинних згортках (вирізаних кишенях) є метадоном, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса мета дону становить 0.0706 грам.

Крім цього, ОСОБА_6 15 лютого 2012 року о 08.00 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 31, яке рухалось по вул. Городоцькій в сторону головного залізничного вокзалу в м. Львові, маючи намір на таємне заволодіння чужим майном шляхом крадіжки повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав, з бокової кишені жіночої сумочки, майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Нокіа-2720» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 300 грн., в якому знаходилися сім карта оператора «Київстар» яка вартість не представляє, на рахунку якої грошей не було, після чого з місця скоєння злочину скрився, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 300 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 28 лютого 2012 року о 09.00 год. перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 51, що рухалось по вул. Городоцькій в м. Львові в сторону «Приміського вокзалу» маючи намір на таємне заволодіння чужим майном шляхом крадіжки повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав, з бокової кишені жіночої сумочки майно ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон моделі «Iphone 4» ІМЕІ НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 3200 грн., у якому знаходилася сім картка оператора «Київстар» 067-67-235-61 вартістю 20 грн., на рахунку якої грошей не було, та пластмасовий чохол прозорого кольору вартістю 200 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3420 грн. ОСОБА_6 вийшовши з вказаного маршрутного таксі був викритий та затриманий працівниками міліції на вул. Городоцький, 218 у м. Львові.

Крім цього, ОСОБА_6 03 березня 2012 року о 11.00 год., спільно з невстановленою слідством особою, за попередньою змовою переслідуючи корисливу зацікавленість спрямовану на матеріальне збагачення, перебуваючи у маршрутному таксі № 41, що рухалось по вул. С.Бандери Антоновича у м. Львові помітили ОСОБА_11 , яка перебуваючи у вищевказаному маршрутному таксі № 41 тримала в руках мобільний телефон марки «НТС Легенд» ІМЕІ НОМЕР_3 , переслідуючи корисливу зацікавленість, наблизились до ОСОБА_11 , ОСОБА_6 застосував ніж, погрожуючи яким приклав до низу живота ОСОБА_11 та відкрито викрав з руки в останньої мобільний телефон марки «НТС Легенд» ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 2500 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «КиївСтар» з номером НОМЕР_4 вартістю 25 грн., чим спричинили гр. ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2525 грн., після чого ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа з місця скоєння злочину скрились.

На вирок суду, прокурор ОСОБА_8 , який затвердив обвинувальний висновок, захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 , подали апеляції.

В поданій апеляції прокурор ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки формулюючи обвинувачення, судом не було зазначено кваліфікуючих ознак ст. 309 КК України, які інкриміновані ОСОБА_6 , не навівши при цьому підстав виключення таких з обвинувачення. Суд визнавши недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорювалися, повинен був допитати ОСОБА_6 по всіх епізодах пред`явленого обвинувачення, проте судом був скорочений обсяг дослідження доказів по епізодах від 07.02.2012р., 15.02.2012р., 28.02.2012р., які слід було дослідити в повному обсязі. Окрім цього по даних епізодах в мотивувальній частині вироку відсутній аналіз та оцінка доказів. Крім цього, суд не призначив ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

В поданій апеляції захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 щодо потерпілої ОСОБА_11 з ч.2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України. Зазначає, що при постановленні вироку, суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового слідства, а сам вирок є незаконний та необґрунтований, такий, що підлягає зміні. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що мала місце погроза застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, оскільки не навів у вироку жодних аргументів цього. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_6 всі дії щодо неї вчиняв самостійно, а невстановлена слідством особа жодним чином не виконувала дій, які б утворювали об`єктивну сторону складу злочину, а тому це є однозначною підставою для неможливості кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України. Судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, так як не було взято до уваги показання ОСОБА_6 про відсутність у нього гострих або ріжучих предметів, і те, що ним вчинялось саме таємне викрадення майна у ОСОБА_11 , а також не було допитано свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції просить вирок скасувати, мотивуючи це тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, оскільки у нього не було вилучено, та не встановлено інших осіб, які начебто, разом з ним попередньо домовившись скоїли напад. Також зазначає, що ножем нікого не лякав і свої незаконні дії вчиняв самостійно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляції прокурора та часткового задоволення апеляцій сторони захисту, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляцій, обговоривши наведені в апеляціях доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора слід задовольнити, а апеляції сторони захисту задовольнити частково.

Вирок суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції з наступних підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив неповноту судового слідства, істотні порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, що відповідно до п.1, 3, 4 ст. 367 КПК України 1960 року є підставами для скасування вироку.

Вирок суду не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 335 КПК України 1960 року, суд в резолютивній частині обвинувального вироку повинен зазначити: прізвище, ім`я та по батькові підсудного; кримінальний закон, за яким засудженого визнано винним; покарання, призначене підсудному по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними: остаточну міру покарання, обрану судом; початок строку відбуття покарання; тривалість іспитового строку, якщо застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням; рішення про цивільний позов; процесуальні дії або оперативно-розшукові заходи, проведені з порушенням законодавства, у разі їх виявлення; рішення про речові докази і судові витрати; рішення по залік попереднього ув`язнення; рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили і вказівка про порядок і строк оскарження вироку.

Так, ОСОБА_6 органом досудового слідства було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суд першої інстанції визнав доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту; розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд першої інстанції визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не призначив ОСОБА_6 покарання за даний злочин, тобто не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

За змістом ч.1 ст. 370 КПК України 1960 року та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.7 постанови № 1 від 15.05.2006 року „Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, якщо суд першої інстанції визначив обсяг досліджених ним доказів із порушенням вимог ст. 299 КПК України 1960 року, апеляційний суд повинен за наявності до того підстав скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та направити справу до цього суду на новий судовий розгляд.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 11 жовтня 2013 року (т.3 а.с.190-196), суд визначив обсяг доказів та порядок їх дослідження відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України. При цьому суд в порушення вимог ч.3 ст. 299 КПК України 1960 року не з`ясував, які саме фактичні обставини не оспорюються, і не з`ясував, чи правильно розуміє підсудний зміст цих обставин.

Недотримання судом вимог кримінально-процесуального закону потягло за собою нерозуміння підсудним змісту ст. 299 КПК України 1960 року та наслідків проведення судового слідства в порядку ч.3 ст. 299 КПК України 1960 року.

Це вбачається з того, що під час допиту підсудний в судовому засіданні в суді першої інстанції вину визнав частково, заперечивши свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Зважаючи на дані підсудним в судовому засіданні показання (який вину визнав частково), суду першої інстанції слід було діяти відповідно до ч.4 ст. 299 КПК України 1960 року.

Суд не вправі був підходити формально до визнання підсудним вини, а після його допиту мав би прийти до висновку про необхідність дослідження доказів у справі в повному обсязі та повно, всебічно й об`єктивно розглянути всі обставини справи.

Порушення судом першої інстанції порядку визначення обсягу доказів призвело також до неповноти та однобічності судового слідства, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного вирішення справи, а також до того, що апеляційний суд позбавлений можливості перевірити ті фактичні обставини справи, які оспорює прокурор, але стосовно яких докази не досліджувались.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції 07 жовтня 2013 року виніс постанову про привід свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , однак в судове засідання, яке відбулось 11 жовтня 2013 року, вказані свідки не з`явились. Суд першої інстанції не з`ясувавши причин неявки в судове засідання свідків, в порушення вимог ст. 306 КПК України 1960 року, оголосив їхні показання.

Таким чином суд першої інстанції порушив вимоги ст. 299 КПК України 1960 року, що згідно з ч.1 ст. 370 КПК України є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу, постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, відповідно допустив неповноту і однобічність судового слідства, що тягне за собою скасування вироку та повернення справи на новий судовий розгляд.

З огляду на викладене колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляції прокурора про незаконність вироку.

При розгляді справи суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону дослідити усі обставини справи, в тому числі перевірити доводи сторони захисту щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України й постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора задовольнити, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4