Справа № 1-75/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року м. Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд, Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Лисюка А.І.

з участю секретаря Сопрун С.В.

прокурора - Сопронюка В.В.,

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, пенсіонера, інваліда другої групи загального захворювання, має на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,-

за ст.356, ч.1 ст.126 КК України, суд,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 09 вересня 2010 року біля 17 години, знаходившись за місцем свого проживання в приміщенні будинку №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського, умисно, самовільно, всупереч ч.3 ст.47 Конституції України та ч.4 ст.9 Житлового кодексу України, згідно яких ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як за рішенням суду, а також всупереч рішенню Камянець-Подільського міськрайонного суду від 01 вересня 2010 року, згідно якого відмовлено у задоволенні позову власника будинку №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_3 із вказаного будинку, зібравши увесь одяг своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та деякий одяг своїх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, виніс його на вулицю та залишив під навісом двору будинку, що належить матері.

Коли біля 17 години, цього ж дня, ОСОБА_3 повернулась додому, де вона постійно проживала, то ОСОБА_5, зачинив вхідні двері будинку на ключ та не впустив її до будинку, внаслідок чого ОСОБА_3 була змушена вийняти квартиру та проживати з дочкою ОСОБА_7 в ній з 09 по 14 вересня 2010 року.

07 жовтня 2010 року біля 18 години ОСОБА_5, продовжуючи свій злочинний намір, знаходившись за місцем свого проживання в приміщенні будинку №4 по вул.8-го Березня в м.Камянець-Подільському, повторно, умисно, самовільно, всупереч ч.3 ст.47 Конституції України, ч.4ст.9 Житлового кодексу України та рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 01 вересня 2010 року, зібрав увесь одяг ОСОБА_8, виніс на вулицю та помістив під навіс у дворі будинку. Після цього замінив замки вхідних дверей в будинок. А ОСОБА_3, повернувшись додому, не змогла потрапити в приміщення будинку, де постійно проживала та вимушена була проживати у найманій квартирі.

14 вересня 2010 року біля 15 години ОСОБА_5Є, знаходившись за місцем свого проживання в приміщенні будинку №4 по вул.8-го Березня в м.Камянець-Подільському під час сварки з бувшою дружиною ОСОБА_3 намагався її вдарити. В їх конфлікт втрутився син ОСОБА_4, який став між матірю і батьком. Після цього, ОСОБА_5 схопив сина ОСОБА_9 за шию, завдавши ОСОБА_4 фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень. В цей час, ОСОБА_3, захищаючи сина, нанесла ОСОБА_5 удар ногою по його нозі. ОСОБА_5 забрав руки з шиї сина та наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_10, завдавши їй фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв бувшій дружині ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду та сину ОСОБА_4 моральну шкоду.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 вину свою у скоєному визнав частково, а цивільний позов заперечив. Суду показав, що до 2009 року проживав з потерпілою ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя має сина та дочку: син повнолітній, дочка-неповнолітня. Разом вони проживали в будинку матері - ОСОБА_6 в м.Камянець-Подільському по вул.8 Березня,4 .

Після розірвання шлюбу він та його мати не бажали, щоб бувша його дружина та невістка проживала разом з ними в будинку матері. Через це між ними постійно виникали сварки і мати зверталась в суд з позовом про виселення його бувшої дружини з її будинку. Однак, в позові було відмовлено. Не дивлячись на це, вони з матірю не бажали і не бажають, щоб його бувша дружина проживала з ними. Тим більше, він має іншу жінку з якої бажає зареєструвати шлюб і разом проживати.

Дійсно 09 вересня 2010 року біля 17 години він прийшов додому з кладовища, де зустрів свою бувшу дружину ОСОБА_3, яку просив виселитись та забрати свої речі. Його бувша дружина в котре вчинила сварку і він, розлютившись, вигнав її з будинку та зібравши її речі, виніс під навіс, що знаходиться в дворі житлового будинку матері. Коли дружина намагалась зайти в будинок він її не впустив і вона проживала у своєї знайомої. Разом з нею проживала її дочка ОСОБА_7 Можливо, коли він викидав речі дружини - випадково викинув речі дітей.

А 14 вересня 2010 року, коли він повернувся додому, то виявив відкритими двері будинку, в якому знаходилась його бувша дружина ОСОБА_3 та їх діти: син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_7. Між ним та його бувшою дружиною, яку він просив перейти проживати в інше місце, знову виникла сварка. Діти стали на захист матері. А він просив бувшу дружину залишити будинок матері. Під час сварки бувша дружина ОСОБА_3 нанесла удар ногою в його ногу, а син ОСОБА_4 став між ними. Тоді він схопив сина за шию руками, намагаючись ближче підійти до бувшої дружини. В цей час бувша дружина ОСОБА_3 схопила стілець та замахнулась на нього. Сина він руками не душив, а намагався відвести його в сторону. Син намагався стримувати їх. Він бувшу дружину не бив. Через 10 хвилин приїхали працівники міліції, яких викликала бувша дружина ОСОБА_3.

07.10.2010 року він замінив замки в будинку і перешкоджав бувшій дружині ОСОБА_3 заходити в будинок, впустивши в будинок лише доньку ОСОБА_7. Він не бажав та не бажає, щоб його бувша дружина ОСОБА_3 проживала в будинку з ним. Дружину він не бив. Все це виникло через неприязні стосунки з бувшою дружиною.

Цивільний позов він заперечує. Вважає, що ніякої матеріальної чи моральної шкоди він ОСОБА_3 та його сину ОСОБА_4 - не завдав.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини, вина ОСОБА_5 у самовільному, всупереч установленому законом порядку вчинення дій, внаслідок яких була заподіяна значна шкода інтересам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та навмисному завданні удару ОСОБА_3, який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень та спричиненні фізичного болю сину ОСОБА_4 повністю доведена в суді, як показами самого підсудного, так і показами потерпілих, свідків, зібраними документами у справі.

Потерпіла ОСОБА_3 суду показала, що 09.09.2010 року біля 17 години коли вона прийшла додому ОСОБА_5 зачинив двері на замок та не впускав в середину будинку, висловлюючись до неї нецензурними словами. ЇЇ особисті речі він викинув на вулицю. Вона викликала працівників міліції, які опитали їх та склали відповідні документи. Після того, як працівники міліції поїхали, вона знову намагалася потрапити в будинок, в якому знаходилася мати ОСОБА_5 та їх донька, однак ОСОБА_5 її знову не впустив. В звязку з цим, вона винайняла собі квартиру АДРЕСА_1 у знайомої ОСОБА_11.

14 вересня 2010 року вона зустрілась зі своїми дітьми на ринку, яким дала ключ від будинку ОСОБА_6, де вона раніше проживала. Згодом в будинок приїхала й вона, а через деякий час її бувший чоловік ОСОБА_5 і її бувша свекруха ОСОБА_6. Побачивши її, ОСОБА_5 сказав, сину, що в будинку вона проживати не буде. Спустившись з другого поверху будинку, вона пішла на кухню, де сказала ОСОБА_5, що він разом з її речами, викинув дитячі речі за що він намагався її вдарити, однак син відразу став між ними. А ОСОБА_5 схопив сина за шию обома руками та почав трясти. Побачивши це, вона, захищаючи сина, вдарила ногою в ногу бувшого чоловіка ОСОБА_5, на що він, відпустивши праву руку з шиї сина, наніс їй удар кулаком в обличчя. Після цього вона викликала працівників міліції. Однак, ОСОБА_5 погрожував їй, що вижене її та, що вона в будинку не буде проживати, ображаючи її, погрожуючи, що замінить замки в вхідних дверях будинку.

А коли 07 жовтня 2010 року, повернувшись в будинок з донькою, ОСОБА_5 не впустив їх у будинок, замінивши вхідні замки та вкотре викинув їх речі з будинку. Тому вона змушена була знімати з донькою квартиру за попередньою адресою у знайомої ОСОБА_11. Оскільки ОСОБА_12 заподіяв їй матеріальну та моральну шкоду, вона просить стягнути з підсудного на свою користь матеріальну шкоду в сумі 3 300 грн., які вона витратила на проживання на найманій квартирі. Просить стягнути 2000 грн. моральної шкоди, оскільки вона зазнала приниження та фізичного болю. Крім того просить стягнути 500 грн. витрачених нею на юридичну допомогу адвоката.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що після розірвання шлюбу батьків, його бабуся та батько почали збирати документи на виселення матері з будинку. Однак, в позові їм було відмовлено. Після чого батько постійно погрожував та виганяв мати з будинку.

Так, 09 вересня 2010 року він вигнав мати з їх будинку, а 14 вересня 2010 року, приїхавши з навчання з м.Києва, він зустрівся з матірю на ринку, де вона дала йому ключі від будинку і вони з сестрою поїхали додому. Коли зайшли в будинок, то там нікого не було. Знайшли в сараї свої та речі матері, занесли їх в будинок і розкладали в шафи. В цей час до них прийшла мати, яка їм допомагала. Через деякий час в будинок прийшов батько та бабуся. На кухні мати сказала батьку, чого він викинув не лише її, а й дитячі речі. Батько розлютився, підбіг до матері, намагаючись її вдарити. Він став між ними, стримуючи батька. Тоді батько схопив його обома руками за шию, намагаючись відштовхнути. Мати вдарила ногою в ногу батька. Батько відпустив його шию та рукою вдарив мати в обличчя. Наказавши матері, щоб вона негайно покинула будинок. Мати викликала працівників міліції, які заспокоїли батька.

07 жовтня 2010 року, коли він знаходився на навчанні в Києві йому зателефонувала мати та повідомила, що батько замінив всі замки в будинку та не допускає її до будинку. Йому відомо, що мати з сестрою тривалий час проживали у знайомої на найманій квартирі.

Він підтримує свій цивільний позов і просить стягнути з батька на свою користь 1 000 грн. моральної шкоди, оскільки батько спричинив йому фізичний біль.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що в даний час вона проживає з батьком ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6 по вул.8-го Березня,4, м.Камянець-Подільського. 09 вересня 2010 року біля 15 години повернувшись додому з навчання, в будинку були її батько та бабуся. Коли повернулася мати додому, батько в будинок її не впускав, викинувши її речі на двір. Вона попросила батька випустити її до матері. Вийшовши з будинку, батько зачинив двері на замок. З матірю вони пішли на квартиру, яку вона зняла по вул.Пушкінській.

14 вересня 2010 року вона, мати та брат ОСОБА_4, який приїхав з м.Києва вони зустрілися на ринку, де мати дала брату ключі від будинку і вона з братом поїхали додому. Коли приїхали додому, в будинку нікого не було. Знайшовши в сараї речі матері та дитячі речі, вони почали їх розкладати в шафи. В цей час прийшла мати, яка їм також допомагала. Через деякий час в будинок прийшов батько та бабуся. Коли мати зайшла на кухню, вона сказала батьку чого він викинув не лише її речі, а й дитячі речі. У відповідь батько розлютившись, підбіг до матері, намагаючись її вдарити, але брат став між ними та стримував батька. Батько схопив ОСОБА_4 обома руками за шию, намагаючись відштовхнути в сторону. Мати, побачивши це, штовхнула його в ногу своєю ногою. Батько відпустив ОСОБА_4, і рукою вдарив мати в обличчя. Він наказав матері забиратись з будинку, але мати викликала працівників міліції і батько заспокоївся. Після цього вони проживали з матірю в будинку бабусі ще дві неділі.

07 жовтня 2010 року, прийшовши з навчання, вона виявила, що в її кімнаті відсутні речі матері. Вона зателефонувала матері та домовилась з нею зустрітись. Повернувшись разом додому, двері будинку були зачинені та замінені вхідні замки. В середині будинку знаходився батько, який сказав, що в будинок може заходити вона лише сама без матері. На що вона відмовилась і вони з матірю пішли знову на найману квартиру.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона з сином ОСОБА_12 проживає у власному будинку №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського. Раніше з ними проживала бувша дружина сина, а її бувша невістка ОСОБА_3, які розірвали шлюб в 2009 році. Після розлучення син попросив бувшу дружину покинути її будинок та переїхати на інше місце проживання, оскільки він має іншу жінку. В звязку з тим, що ОСОБА_3 відмовлялась добровільно покидати будинок, вона звернулась в суд з позовом про виселення її з будинку, однак, в задоволенні позову їй було відмовлено.

09 вересня 2010 року син зібрав речі своєї бувшої дружини ОСОБА_3 в сумки та виніс в сарай. Коли повернулась додому бувша дружина сина - ОСОБА_3, він її в будинок не впустив. В звязку з чим ОСОБА_3 викликала працівників міліції.

14 вересня 2010 року коли вони були відсутні вдома до них зателефонувала онучка та запитала де вони, коли повернуться додому. Повернувшись додому, в кухні будинку знаходилися їх онука ОСОБА_7, онук ОСОБА_4 та бувша дружина сина - ОСОБА_3, яку син запитав чому вона повернулась в будинок. Коли син підійшов до ОСОБА_3, щоб вивести її з будинку, онук ОСОБА_4 став між ними. Тоді син взяв онука за плече та відвів в сторону, а ОСОБА_3 в цей момент вдарила своєю ногою в ногу сину, а після схопила стілець та замахнулася на сина, але він вихватив стілець. Потім ОСОБА_3 пішла в свою кімнату та викликала працівників міліції. Син бувшу дружину не бив. Після цього бувша невістка ОСОБА_3 з онуками проживала з ними в будинку.

07.10.2010 року син поміняв замки в будинку, зібрав речі бувшої невістки та виніс на вулицю. Перешкоджав їй проживати у їх будинку. Біля 17 години, коли бувша дружина сина - ОСОБА_3 повернулася додому, син її не впустив в будинок. В цей час в будинку знаходилася її онучка, яка попросилася випустити її до матері. Внучка деякий час проживала з матірю.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що дійсно в вересні 2010 року до неї звернулася її подруга ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_7 та попросила переночувати, оскільки її побив чоловік та вигнав з будинку. Так як ОСОБА_5 їх наступного дня не впустив в будинок, вона проживала в її квартирі АДРЕСА_2 з вересня 2010 року до середини листопада 2010 року, періодично з ними також проживав син ОСОБА_4. За проживання в її квартирі ОСОБА_3 давала гроші за користування комунальними послугами, продукти харчування. За час проживання ОСОБА_3 з 09.09.-14.09.2010 року заплатила їй 500 грн., а з 07.10.по 10.11.2010 року за проживання заплатила їй 2 800 грн.. В цю суму також входять 2 000 грн. на купівлю та встановлення газової колонки, яку ОСОБА_3 поламала, а за житло фактично вона отримала 1 300 грн..

Як видно з протоколу усної заяви від 09.09.2010 року, ОСОБА_3 заявила про те, що 09.09.2010 року її колишній чоловік ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_6 не впускали її в будинок №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського.(а.с.35)

Як видно з протоколу усної заяви від 14.09.2010 року, ОСОБА_3 особисто заявила про те, що 14.09.2010 року біля 16 години в будинку №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського її колишній чоловік ОСОБА_5 вчиняв неправомірні дії щодо неї та їх сина ОСОБА_4О.(а.с.20).

Як видно з протоколу усної заяви від 07.10.2010 року, ОСОБА_3 заявила про те, що 07.10.2010 року біля 18 год.00 хв. її колишній чоловік ОСОБА_5 не впускав її в будинок №4 по вул.8-го Березня, м.Камянець-Подільського, вчиняючи самоуправство. (а.с.48).

Як видно з протоколу виїмки від 30.10.2010 року ОСОБА_4 добровільно видав DVD-R диск з звукозаписом сварки, яка відбулась 14.09.2010 року в будинку №4 по вул.8-го Березня м.Камянець-Подільського, який оглянутий та залучений до матеріалів справи, як речовий доказ (а.с.64-67).

Таким чином, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена в суді і його дії правильно кваліфіковані за ст.356, ч.1 ст.126 КК України, оскільки він вчинив самоправство, тобто самовільно, всупереч установленому законом порядку повторно вчинив дії, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, внаслідок яких була заподіяна значна шкода інтересам ОСОБА_3. Окрім того, ОСОБА_5 своїми умисними діями умисно завдав удар потерпілій ОСОБА_3, чим спричинив їй фізичний біль, не спричинивши тілесних ушкоджень та сину ОСОБА_4 завдав фізичного болю, не спричинивши йому тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що 09 вересня 2010 року ОСОБА_5 всупереч ч.3 ст.47 Конституції України, ч.4 ст.9 Житлового кодексу України вчинив самоправство, не допускав свою бувшу дружину ОСОБА_3 в будинок, де вона постійно проживала та викинув її особисті речі та речі дітей на вулицю.

А 7 жовтня 2010 року він повторно, всупереч чинному законодавству та Конституції України, рішенню Камянець-Подільського міськрайонного суду від 01 вересня 2010 року повторно не допускав свою бувшу дружину ОСОБА_3 в будинок, де вона постійно проживала та викинув її особисті речі та речі дітей на вулицю, замінивши замки в будинку своєї матері, чим повторно вчинив самоправство.

А 14 вересня 2010 року ОСОБА_5 навмисно за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 під час сварки навмисно руками схватив сина ОСОБА_9 за шию, який захищав матір та навмисно вдарив свою бувшу дружину ОСОБА_3 в обличчя, спричинивши обом фізичного болю, не спричинивши їм тілесних ушкоджень.

Як обставини, що помякшують відповідальність підсудного, суд враховує часткове визнання ним своєї вини, що він раніше не судимий і злочин скоїв вперше. Що він є інвалідом другої групи загального захворювання і що у нього на утриманні знаходяться неповнолітня дитина та пристаріла мати.

Характеризується ОСОБА_5 за місцем проживання позитивно.

Тому з урахуванням обставин справи, наслідків скоєного, особи підсудного, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ст.356, ч.1 ст.126 КК України.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 3 300 грн. матеріальної шкоди, то, на думку суду, він підлягає частковому задоволенню в сумі 1 300 грн. на слідуючих підставах.

Як встановлено судом, і як пояснила в суді свідок ОСОБА_11 фактично потерпілою ОСОБА_3 за користування житлом витрачено 1 300 грн., а 2 000 грн. ОСОБА_3 було витрачено на придбання та установлення газової колонки, яку вона пошкодила.

В іншій частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Дійсно, неправомірними діями підсудного потерпілій ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_4 завдана і моральна шкода.

В суді обєктивно встановлено факт заподіяння обом потерпілим моральних та фізичних страждань, які суд оцінює потерпілій ОСОБА_3 в сумі 1 000 грн., а ОСОБА_4 500 грн..

Тому з підсудного ОСОБА_5 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 1 000 грн., потерпілого ОСОБА_4 500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині цивільних позовів потерпілих про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Судових витрат по справі не має.

Речові докази: DVD-R диск з звукозаписом залишити зберігатися в матеріалах кримінальної справи.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5, визнати винуватим за ст.356, ч.1 ст.126 КК України, і призначити йому покарання:

за ст.356 КК України штраф в розмірі 510 (пятсот десять) грн..

за ч.1 ст.126 КК України штраф в розмірі 510 (пятсот десять) грн.

Остаточно, керуючись ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, до відбуття ОСОБА_5 призначити 1 020 (одна тисяча двадцять) грн. штрафу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 - залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 300 грн. матеріальної шкоди, 1 000 грн. моральної шкоди, 500 грн. витрат на юридичну допомогу адвоката.

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речові докази: DVD-R диск з звукозаписом залишити зберігатися в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду А. І. Лисюк