Справа № 1- 689 / 2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м Луцьк 25
червня 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під
головуванням:

судді: Ющука
О. С.

за участю секретаря : Калькової
О.А.

прокурора: Покидюка
В.М.

потерпілої: ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м. Червоноград,
Львівської області, українця,
гр-нина України, з
середньою освітою, неодруженого, приватного
підприємця, мешканця АДРЕСА_1, судимості немає,

- у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 162 ч.2, 296 ч. 1 КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_1
12 квітня 2007 року, близько 4 год. ранку, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в порушення вимог ст.30
Конституції України, відповідно до якої: «Кожному гарантується недоторканість
житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи,
проведення в них обшуку чи огляду інакше як за мотивованим рішенням суду...», а
також ст.. 109 Житлового кодексу України, без відповідного рішення суду про
виселення, тобто не маючи будь-яких законних підстав, шляхом вибиття замка на
вхідних дверях АДРЕСА_2, незаконно проник в дану квартиру, яка на правах
приватної власності належить ОСОБА_2, до якої він застосував фізичне
насильство, яке виразилось в тому, що він наніс їй декілька ударів кулаком руки
та дерев'яним товкачем в обличчя та по тулубу, спричинивши їй тілесні
ушкодження у вигляді синця в правій виличній ділянці та синця в лобній ділянці
справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, з
метою незаконного проникнення в дану квартиру.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованих злочинах визнав
повністю та показав, що 11 квітня 2007 року він зі своїм знайомим на ім'я
Олександр відпочивали в барах м. Луцька, вживали спиртне. Близько 4 год. ранку 12 квітня 2007 року, проходячи біля АДРЕСА_3, вирішив зайти до
знайомого ОСОБА_3, щоб переночувати. Піднявся до дверей його
квартири. Почав дзвонити, двері квартири відчинила потерпіла. ОСОБА_2 його не
впустила в квартиру, оскільки він був в стані алкогольного сп'яніння,. Він
вдарив ногою по дверях і вони відчинилися, зайшов в квартиру. Потерпіла його
виштовхувала з квартири, почалася сварка. Під час сварки він наніс удари потерпілій
кулаками, товкачем в обличчя та по тулубу. В скоєному розкаявся і просив суворо
не карати.

Крім повного визнання вини самим підсудним, його вина у вчиненому
підтверджується, зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому
засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_2 про те, що 12 квітня 2007 року, близько 4 год. ранку, вона почула дзвінок в двері квартири. Підійшовши до дверей квартири,
запитала, хто

2

там.
Із-за дверей
почула голос ОСОБА_1.. Останній попросив відчинити
двері. Коли відчинила двері, ОСОБА_1 сказав, що хоче переночувати. Вона його не
впустила, оскільки ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп'яніння і зачинила
двері. Почула удар, двері відчинилися, зайшов ОСОБА_1. Почалася
сварка, ОСОБА_1
наніс їй удари кулаком в обличчя, схватив за одяг. Вона вирвалася, на кухні взяла товкач, щоб захиститися. Підсудний
вирвав з її рук товкач і ним же декілька разів їй наніс удар. Вона вибігла з
квартири, повідомила працівникам міліції, про те, що сталося. Просить
підсудного суворо не карати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми
умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, із
застосуванням насильства, скоїв злочин, передбачений ст. 162 ч.2 КК України,
своїми умисними діями, направленими на грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою
зухвалістю, яка проявилась в нанесенні тілесних ушкоджень, скоїв злочин,
передбачений ст.296 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого, всі
обставини справи і дані про особу винного.

До обставин, які пом'якшують покарання суд відносить щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Беручи до уваги, що підсудний щиро розкаявся у скоєному, позитивно
характеризується по місцю проживання, злочини не відносяться до категорії
тяжких, потерпіла не настоює на суворому покаранні, суд вважає що його
виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст. 162 ч.2, 296 ч.1 КК України та призначити
покарання:

- за ст. 162 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ст.296 ч.1 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання,
більш суворим, остаточно призначити до відбуття 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбуття
призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки:

·
не виїзджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально - виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Запобіжний захід залишити попередній - підписку про
невиїзд, до вступу вироку в

законну силу.

Речовий доказ: дерев'яний товкач - повернути за належністю потерпілій
ОСОБА_2

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.