Справа № 359/5818/15-к
Провадження № 1-в/359/247/2015

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника БВК 119 ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду клопотання засудженого :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кожанка Фастівського району Київської області, , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого:
01.08.2007 року Солом;янським районним судом м.Києва за ст..263 ч.1 КК України до 2,6 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки
25 лютого 2013 року Фастівським міськрайонний судом Київської області за ст..186 ч.2, 187 ч.1,71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,-
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ,-

ВСТАНОВИВ :
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області 24.06.2015р надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання, в якій зазначає, що відбув 2/3 строку покарання, тому просить вирішити питання про його звільнення.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що за станом здоров;я на кінець 2014-початок 2015р не працював більш 2-х місяців.
Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду .
Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечує.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно вироку суду , 25 лютого 2013 року Фастівським міськрайонний судом Київської області ОСОБА_4 було засуджено за ст.186 ч.2, 187 ч.1,71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Строк покарання рахується з 04.09.2012 року.
На момент розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.
Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в БВК № 119 з 14.04.2013 р. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання (24.05.2015р), не відбута частина покарання станом на 01.07.2015 року відносно засудженого ОСОБА_4 становить 1 рік 3 місяці 3 дні.
За час відбування покарання зарекомендував себе з позитивного боку, на заходи виховного впливу реагує позитивно, до представників адміністрації ставиться з повагою та довірою, встановлених правил поведінки і внутрішнього розпорядку дотримується, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи. Серед засуджених не конфліктний, за характером врівноважений. Працевлаштований з 24.04.2014 р старшим днювальним на відділенні СПС №2, отримує зарплату. До роботи та поставлених до нього завдань відноситься добросовісно, старанно, чим подає позитивний приклад іншим засудженим. Вину за вироком визнав повністю, призначене покарання вважає справедливим, виконавчі листи до установи не надходили.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, про що свідчить характеристика від 28.05.2015 року , має заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку : постанова №722 від 01.10.2013 року, постанова №10 від 03.01.2014 року;постанова №212 від 20.04.2015 Стягнення від 04.04.2014 року за самовільне залишення меж ДСР погашено.
Таким чином, протягом тривалого часу своєю зразковою поведінкою та чесним ставленням до праці, участю в суспільному житті , засуджений довів своє виправлення.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений за тяжкий злочин, а своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів, що став на шлях виправлення.
Тому суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 536-539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2013 року -задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.Кожанка Фастівського району Київської області, , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого - звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання - 1 рік 3 місяці 3 дні.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1