АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009880 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтинська Мічурінського району Карагандинської області Республіки Казахстан, білоруса, громадянина Республіки Казахстан, освіта середня спеціальна, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009880 відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору Голосіївського м. Києва району, як такий що не відповідає вимогам КПК України.
Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував постановлене рішення тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та додатки до нього, не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, а саме, в наданому до суду реєстрі не зазначені всі процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування. Зокрема, відсутні: постанова про визнання ОСОБА_9 потерпілою особою в даному кримінальному провадженні; відомості про роз`яснення прав та вручення обвинуваченому відповідної пам`ятки, що враховуючи особу обвинуваченого, який за національністю білорус, є громадянином Республіки Казахстан, рідною мовою якого є російська, може свідчити про порушення права на захист. Як вбачається з його розписки, підозрюваний ОСОБА_6 отримав копію обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0009880 від 01.11.2014 року на 502 арк., в одному примірнику, в той час як наданий суду обвинувальний акт складено та затверджено на 6 (шести) аркушах. Більш того, в обвинувальному акті в додатках зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування на 1 (одному) аркуші, однак доданий реєстр викладено на 5 (п`яти) аркушах. Тобто, на думку суду, при складенні обвинувального акту прокурором не в повному обсязі дотримано вимог ст. 291 КПК України, та істотно порушені права підозрюваного на захист, які перешкоджають розгляду справи.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 , в частині повернення обвинувального акта прокурору скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Як зазначає апелянт, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 29.04.2015 року є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог ст. 314 КПК України, а повернення обвинувального акту з вказаних в ньому підстав суперечить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст.ст. 291, 314 КПК України. На думку прокурора обвинувальний акт складений з додержання вимог ст. 291 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з реєстру (а.с. 7-11), який був наданий до суду першої інстанції, в ньому не зазначені всі процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування, зокрема відсутні вказівка на постанову про визнання ОСОБА_9 потерпілою в даному кримінальному провадженні, відомості про роз`яснення прав обвинуваченому, який є громадянином Республіки Казахстан та білорусом за національністю, та вручення йому відповідної пам`ятки, що має важливе значення для прийняття рішення про призначення справи до судового розгляду, так як може свідчити про порушення права ОСОБА_6 на захист. Також незрозумілим є додана розписка підозрюваного про отримання обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0009880 від 11.02.2014 року на 502 арк. в одному примірнику, в той час як обвинувальний акт складено та затверджено на 6 (шести) аркушах (а.с. 12).

Крім цього, колегією суддів виявлені і інші недоліки обвинувального акта, не зазначені в ухвалі суду першої інстанції, пов`язані з недотриманням вимог ст. 291 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вищенаведених вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, що є достатньою підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Врахувавши наведене, колегія суддів, на підставі положень ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає за необхідне змінити ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 , доповнивши її вказівкою про те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Також, на підставі положень ч.3 ст. 331 КПК України, колегія суддів вважає доцільним прийняти рішення про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , до 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Доповнити зазначену ухвалу вказівкою про те, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 відсутнє формулювання обвинувачення.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 60 днів, тобто до 26 серпня 2015 року включно.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3