АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/692/15 Справа № 709/1685/13-к Категорія: ч.2 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачуваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинувачуваного ОСОБА_8 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богодухівка, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України і призначено покарання у виді 6 (шість) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави витрати за виконання судово-хімічних експертиз у розмірі 538 грн. 92 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 05 квітня 2013 року, знаходячись в м. Черкаси, умисно, з метою подальшого збуту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, придбав у невстановленої особи шляхом повернення у свою власність одноразовий медичний шприц ємкістю 2 мл, в середині якого знаходилась речовина темно-коричневого кольору із специфічним запахом ацетону, яка згідно з висновком експерта №2/428 від 07 квітня 2013 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опійом, після чого, незаконно зберігаючи даний наркотичний засіб при собі з метою подальшого збуту, незаконно перевіз на автомобілі марки ВАЗ-2101 в смт. Чорнобай Черкаської області, де о 21 год. 30 хв., знаходячись по вул. Леніна, біля приміщення приватного магазину «ОСП», умисно, під час проведення працівниками міліції контрольованої та оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 100 грн. 00 коп. вищевказаний наркотичний засіб, який знаходився в середині одноразового медичного шприца.

В поданих апеляційних скаргах:

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.04.2014 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України і призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, який направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних речовин.

04 серпня 2015року заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_11 подав зміни до апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, в яких просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання, оскільки обвинувальному акті відсутнє формулювання пред`явленого обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та повернути матеріали кримінального провадження для проведення додаткового розслідування. При цьому він посилається на те, що докази отримані в ході досудового розслідування мають суперечливий характер, а покази деяких свідків у справі не відповідають дійсності та не узгоджуються між собою, а тому на думку апелянта вказана однобічність та неповнота досудового слідства і призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_8 , вказує порушення що й в апеляційній скарзі та стверджує, що грубо порушено кримінально процесуальний закон в ході досудового слідства, що має суттєве значення для повноти та об`єктивності розслідування, також просить вирок суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, про задоволення в повному обсязі змін до апеляційної скарги заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_11 та часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного і зміни заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_11 до апеляції прокурора та просив задовольнити, обвинувачуваного ОСОБА_8 , який в судових дебатах та останньому слові підтримав подану апеляційну скаргу та підтримав зміни заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_11 до апеляційної скарги прокурора і просив задовольнити з наведених підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора в зміненій редакції підлягає до задоволення, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та правову кваліфікацію його дій.

Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст.370 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Розглядаючи справу по суті, районний суд не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_8 та перешкоджають суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення і постановив обвинувальний вирок, який підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали та відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого провадження повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України .

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи вищевикладене, та враховуючи те, що на даний момент існують ризики того, що обвинувачуваний ОСОБА_8 будучи на волі буде продовжувати збут наркотичних засобів, оскільки не має сталих соціальних зв`язків, а також з урахуванням всіх обставин провадження, а тому клопотання прокурора необхідно задоволити та продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 20 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 331, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в зміненій редакції - задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2014 року відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд зі стадії підготовчого засідання в суді першої інстанції в іншому складі.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою задоволити частково.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 20 діб, тобто з 4 серпня по 24 серпня 2015 року включно.

Дана ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :