АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1077/15 Справа № 182/1331/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0008643, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Нікополя Дніпропетровської області, громадянку України, з середньою с освітою, не одружену, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

02 грудня 2013 року близько 22.00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_3 , в ході сварки, яка виникла з ОСОБА_11 в ході спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи умисел на вбивство потерпілого, кухонним ножем нанесла один удар в живіт ОСОБА_11 , чим заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням товстої кишки, брижі, лівої кубової артерії, яке супроводжувалося рясною внутрішньою кровотечею та ускладнилося розвитком гострої масивної крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

Заступник Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у мотивувальній частині вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням кримінального закону і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, а також особу обвинуваченої, яка вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину не визнала, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Захисник ОСОБА_7 в апеляції просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та закрити кримінальне провадження. Апелянт зазначає, що жодних доказів вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 немає, ОСОБА_8 визнавала вину на досудовому слідстві під психологічним та фізичним тиском працівників міліції. Крім того, у справі допущено істотну неповноту досудового розслідування та судового слідства, оскільки не перевірено причетність до вбивства потерпілого іншої особи свідка ОСОБА_12 , яка перебувала у кімнаті разом з потерпілим, мала з ним конфлікт з приводу горілки, яку сховала, та раніше притягалася до кримінальної відповідальності за заподіяння співмешканцю ножового поранення. Захисник вважає, що суд необґрунтовано відмовив у призначенні комплексної судово-медичної та криміналістичної експертизи для перевірки даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , яка, на думку апелянта, невірно вказала напрямок ранового каналу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на скасуванні вироку із зазначених у апеляції підстав та закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні злочину. Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала позицію захисника. Прокурор ОСОБА_6 просила скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку із м`якістю призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій за ч.1 ст. 115 КК України покарання у вигляді 12 років позбавлення волі; у задоволенні апеляційної скарги захисника прокурор просила відмовити.

Вислухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляцій з учасниками судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Перевіркою доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що вони свого підтвердження не знайшли.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом кримінального провадження, порушення принципів змагальності та безпосереднього дослідження доказів у кримінальному провадженні. Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку. Таких порушень кримінального процесуального закону, які б були суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав потерпілого, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд обґрунтовано визнав достовірними показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , оскільки вони узгоджуються між собою, взаємно доповнюють друг друга та підтверджуються сукупністю інших доказів у справі.

Із долученого до матеріалів кримінального провадження запису технічного носія інформації вбачається, що у вироку суду показання зазначених свідків щодо обставин, які відбувалися за місцем проживання ОСОБА_10 02 грудня 2013 року, викладено правильно. Всі допитані у судовому засіданні особи показали, що під час вживання спиртних напоїв між ними та потерпілим конфліктів та сварок не було. ОСОБА_11 характеризують як спокійну людину, яка також поводилася і у стані алкогольного сп`яніння, а згідно з довідкою-характеристикою (т.1 а.п. 207) ОСОБА_8 постійно зловживала спиртними напоями, була позбавлена батьківських прав за аморальний спосіб життя. Під час судового розгляду судом першої інстанції були ретельно перевірені доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що між ОСОБА_12 та потерпілим був конфлікт і саме остання заподіяла ОСОБА_11 тілесні ушкодження у той час, коли ОСОБА_8 ходила курити на балкон. Свідок ОСОБА_12 показала, що після вживання спиртних напоїв, коли ОСОБА_13 , ОСОБА_10 і ОСОБА_14 пішли за горілкою, вона лягла спати на диван у кімнаті з балконом. Там же знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Через деякий час скрізь сон вона почута сильний шум, побачила ОСОБА_11 лежачим на полу в кімнаті, поряд з яким сиділа ОСОБА_8 . В той момент вони не конфліктували, тому ОСОБА_12 продовжила спати, відвернувшись до стіни. Її розбудив ОСОБА_14 , який спитав чому вона не бачить що коїться за її спиною. Показання ОСОБА_12 підтвердили і свідки ОСОБА_10 , який є господарем квартири та відкривав двері своїм ключем, а також свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , який був на той час співмешканцем ОСОБА_8 . Крім того, встановлено, що ОСОБА_12 раніше не була знайома з ОСОБА_8 та потерпілим, а ОСОБА_8 його знала тривалий час. Тому у потерпілого не було потреби спілкуватися з незнайомою ОСОБА_12 , яка лягла спати. Ні у кого зі свідків не було підстав для обмови ОСОБА_12 чи ОСОБА_8 . Але ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наполягали, що ОСОБА_12 дійсно під час їх повернення до квартири приблизно через 40 хвилин спала на дивані, а не удавала, що спить, а ОСОБА_8 знаходилася на полу поряд з потерпілим, плакала, повідомила, що у нього приступ епілепсії. ОСОБА_10 показав, що вона, можливо, була свідком попереднього приступу ОСОБА_11 за декілька днів до цього та могла знати, що потерпілий страждає на цю хворобу. Біля ОСОБА_8 на полу знаходився ніж, який вона передала ОСОБА_13 . За висновками імунологічної експертизи ( т.1а.п. 118-122) на вилученому з місця пригоди ножі виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_8 буває агресивною у стані алкогольного сп`яніння.

Показання обвинуваченої та свідків про місце та час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та можливий механізм їх утворення узгоджуються з іншими доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. А саме: відповідають даним протоколу огляду місця події квартири АДРЕСА_3 та трупа ОСОБА_15 , в ході яких було виявлено та оглянуто труп потерпілого з ознаками насильницької смерті, під час огляду квартири встановлено наявність слідів речовини, схожої на кров, на підлозі у кімнаті, вилучено два ножі, один з них з речовиною бурого кольору, а також інші предмети. За висновками судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням товстої кишки, брижі, лівої кубової артерії, яке супроводжувалося рясною внутрішньою кровотечею та ускладнилося розвитком гострої масивної крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

Судом також було проведено перевірку доводів обвинуваченої ОСОБА_8 щодо визнання вини під час проведення слідчого експерименту під фізичним та психологічним тиском працівників міліції. Такі доводи свого підтвердження не знайшли, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_8 , закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення ( т.2 а.п. 76-79).

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано доказом у справі дані слідчого експерименту, відеозапис якого був оглянутий у судовому засіданні. Встановлено, що дана слідча дія проведена за участю захисника ОСОБА_8 , яка у присутності понятих добровільно розказала та показала, що ОСОБА_11 вимагав у неї спиртні напої, штовхав, поводив себе неадекватно, тому вона взяла зі столу кухонний ніж, яким нанесла удар у живіт. При цьому показала та описала механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

За висновками додаткової судово-медичної експертизи описаний ОСОБА_8 механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в цілому не суперечить встановленим при дослідженні трупу ОСОБА_11 судово-медичним даним, тобто тілесні ушкодження могли утворитися від удару ножем, як це вказала ОСОБА_8 (т.2 а.п.72-74).

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, доводи захисника ОСОБА_7 про невідповідність механізму заподіяння тілесних ушкоджень, який зазначила ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, висновкам судово-медичної експертизи, а також доводи захисника ОСОБА_7 про безпідставне відхилення клопотання про призначення комплексної судово-медичної та криміналістичної експертизи, оскільки знаряддя злочину виявлено на місці злочину та вилучено, в ході імунологічного дослідження на клинку ножа встановлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_15 . Висновки судмедексперта ОСОБА_16 , які він підтвердив у судовому засіданні, є вмотивованими та обґрунтованими, викладені у категоричній формі і не викликають сумнівів у їх правильності та об`єктивності. Захисник в апеляційній скарзі хоч і зазначає про безпідставне відхилення його клопотання про призначення комплексної експертизи, але не вказує у чому висновки судово-медичних експертиз є неправильними чи неповними чи суперечать матеріалам кримінального провадження.

Суд першої інстанції врахував характер та тяжкість спричинених тілесних ушкоджень колото-різаного поранення в області живота, де розташовані життєво важливі органи, що спричинило ушкодження товстої кишки, брижі, лівої кубової артерії та супроводжувалося рясною внутрішньою кровотечею і ускладнилося розвитком гострої масивної крововтрати, внаслідок яких настала смерть потерпілого, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 діяла з прямим умислом на незаконне позбавлення життя ОСОБА_15 , та кваліфікував її дії за ч.1 ст. 115 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Обговорюючи доводи апеляції заступника Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 щодо м`якості призначеного покарання, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими.

Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу ОСОБА_8 , яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, що судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, а вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - обставиною, що обтяжує покарання.

Крім того, суд першої інстанції врахував негативні характеристики за місцем проживання ОСОБА_8 , зловживання нею спиртними напоями, внаслідок чого вона була позбавлена батьківських прав, але на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів. З цих підстав апеляція прокурора про скасування вироку в частині призначення покарання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Не відповідають вимогам закону і доводи апеляційної скарги прокурора про визнання винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. За вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства та кваліфікацію її дій за ч.1 ст. 115 КК України. Тобто вважає, що ОСОБА_8 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просить скасувати вирок суду у частині призначеного покарання. Але взагалі в апеляційній скарзі прокурор не обґрунтував у чому полягає невідповідність висновків суду, викладених у мотивувальній частині вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та свої вимоги в апеляції щодо повторного визнання ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Тому, на переконання колегії суддів, ці вимоги апеляційної скарги прокурора не ґрунтуються на вимогах закону, тому задоволенню не підлягають.

Таких порушень кримінального процесуального закону, які б були істотними і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги заступника Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року, яким ОСОБА_8 засудженого за ч.1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4