У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Паневіна
В.О.,

суддів Коротких
О.А. та Гриціва М.І.,

за участі прокурора Кривов'яза
Я.І.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши в
судовому засіданні в міста Києві 25 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, захисника
ОСОБА_4, поданої в інтересах засудженогоОСОБА_2, на вирок апеляційного суду
Хмельницької області від 15 січня 2008 року,

встановила:

цим вироком скасовано вирок Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2007 року, яким було
засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Синява Збаразького району
Тернопільської області, громадянина України, раніше судимого - 03 липня 2002
року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 3
роки 6 місяців,

за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 6 років
і 6 місяців з конфіскацією майна;

- ч. 3 ст. 289 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 6 років і 10
місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця селища Гранітне Малинського
району Житомирської області, громадянина України, такого, що не має судимості,

за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років
з конфіскацією майна;

- ч. 3 ст. 289 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років і 6
місяців з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Малин Житомирської
області, громадянина України, такого, що не має судимості,

за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років
з конфіскацією майна;

- ч. 3 ст. 289 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років і 5
місяців з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3. солідарно на користь:

- потерпілого
ОСОБА_5 21 991 гривню 79 копійок та 30 000 гривень на відшкодування матеріальної та моральної
шкоди відповідно;

- цивільного позивача ОСОБА_6 300 гривень на відшкодування матеріальної
шкоди;

- експертних
установ судові витрати в розмірі 587 гривень 44 копійки.

Новим вироком від 15 січня 2008 року апеляційний суд засудив:

ОСОБА_1 за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого, за винятком житла;

- ч. 3 ст. 289 КК України до
позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого, за винятком житла.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке
є власністю засудженого, за винятком житла.

ОСОБА_2 за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого, за винятком житла;

- ч. 3 ст. 289 КК України до
позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого, за винятком житла.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого, за винятком житла.

ОСОБА_3 за:

- ч. 2 ст. 187 КК
України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого, за винятком житла;

- ч. 3 ст. 289 КК України до
позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого, за винятком житла.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого, за винятком житла.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду засуджених визнано винними у злочинах, які вони скоїли за
таких обставин.

10 грудня 2006 року в місті Хмельницькому ОСОБА_1 та брати ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного сп'яніння, для незаконного заволодіння
чужим майном та транспортним засобом попередньо змовилися напасти на одного з
таксистів. Для реалізації свого задуму близько 19 години 30 хвилин неподалік
речового ринку на Львівському шосе вони підійшли до автомобіля-таксі марки ВАЗ
2103, і попросили ОСОБА_5, який знаходився за кермом, відвезти їх за місто. Він
погодився. ОСОБА_2 сів на місце пасажира спереду, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на місця
позаду водія. Не доїжджаючи до названого ними місця, ОСОБА_1 схопив потерпілого
за волосся, приставив до шиї ніж й наказав їхати в напрямку міста Тернополя.
Водночас ОСОБА_2, виконуючи відведену йому роль, наставив на ОСОБА_5 макет
пістолета, який зовні був схожий на справжній.

По дорозі, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вони заволоділи
мобільним телефоном ОСОБА_5 марки Нокія 3230 вартістю 1000 гривень.

Через деякий час на вимогу ОСОБА_1 потерпілий зупинив автомобіль, нахилив
голову до керма та склав руки за спиною. ОСОБА_1 вдарив його рукою по голові,
після чого разом з братами ОСОБА_3 зв'язали клейкою стрічкою руки й перетягнули
його на заднє сидіння. У цей момент ОСОБА_5 спробував утекти від них, але вони
наздогнали його й зв'язаного поклали в багажник. Далі автомобілем керував
ОСОБА_1

По дорозі ОСОБА_5 вдалося відчинити багажник і непомітно для засуджених
вилізти з нього. Згодом він повідомив працівників міліції про вчинений щодо
нього напад.

ОСОБА_1, керуючи автомобілем, у селі Гарнишівка Волочиського району
Хмельницької області не справився з його керуванням й на повороті з'їхав з
дороги й в'їхав у металеву огорожу домогосподарства ОСОБА_6, спричинивши технічні
пошкодження автомобілю на загальну суму 24 951 гривню 79 копійок.

Невдовзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були затримані працівниками міліції.

У касаційному поданні прокурор зазначає, що суд неправильно поклав на
засуджених обов'язок солідарно відшкодувати судові витрати, у зв'язку з чим
просить вирок змінити й вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно
до вимог закону.

У касаційних скаргах:

- засуджений
ОСОБА_3, як можна зрозуміти з її змісту, посилаючись на визнання вини, щире
розкаяння, активне сприяння слідству, відсутність судимостей, наявність на
утриманні малолітньої дитини, просить вирок змінити й із застосуванням ст. 69
КК України обрати більш м'якше покарання;

- засуджений
ОСОБА_2, посилаючись на відсутність судимостей, молодість, щире каяття,
позитивну характеристику, допомогу слідству, часткове відшкодування шкоди,
просить пом'якшити йому покарання;

- захисник ОСОБА_4, навівши доводи
аналогічні тим, що зазначені в касаційні скарзіОСОБА_2, теж просить пом'якшити
останньому покарання;

- засуджений ОСОБА_1 з урахуванням
підстав, зазначених в касаційних скаргах братів ОСОБА_2, а також, посилаючись
на наявність на його утриманні важко хворої матері, просить вирок змінити й обрати
більш м'якше покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, висновок прокурора
Кривов'яза Я.І. про зміну вироку з підстав, зазначених у касаційному поданні,
та про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, пояснення засудженого
ОСОБА_1 про пом'якшення покарання з наведених у касаційні скарзі причин,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання та
касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне подання підлягає
задоволенню, а в задоволенні касаційних скарг слід відмовити.

Висновки суду про доведеність винуватості засуджених ОСОБА_1,ОСОБА_2
таОСОБА_3. у скоєнні інкримінованих їм злочинів відповідають фактичним
обставинам справи й обґрунтовані зібраними у справі доказами в їх сукупності, у
тому числі показаннями самих засуджених.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом
за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України злочинних дій ОСОБА_1,ОСОБА_2
таОСОБА_3. у касаційному поданні та касаційних скаргах не оспорюються.

Покарання обрано відповідно до вимог ст. 65 КК України з
урахуванням ступеня тяжкості злочинів, даних про особу винних та обставин, що
впливають на покарання. Зокрема, застосовуючи більш суворе покарання,
апеляційний суд, окрім зазначених у вироку обставини, що пом'якшують
відповідальність, слушно зважив на тяжкість злочинів, характер та рівень участі
кожного із засуджених у настанні злочинного результату, відсутність дієвих
заходів з боку останніх, спрямованих на відшкодування завданої шкоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, апеляційний
суд правильно зазначив, що при постановленні вироку суд першої інстанції не
вповні врахував позицію потерпілого про обрання покарання засудженим відповідно
до дій, які вони вчинили щодо нього, та їх наслідків.

Обставиною, що обтяжує відповідальність, обґрунтовано
визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Такі мотиви суду є переконливими, а тому твердження скарг
про призначення засудженим надмірно суворого покарання є безпідставними.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 93 КПК України, суд при
постановленні вироку має покласти судові витрати на кожного із засуджених, якщо
у вчиненні злочину було визнано винними декількох осіб.

У даній справі апеляційний суд не додержав зазначених
вимог закону й стягнув і засуджених судові витрати в солідарному порядку.

Тому, погоджуючись з доводами прокурора, колегія суддів
вважає, що вирок у цій частині підлягає зміні з приведенням розподілу судових
витрат у відповідність з вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, задовольнити, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_1,ОСОБА_2 таОСОБА_3, захисника
ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Вирок апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2008 року
змінити. Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати у розмірі по 195
гривень 81 копійку з кожного.

У решті вирок залишити без зміни.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких
О.А. Гриців М.І.