У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України

у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф., Коротких О.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкас від 2
червня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Бійськ Алтайського краю (Російська Федерація), жителя м. Черкас, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3
ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі без конфіскації майна та без позбавлення права займатися підприємницькою
діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладені
обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися для реєстрації
в ці органи.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18
жовтня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що
він, будучи суб'єктом підприємницької діяльності та платником податку на додану
вартість й відповідальним за ведення обліку фінансово-господарської діяльності,
складання звітності та подання їх в державні органи, умисно в період 2002 року
шляхом порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку,
приховування та заниження об'єктів оподаткування, ухилився від сплати прибуткового податку з
громадян в сумі 74 721 грн. і податку на додану вартість у сумі 43 925 грн., що
призвело до ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про
скасування судових рішень, посилається на те, що висновок суду не відповідає
фактичним обставинам справи. Вважає, в його діях відсутній склад злочину, передбачений
ч. 3 ст. 212 КК України. Зазначає про допущенні судом істотні порушення
кримінально-процесуального закону, оскільки він був позбавлений права на
останнє слово.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, підтверджені сукупністю досліджених у судовому засіданні та
наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Такі висновки суду
колегія вважає правильними.

Зокрема, документами про підприємницьку
діяльність ОСОБА_1, даними які містяться в актах
зустрічних перевірок з питань взаємовідносин приватного підприємця ОСОБА_1 та його контрагентів, актом документальної перевірки
дотриманням ОСОБА_1 вимог податкового законодавства,
висновком судово-бухгалтерської експертизи, поясненнями в суді спеціаліста ОСОБА_2 та експерта ОСОБА_3 підтверджується несплата засудженим
податків у встановленому судом розмірі.

Твердження засудженого про те, що він був позбавлений
останнього слова, є безпідставним, оскільки, як убачається із протоколу
судового засідання, засуджений таким правом скористався.

Як видно з матеріалів справи, такі ж, як і в касаційній
скарзі, твердження засуджений висловив у своїй апеляції. Апеляційний суд визнав
їх безпідставними. Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, із
цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які
суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. У
касаційній скарзі засудженого не наведено інших не досліджених судом доказів,
якими б спростовувались висновки суду першої та апеляційної інстанції про
доведеності винуватості ОСОБА_1

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 212 КК України
правильно.

При призначенні покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, суд урахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране покарання є необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

При перевірці даної справи не виявлено передбачених ст.
398 КПК України підстав для перегляду судового рішення щодо ОСОБА_1 у
касаційному порядку, а тому керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

Паневін В.О.
Коротких О.А.
Глос Л.Ф.