У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Франтовської Т.І.,
суддів:Лагнюка М.М., Тельнікової І.Г.,
при секретарі за участю прокурора засудженого Шапулі В.В., Деруна А.І., ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000274, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 12 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом, засуджений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 порушують питання про скасування судових рішень по справі в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням кримінального процесуального закону. Крім того, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового розслідування та судового слідства. Вказують, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не доведена. На обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що розслідування та розгляд даного провадження проведено поверхнево; всі докази вини ОСОБА_6 були отримані з порушенням вимог процесуального законодавства. Також зазначають, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та просять рішення по справі скасувати та закрити кримінальне провадження.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 08.03.2013 року, в денний час, заходившись за місцем свого мешкання АДРЕСА_1, де разом з ОСОБА_8 та іншими родичами вживав спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і її співмешканцем ОСОБА_9 виникла сварка з приводу того, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ніде не працюють. Після цього ОСОБА_8 зі своїми дітьми, співмешканцем ОСОБА_9 та їх знайомим ОСОБА_10 поїхали до свого місця проживання - в АДРЕСА_2.

В цей же день, близько 16 годин, ОСОБА_6, знаходячись за місцем свого проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, після від'їзду ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виявив пропажу грошей в розмірі близько 6000 грн., які належали іншим особам і знаходились у нього на зберіганні.

Вважаючи, що гроші викрали у нього його брат ОСОБА_9 і ОСОБА_8, обвинувачений ОСОБА_6 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 та з братом ОСОБА_12 08.03.2013 року, близько 20-10 год. приїхали в АДРЕСА_2, де мешкали ОСОБА_9 і ОСОБА_8

08.03.2013 року, близько 20-15 год., обвинувачений ОСОБА_6, будучі у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в зазначеній квартирі, під час сварки з ОСОБА_8, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, оскільки остання заперечувала скоєння нею крадіжки грошей, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 удари кулаками обох рук та ногами, не менше 13 ударів по голові та не менше 5 ударів по тулубу та кінцівкам, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала смерть потерпілої.

Смерть ОСОБА_8 настала від сумісної тупої травми голови та тулубу у вигляді перелому кісток черепа, ребер; крововиливів під оболонку та в речовину головного мозку; забоїв і розривів легень та печінки, яка ускладнилася травматичним шоком, що являється безпосередньою причиною смерті.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6, який підтримав свою касаційну скаргу та касаційну скаргу захисника, пояснення прокурора Деруна А.І., який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

У касаційних скаргах засуджений та захисник порушують питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового розслідування та судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої і апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Вина засудженого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, які досліджувались судом. Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним, показання потерпілої ОСОБА_13, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, дані протоколу огляду від 9 березня 2013 року, дані протоколів проведення слідчих експериментів від 13 березня 2013 року, висновки судово-медичної експертизи від 23 березня 2013 року (т. 1 а.с. 142), висновки судово-медичної експертизи від 3 квітня 2013 року (т. 1 а.с. 154-155), які узгоджуються між собою та інші докази по справі, які суд дослідив у відповідності до вимог процесуального закону.

Окрім того, доводи касаційних скарг про непричетність ОСОБА_6 до заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції та спростовуються дослідженими в судовому засіданні відповідно до вимог процесуального закону доказами: протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9, де він пояснював, як ОСОБА_6 наносив удари потерпілій, висновками судово-медичних експертиз про те, що виявлені у потерпілої на голові тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж 10-13 разової дії тупого твердого предмету, а тілесні ушкодження виявлені у потерпілої в області тулубу могли утворитися від не менш 4-5 разової дії тупого твердого предмету, висновком експерта, згідно якого характер та механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 можливий за обставин, на які вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту.

Крім того, доводи захисника та засудженого про те, що ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 лише 2 удари, від яких не могла настати її смерть, про причетність до вчинення злочину співмешканця потерпілої -ОСОБА_9, який зі слів сусідів потерпілої - свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 сварився з ОСОБА_8 після уходу з квартири засудженого ОСОБА_6 та ОСОБА_11 із ОСОБА_12, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки показання цих свідків щодо сварки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, є суперечливими, різняться в деталях щодо часу, а також між ким була сварка, не відповідають даним протоколу огляду місця події і показання свідка ОСОБА_19, з яких вбачається, що вікна у квартирі потерпілої ОСОБА_8, яка знаходиться на четвертому поверсі, були закриті, тому суди об'єктивно дійшли висновку, що свідок ОСОБА_19 не міг чути сварки через нібито відкрите вікно. Крім того, під час досудового слідства свідок ОСОБА_19 таких показів не давав, і змінив їх під час судового розгляду. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли об'єктивного висновку про вчинення злочину біля 20 год. 15 хвилин.

Доводи касаційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 про те, що потерпіла ОСОБА_8 і ОСОБА_9 часто випивали, сварились і навіть дрались не можуть бути оцінені судом як такі, що вказують на причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину та спричинення ОСОБА_8 08.03.2013 року тяжких тілесних ушкоджень, оскільки судом достовірно встановлено, що мотив на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень був саме у засудженого ОСОБА_6, оскільки він вважав, що ОСОБА_8 в день конфлікту, під час перебування у нього вдома, викрала у нього велику суму грошей і поїхав він до неї впевнений, що саме ОСОБА_8 винна у зникненні грошей та з метою розібратися з цього приводу. При цьому ОСОБА_6 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується атом медичного обстеженням (т. 1. а.с. 37), був розлючений, що підтверджується поясненнями самого засудженого, даними ним в судовому засіданні, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12, і при вході у квартиру відразу почав наносити потерпілій удари по голові і тулубу, що підтверджує направленість умислу засудженого на спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 Крім того, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11, про те, що засуджений ОСОБА_6 наніс потерпілій тільки два удари, оскільки вона є співмешканкою засудженого і даний факт є підставою вважати її показання захистом засудженого.

Зазначені обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.

У зв'язку з наведеним, суд касаційної інстанції вважає, що за встановлених судом фактичних обставин дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий, скоїв злочин у період випробувального терміну, а також враховано, відсутність пом'якшуючих обставин, а як обставини, що обтяжують покарання засудженого судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, рецидив злочину та вчинення злочину з особливою жорстокістю, а саме на очах малолітніх дітей, та призначив покарання в межах, передбачених санкцією статті кримінального закону, за якою засуджено ОСОБА_6

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

М.М. Лагнюк Т.І. Франтовська І.Г. Тельнікова