ВИРОК Справа №1-38-07

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року Обухівський районний суд

Київської області в складі:

головуючого - судді Ковальова Ю.О.

при секретарі
Тонкошкур Н.В.

за участю прокурора Каленіченка А.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Обухові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,народився і
проживає в АДРЕСА_1,громадянин України,з повною загальною середньою
освітою,неодружений,працівник СВК "Заповіт Ілліча",
військовонезобов"язаний за станом здоров"я,засуджений вироком
Обухівського районного суду від 9 березня
2006 року за ст.309 ч. 1,75,76 КК України до одного року обмеження волі з
річним іспитовим строком,покарання не відбуте,

за ст.309 ч.2 КК
України,

встановив:

У жовтні 2006 року,в денний час
(точніше не встановлено),ОСОБА_1., зірвавши біля корівника місцевого СВК
"Заповіт Ілліча" стебло дикоростучої коноплі,придбав,а подрібнивши і
висушивши ії,виготовив та зберігав до вилучення міліцією 14 листопада 2006 року
за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 20 г канабісу,що згідно висновку
відповідної цільової експертизи по справі є наркотичним засобом,чим без мети
збуту вчинив вказані незаконні дії з наркотиками повторно.

По суті обвинувачення,наведеного у встановчій фабулі
вироку,ОСОБА_1. пояснив суду,що в один з днів жовтня минулого року (точніше не
пам"ятає),він дійсно зірвав поблизу місцевого господарства стеблину
дикоростучої коноплі з листям.Приніс її додому.Поламав надвоє.Розклав у
поліетиленові пакети для висушки.Один з них сховав в кімнаті під ліжком, а
інший - на горищі будинку.Зберігав для власного вживання. 14 листопада того ж
року міліція виявила і вилучила ці наркотики.

При такому зізнанні як в суді,так і
на досудовому слідстві,ОСОБА_1. заявив клопотання про обмеження дослідження
доказів по справі його допитом,подавши відповідну письмову заяву.

Допитавши підсудного і вивчивши
матеріали справи,необхідні для постановления
вироку, а також впевнившись у правильності розуміння підсудним суті
обвинувачення,правових наслідків задоволення його клопотання та в
добровільності й істинності його визнання,суд вважав недоцільним дослідження
всіх інших доказів щодо тих вищевикладених фактичних обставин скоєного і його
наслідків,які ніким не оспорювались.

При цьому,суд дійшов висновку про
доведеність винності підсудного згідно з пред'явленим обвинуваченням,оскільки
він повторно без мети збуту незаконно придбав,виготовив та зберігав наркотичні
засоби.

При таких обставинах він має нести відповідальність саме
за ч.2 ст.309 КК України.

Призначаючи за такої кваліфікації дій
міру покарання,суд зважає на відсутність обтяжуючих обставин та враховує ряд
таких пом"якшуючих обставин,як визнання підсудним своєї вини у злочині і
сприяння цим розкриттю злочину та його каяття у скоєному,а також стан
здоров"я підсудного і те що негативно він не характеризується та
відсутність тяжких наслідків від злочину,що відповідно пом"якшує винність
та істотно знижує ступінь тяжкості злочину,однак лише стосовно строку,а не виду
покарання.

-2-

Таким
покаранням з врахуванням ступеню тяжкості знову скоєного в період іспитового
строку аналогічного злочину,що обтяжує
відповідальність,має бути хоча і нижче від найнижчої межі санкції
кваліфікуючого закону згідно ст.69 КК України,але винятково реальне позбавлення
волі на певний остаточний строк за сукупністю вироків.

Обираючи
реальне позбавлення волі,суд також виходить зі змісту ст.75 КК України та відповідних положень п.26 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про
практику призначення судами кримінального покарання" і вищезгаданого
чинного вироку суду,за якими будь-яке інше альтернативне покарання виключається
тим,що підсудний порушив ту обов"язкову умову
попереднього засудження,що в період іспитового строку вчинив новий
злочин.

Тому,саме таке покарання вбачається
у даному конкретному випадку співрозмірним сукупності всього скоєного,його наслідкам та особі винного і необхідним для
його виправлення та для попередження подальшого злочинного рецидиву.

У зв"язку з цим обраний
підсудному запобіжний захід підлягає відповідній зміні на такий, який би
забезпечив безперешкодне виконання вироку,тобто на взяття під варту.

Підстави для одночасного
призначення підсудному в порядку ст.96 КК України примусового лікування від наркоманії згідно висновків іншої цільової
експертизи по справі відсутні.

Судові витрати по справі
покладатимуться на підсудного.

Доля наявних речових доказів
вирішуватиметься згідно закону.

Виходячи з наведеного,керуючись
ст.ст.323,324 КПК України,суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у злочині,передбаченому ст.309 ч.2 КК України,і з застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді
одного року позбавлення волі.

На підставі
ст.ст.71,72 КК України,за сукупністю вироків,шляхом пропорційного приєднання до знову призначеного покарання частини невідбутого
покарання за попереднім вироком Обухівського районного суду від 9
березня 2006 року,остаточно до відбуття ОСОБА_1. призначити один
рік та один місяць позбавлення волі.

Запобіжний
захід засудженому до набрання вироком чинності з підписки про невиїзд змінити на взяття під варту,взявши його під варту з суду і в
подальшому утримувати під вартою в СІЗО №13 УДДУпВП в м.Києві та Київській
області.

Строк відбування покарання
відраховувати з 6 лютого 200 Јроку.

Стягнути з ОСОБА_1. на користь ГУ МВС України в Київській області 139 грн.49 коп. у
відшкодування судових витрат по експертизі.

Речові
докази: вилучені наркотичні засоби (висушений канабіс,вагою 20 г),що на
збереженні в Обухівському РВ ГУ
МВС України в Київській області,знищити.

Вирок може
оскаржуватись в апеляційному порядку протягом 15 діб,а засудженим - в той же строк по
врученню йому копії вироку.