Справа №592/3147/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/175/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001015, за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 16 травня 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, одруженого, працюючого, з середньою-спеціальною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.03.2013 року за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 8500 грн.;

2) 25.07.2013 року за ч.1 ст.125, ст.71 КК України до 150 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 8500 грн., який підлягає самостійному виконанню,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді 4 місяців арешту. На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 25.07.2013 року у виді 8500 грн., і кожне з яких виконувати самостійно.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 25.07.2013 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт постановлено вважати виконаним повністю в цій частині покарання.

Запобіжний захід судом не обирався.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_7 був засуджений за вироком суду від 25.07.2013 року за ч.1 ст.125 КК України, з застосуванням ст.71 КК України до 150 годин громадських робіт та штрафу в сумі 8500 грн., який підлягав самостійному виконанню. За вироком суду від 16.05.2014 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за правопорушення, вчинені ним в період вересня-жовтня 2013 року, тобто після постановлення вироку від 25.07.2013 року, яким ОСОБА_7 було призначено два види основних покарань, кожне з яких виконувалось самостійно.На момент ухвалення вироку від 16.05.2014 року ОСОБА_7 не відбув призначеного йому вироком покарання у виді штрафу, а тому суд, не дотримавшись вимог закону, не призначив йому покарання за правилами ст.71 КК України , тобто допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від раніше поданої ним на зазначений вирок апеляційної скарги.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, вироком Зарічного районного суду м. Суми 25.07.2013 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт.

5.09.2013 року ОСОБА_7 був ознайомлений з вироком та умовами відбування покарання за вироком суду від 25.07.2013 року і його було попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Цього ж дня ОСОБА_7 отримав направлення в КП «Зелене будівництво» в м. Суми для відпрацювання громадських робіт.

В період часу 13.09.2013 року по 15.10.2013 року ОСОБА_7 , не повідомивши кримінально-виконавчу інспекцію, умисно без поважних причин не відпрацював 24 дні громадських робіт, а з 16.10.2013 року працевлаштувався у ВАТ «СМНПО ім. Фрунзе».

17 вересня, 1 жовтня та 10 жовтня 2013 року ОСОБА_7 письмово попереджався про допущені порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, та про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, але він продовжував без поважних причин ухилятись від відбування покарання за вироком суду у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора і просила ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_7 , призначивши йому покарання із застосуванням ст. 71 КК України, , пояснення ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, і просив залиши вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає відповідно до ч.1 ст.404 КПК України судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка, і на підставі яких прийняте законне і обґрунтоване рішення суду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст.389 КК України кваліфіковані вірно і учасниками провадження не оспорюються.

Що стосується тверджень прокурора в апеляційній скарзі про допущення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , порушень закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів встановила наступне.

Так, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня 2013 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.125, ст.71, 72 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу в сумі 8500 грн., який підлягав самостійному виконанню (а.п.25).

Оскільки ОСОБА_7 ухилився від відбування призначеного покарання за даним вироком у виді громадських робіт, то відносно нього було розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст.389 КК України. Разом з тим, в період досудового розслідування та судового розгляду по даному провадженню ОСОБА_7 відбув всі призначені йому вироком суду години громадських робіт.

В той же час, ОСОБА_7 не виконував даний вирок і в частині штрафу на суму 8 500грн, тому ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 листопада 2013 року покарання у виді штрафу було замінено на 240 годин громадських робіт. Ця ухвала ніким не оскаржувалась і вступила в законну силу.

В подальшому Кримінально-виконавча інспекція звернулася до Ковпаківського районного суду м.Суми з клопотанням про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_7 , а саме : 150 годин громадських робіт, які призначені вироком від 25 липня 2013 року, та призначені цим же вироком 8 500 грн., штрафу, який згідно ухвали суду було замінено на 240 годин громадських робіт.

Колегія суддів вважає, що за наявності вищенаведених обставин, суд першої інстанції, належним чином умотивувавши своє рішення, обґрунтовано дійшов до висновку, про відсутність підстав при призначенні покарання за новим злочином передбаченим ч.2 ст.389 КК України, повністю або частково приєднувати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тобто застосовувати ст. 71 КК України, оскільки покарання у виді громадських робіт за вироком суду від 25 липня 2013 , на момент постановлення вироку, вже було відбуто, а штраф в розмірі 8 500 грн, - призначений цим же вироком, замінений ухвалою суду на громадські роботи.

Крім того, суддею, при ухваленні вироку 16 травня 2014 року, було також враховано і те, що на момент ухвалення вироку, на розгляді Ковпаківського районного суду м.Суми перебувало клопотання кримінально-виконавчої інстанції про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_7 , яке на час постановлення даного вироку ще не було розглянуто.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не допустив порушень закону України про кримінальну відповідальність, а тому такі твердження прокурора в його апеляції є безпідставними.

Також колегія суддів не погоджується і з твердженнями прокурора про ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, яким він просить, призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді 4 місяців арешту та на підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 25.07.2013 року у виді 8500 грн., і кожне з яких виконувати самостійно, виходячи з наступного.

Колегія суддів встановила, що на час розгляду справи в апеляційному суді не відбуте ОСОБА_7 покарання є не 8500 грн. штрафу, а 240 годин громадських робіт, що підтверджується ухвалою суду від 13.11.2013 року, яка на даний час не скасована і не змінена.

Разом з цим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ст. 71 КК України, до призначеного покарання може бути приєднано повністю або частково не відбуте покарання за попереднім вироком, а не ухвалою суду. До того ж , відповідно до вимог ст.72 КК України, громадські роботи не можуть виконуватись самостійно, а по скільки ОСОБА_7 був засуджений до арешту то і не відбуті громадські роботи необхідно переводити на арешт, що призведе до погіршення становища засудженого, тобто призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, про що не ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

За таких обставин, передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 .

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 16 травня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4