Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_4 від 21.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (надалі за текстом скаржник) звернувся до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_4 від 21.08.2014 року. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 19.08.2014 р. скаржником на ім`я старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було подано клопотання про виконання ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від цього ж числа про зобов`язання вказаного вище слідчого розглянути клопотання від 21.07.2014 р. про визнання скаржника потерпілим. 03.09.2014 р. скаржник отримав поштою постанову від 21.08.2014 року слідчого ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання. В цій постанові вона вказує, що клопотання від 20.08.2014 р. не підлягає задоволенню, оскільки по кримінальному провадженню №0001735 скаржник не являється потерпілою стороною. Відомості з приводу вчинення відносно скаржника кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувнь за №0004840. про що скаржника та його представника ОСОБА_6 було повідомлено неодноразово. Як вбачається з тексту ухвали суду, в провадженні слідчого ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001735. 21.07.2014 року скаржником слідчому було подано клопотання про визнання скаржника потерпілим по цьому провадженню, оскільки кримінальним правопорушенням йому було заподіяно шкоду. Жодного процесуального рішення, говориться в ухвалі, з приводу цієї заяви прийнято не було, про що свідчать пояснення скаржника, так і матеріали кримінального провадження надані слідчому судді. Вказані вище обставини стали підставою про зобов`язання вказаного вище слідчого розглянути клопотання від 21.07.2014 р. про визнання потерпілим. Однак, як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, ухвала слідчого судді про розгляд клопотання від 21.07.2014 р. не виконана. В постанові слідчого говориться про вирішення питання щодо клопотання від 20.08.2014 р. по к/п №0001735. Заявляє, що клопотання від цього числа скаржник слідчому не подавав, чому вона на нього посилається скаржнику не відомо. Останнім, 19.08.2014 р. (в день винесення ухвали слідчим суддею ОСОБА_5 ) на ім`я слідчого ОСОБА_4 було надано через канцелярію райуправління клопотання (вх.8904) про виконання вищеназваної ухвали і надано її копію. В ухвалі чітко зазначено, що підлягає виконанню слідчим розгляд клопотання скаржника від 21.07.2014 року про визнання скаржника потерпілим в рамках розслідування к/п №0001735. Зобов`язання розглядати слідчим клопотання від 20.08.2014 р. в ухвалі від 19.08.2014 р. не значиться. Таким чином, ухвала слідчого судді ОСОБА_5 до цього часу слідчим ОСОБА_4 не виконана. Крім того, викликає подив посилання слідчого в оскаржуваній постанові на ту обставину, що відомості з приводу вчинення відносно скаржника кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004840, про що скаржника та його представника ОСОБА_6 було повідомлено неодноразово. Вказане посилання слідчого не відповідає дійсності, оскільки жодного письмового повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР за письмовим зверненням скаржника від 18.03.2014 р. від неї ні скаржник, ні представник (адвокат ОСОБА_6 ) скаржника до цього часу не отримували. Відсутність будь-якої інформації про результат розгляду заяви скаржника, спонукала останнього подати слідчому клопотання про визнання його потерпілим 21.07.2014 р. Не отримавши у встановлений законом термін відповідь на нього адвокат ОСОБА_6 повторно 05.08.2014 р. (вх.8254) звернувся до слідчого ОСОБА_4 про надання інформації про розгляд клопотання від 21.07.2014 р. На це клопотання представник скаржника отримав постанову слідчого, датовану 05.08.2014 р., лише 04.09.2014 р. з штемпелем на конверті від 03.09.2014 р., тобто через місяць після її винесення. В цій постанові слідчий відмовляє в задоволенні клопотання, оскільки відповідь на клопотання від 21.07.2014 р., як вона вказує, розглянуто в повному обсязі та відповідь була надана в установлений законом строк. Це посилання не відповідає дійсності, так як суддя ОСОБА_5 , який розглядав скаргу від 15.08.2014 р. і постановив ухвалу від 19.08.2014 р., вказав в цій ухвалі, що в матеріалах кримінального провадження, які були надані суду, немає жодного процесуального документа (рішення) з приводу розгляду заяви скаржника від 21.07.2014 р. Постанова від 05.08.2014 р. там теж відсутня. Таким чином, вказана постанова оформлена слідчим тільки в кінці серпня на початку вересня 2014 р., незважаючи на те, що дата в цій постанові поставлена 05.08.2014 р., тобто, безпосередньо перед відправкою на пошту. Це є грубим порушенням вимог ст. 220 КПК України і, фактично, являється підтасовкою дат і фактів. Так, 18.03.2014 р. скаржником особисто слідчому ОСОБА_4 була подана заява про вчинене відносно скаржника ОСОБА_7 кримінальне правопорушення. У відповідності із цією заявою, гр-ка ОСОБА_7 безпричинно 16.03.2014 р. на сходинковому майданчику біля квартири АДРЕСА_1 та дружини скаржника, без всякої причини бризнула скаржнику в лице газовим балончиком і почала наносити удари по різних частинах тіла. В результаті спричинених тілесних ушкоджень, скаржник був вимушений звернутись до лікарів. Після огляду скаржника було направлено в Київську міську клінічну лікарню №1 для проходження стаціонарного лікування, де перебував з 21.03.2014 р. до 18.04.2014 р. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого встановлено повний діагноз: посттравматична гематома скроневої ділянки справа в стадії запалення, посттравматичний міозит скроневого м`яза справа, супутній діагноз: закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку. Аналогічний діагноз встановлено і в стоматологічній поліклініці Дарницького району м. Києва, виписка із медичної карти від 18.04.2014 р. цієї медичної установи також надана слідчому ОСОБА_4 . Ці обставини і стали причиною його звернення до правоохоронних органів за захистом своїх прав та законних інтересів. Як зазначено вище, ці права грубо порушено слідчим ОСОБА_4 , що виразилось в ігноруванні звернень до неї щодо внесення відомостей, вказаних скаржником в заяві від 18.03.2014 р. в ЄРДР і у безпідставній відмові в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим. Таким чином, постанова від 21.08.2014 р. слідчого ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про визнання скаржника потерпілим є незаконною і підлягає скасуванню. У зв`язку з вищевикладеним, просив скасувати, як незаконну, постанову старшого слідчого СВ Подільського РУ 1 У МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 21.08.2014 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001735.

У судовому засіданні скаржник та його захисник скаргу підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі.

Старший слідчий СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві майор міліції ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 проти задоволення скарги заперечувала, надала суду свої пояснення з приводу поданої до суду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши сторону захисту та обвинувачення, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 19.08.2014 р. скаржником на ім`я старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було подано клопотання про виконання Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2014 р. (слідчий суддя ОСОБА_5 ) про зобов`язання розглянути клопотання від 21.07.2014 р. про визнання ОСОБА_3 потерпілим (а.с. 11 - 13).

03.09.2014 р. скаржник отримав поштою постанову слідчого від 21.08.2014 р., якою ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання з тих підстав, що по кримінальному провадженню №0001735 скаржник не являється потерпілою стороною. Відомості з приводу вчинення відносно скаржника кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004840 про що скаржника та його представника ОСОБА_6 було повідомлено неодноразово (а.с. 4 - 5).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Судом було витребувано та досліджено кримінальні провадження № № 0001735, 0004840 та встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження № 0001735, датою надходження заяви є 16.03.2014 р., а заявником є ОСОБА_7 , в той час, як згідно витягу з кримінального провадження № 0004840, датою надходження заяви є 10.07.2014 р., а внесенні відомості за матеріалами правоохоронних органів.

Таким чином, слідчим з кримінального провадження № 0001735 було виділено в самостійне кримінальне провадження за заявою скаржника про вчинення відносно нього кримінально караних дій та присвоєно йому № 0004840.

Такі дії старшого слідчого ґрунтуються на діючому законодавстві.

Одночасно, суд при розгляді скарги враховує низьку якість досудового розслідування та процесуального керівництва. Так, старшим слідчим СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 відомості за заявою ОСОБА_3 про вчинення відносно нього кримінально караних дій від 18.03.2014 р., зареєстровані в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та внесені до ЄРДР лише 10.07.2014 р. Більш того, ОСОБА_3 було допитано в якості потерпілого за кримінальним провадженням № 0001735 від 17.03.2014 р., а також, за кримінальним провадженням № 0004840, останнього було допитано в якості свідка, що на думку, слідчого судді впливає на належність та допустимість доказів отриманих стороною обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги

За таких обставин, враховуючи положення ст. ст. 92 93 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 22, 92 93, 220, 303 - 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_4 від 21.08.2014 року відмовити;

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1