Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/4149/2015
04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку із придбанням товарів та/або послуг, які не підтвердженні податковими накладними.
На підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2014 отримано тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходились в ПАТ «АБ «РАДАБАНК» МФО 306500 м. Дніпропетровськ, а саме до:
· виписок про операції по рахунку № НОМЕР_3 , що відкритий для
- платіжних доручень по рахунку № НОМЕР_3 за період з 26.06.2014 по 22.10.2014 включно.
Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Тому, вважаю за можливе розгляд клопотання без виклику власника майна.
Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 170 КПК України Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Розглянувши клопотання та дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню, так як є достатні підстави вважати, що зазначене майно дійсно може бути предметом злочину, або може бути одержаним внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від нього. Тому майно, на яке прохає накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, наведеним у п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, але підлягає забороні використання майна, а також забороні розпорядження даним майном, відповідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у зв`язку з тим, що з матеріалів клопотання не вбачається, що особі, якій належить майно пред`явлено підозру.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Строк дії ухвали до 04 серпня 2014 року включно.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1