Справа № 138/575/15-к
Провадження №:1-кп/138/55/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немія Могилів-Подільського району Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одружений, має двох малолітніх дітей, призваний Могилів-Подільським ОМВК за мобілізацією 17.05.2014, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 06.09.2014 близько 09 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №351 від 04.09.2014 «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» та припис щодо вибуття останнього до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою, в межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку їх віддання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству та згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, тому своїми діями підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника. Суд вважає дану кваліфікацію вірною.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 1 ст. 402 КК України визнав повністю.
Суду пояснив, що протягом трьох-чотирьох місяців він проходив службу в зоні АТО, після чого, подавши рапорт на ім`я свого комбата, здавши зброю та майно, 28.08.2014 на підставі відповідного припису вибув з постійного місця дислокації своєї військової частини до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження служби. На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 був прикомандирований до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 4 вересня 2014 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано наказ №351 «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання». Проте, він відмовився ставити підпис про ознайомлення з даним наказом, відмовився від отримання припису та вибуття до місця постійної дислокації своєї військової частини у зону АТО. У скоєному щиро розкаюється, бажає продовжити військову службу у своїй військовій частині та просить надати йому таку можливість, обравши покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження документів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що на утриманні у обвинуваченого є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на позитивну характеристку за місцем проживання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду до обраного покарання застосувати ст.ст. 75, 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 63, 65-68, 75, 76 ч. 1 п. 2, 3, 402 ч. 1 КК України, ст. ст. 337 ч. 1, 349 ч. 3, 368-370, 374, 376 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 (два) роки.
Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1