ВИРОК Іменем України
м. Балаклія 03 квітня 2015 року Кримінальне провадження № 0000153 Справа № 610/810/15-к 1-кп/610/117/2015

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, громадянка України, освіта середня, проживає по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не заміжня, має 2 малолітніх дітей 2002 та 2014 р.н., на обліку у нарколога, психіатра та в КВІ не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судима,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області, громадянка України, освіта середня, проживає по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не заміжня, дітей не має, на обліку у нарколога, психіатра та в КВІ не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судима,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
установив:

19 січня 2015 року о 15.00 годині ОСОБА_5 знаходячись у с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_4 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, через вхідну хвіртку, проникла до підсобного приміщення на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала одне порося віком один місяць, масою 8 кг., вартістю 480 грн., яке належало ОСОБА_8 , та поклала його у мішок, який мала при собі.

У цей час ОСОБА_9 , перебуваючи на незначній відстані від вхідної хвіртки, здійснювала охорону протиправних дій ОСОБА_10 , з метою подання сигналу у разі появи сторонніх осіб.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, а саме продали ОСОБА_11 , який проживає в с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 480 грн.

19 січня 2015 року о 17.00 годині ОСОБА_5 знаходячись у с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_4 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно шляхом вільного доступу, через вхідну хвіртку, проникла до підсобного приміщення на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала одне порося віком один місяць, масою 8 кг., вартістю 480 грн., яке належало ОСОБА_12 , та поклала його у мішок, який мала при собі.

У цей час ОСОБА_9 , перебуваючи на незначній відстані від вхідної хвіртки, здійснювала охорону протиправних дій ОСОБА_10 , з метою подання сигналу у разі появи сторонніх осіб.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, а саме продали ОСОБА_13 , чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 480 грн.

19 січня 2015 року о 15.00 годині ОСОБА_4 знаходячись у с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_5 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи на незначній відстані від вхідної хвіртки домоволодіння по АДРЕСА_2 , здійснювала охорону протиправних дій ОСОБА_10 , з метою подання сигналу у разі появи сторонніх осіб.

У цей час ОСОБА_10 шляхом вільного доступу, через вхідну хвіртку, проникла до підсобного приміщення на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала одне порося віком один місяць, масою 8 кг., вартістю 480 грн., яке належало ОСОБА_12 , та поклала його у мішок, який мала при собі.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, а саме продали ОСОБА_13 , чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 480 грн.

19 січня 2015 року о 17.00 годині ОСОБА_4 знаходячись у с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_5 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно перебуваючи на незначній відстані від вхідної хвіртки домоволодіння по АДРЕСА_2 , здійснювала охорону протиправних дій ОСОБА_10 , з метою подання сигналу у разі появи сторонніх осіб.

У цей час ОСОБА_10 шляхом вільного доступу, через вхідну хвіртку, проникла до підсобного приміщення на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала одне порося віком один місяць, масою 8 кг., вартістю 480 грн., яке належало ОСОБА_12 , та поклала його у мішок, який мала при собі.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, а саме продали ОСОБА_13 , чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 480 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю і підтвердила, що вона дійсно вчинила інкриміновані їй злочини при фактичних обставинах, як зазначено вище, а саме, що вона, 19.01.2015р. спільно з ОСОБА_9 за попередньою змовою двічі проникала шляхом вільного доступу до підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_12 та кожного разу викрала одне порося, в той час коли ОСОБА_9 охороняла її дії, стоячи неподалік віх вхідної хвіртки домоволодіння ОСОБА_12 . Викрадених поросят продали ОСОБА_13 .

Потапова в судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, від дачі показань відмовилась, обмежившись лише тим, що підтвердила, що ОСОБА_10 розповіла суду правду.

Вина обвинувачених підтверджується наступними доказами, які були надані учасниками судового провадження та досліджені в судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви про злочин від 24.01.2015р., за якою ОСОБА_14 просив притягнути до відповідальності осіб, які вкрали в нього з сараю двох поросят;

- протоколом огляду місця події від 28.01.2015р., в ході якого було оглянуто сарай на території домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- актом зважування від 28.01.2015р., в ході якого встановлено, що маса кожного з викрадених поросят складає 8 кг.;

- довідкою управління агропромислового розвику Балаклійської райдержадміністрації від 02.02.2015р., згідно з якою закупівельна ціна свиней (1 міс.) у живій вазі станом на 19.01.2015р. складала 60,00 грн/кг.;

- протоколом слідчого експерименту від 09.02.2015р., в ході якого ОСОБА_10 розказала і показала як саме вона з ОСОБА_9 вчиняла 2 крадіжки поросят у Хірного;

- протоколом слідчого експерименту від 09.02.2015р., в ході якого ОСОБА_9 розказала і показала як саме вона зі ОСОБА_10 вчиняла 2 крадіжки поросят у Хірного.

Інші докази суду не надавались. Про необхідність дослідження інших доказів учасники судового провадження суд не повідомляли, з клопотаннями про виклик певних осіб до суду для допиту, про витребування певних речей чи документів, до суду не звертались.

Показання потерпілого судом не досліджувались у зв`язку з його неявкою. Потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою, якою просив суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні. У зв`язку з наведеним, суд, керуючись ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, постановив ухвалу про проведення судового розгляду без потерпілого, що повністю відповідає положенням п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Також суд констатує, що в цій справі підстав для обов`язкової участі захисника, визначених ст. 52 КПК України, встановлено не було. Обвинувачені, будучи належним чином обізнаними про свої процесуальні права, заявили суду, що будуть свій захист від обвинувачення здійснювати самостійно, що повністю відповідає положенням п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Діючи в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини встановлені на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд, з урахуванням положень ст.ст. 32, 33 КК України та Постанов Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» і №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що вина обвинувачених доведена повністю, доказів для того щоб зробити такий висновок достатньо, а їх дії слід кваліфікувати:

- дії ОСОБА_10 за епізодом від 19.01.2015р. о 15.00 год. за ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення;

- дії ОСОБА_10 за епізодом від 19.01.2015р. о 17.00 год. за ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення;

- дії Потапової за епізодом від 19.01.2015р. о 15.00 год. за ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення;

- дії Потапової за епізодом від 19.01.2015р. о 17.00 год. за ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Призначаючи покарання суд враховує наступне:

1. Кожна з обвинувачених повторно вчинила 2 епізоди тяжких умисних корисних злочинів.
2. Вивченням осіб обвинувачених встановлено, що вони мають середню освіту, проживають в с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області, за місцем проживання характеризуються посередньо, не працюють, не заміжні, на обліку у нарколога, психіатра та в КВІ не перебувають, раніше в силу ст. 89 КК України не судимі. Потапова дітей не має, ОСОБА_10 має 2 малолітніх дітей 2002 та 2014 р.н.

3. Суд не погоджується із наявністю зазначеної в обвинувальному акті обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, а саме щирого каяття.

Суд вважає за необхідне зазначити, що щирим каяття можна вважати тоді, коли воно ґрунтується на добровільній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, визнанні нею своєї вини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, а також готовності нести кримінальну відповідальність.
Дані про наявність у обвинувачених саме такої оцінки своїх дій у матеріалах справи відсутні, і суду не надані. Обвинувачені навіть жодного разу не заявили суду про наявність у них щирого каяття. Жодних доказів його наявності суду не надано.
За таких обставин суд позбавлений можливості визнати каяття, про яке зазначено в обвинувальному акті, дійсно щирим, оскільки наявність цієї обставини судом не встановлена, і не враховує таку обставину при призначенні покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених суд також не вбачає.

Визначаючи на підставі викладеного вид і розмір покарання, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченим наступні покарання:

- ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 4 р. позбавлення волі.

- ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 4 р. позбавлення волі.

На думку суду саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, а у застосуванні більш суворого покарання немає потреби.

Крім того, з огляду на наявність у ОСОБА_5 на утриманні 2 малолітніх дітей, один з яких віком 1 рік (2014р.н.), суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 79 та пп. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України та звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Цивільний позов і процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у справі не застосовувались і підстав для їх застосування не вбачається.

У відповідності до ч.9 ст.100 КПК України, при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, судом вирішується питання про долю тих речових доказів, які були надані суду.

Оскільки речові докази суду надані не були, то суд позбавлений можливості вирішити питання про їх долю.

Керуючись ст.ст.367 374 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_15 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.79 КК України ОСОБА_15 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_15 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_16 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту виконання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області.
Копії вироку негайно вручити учасникам судового провадження та роз`яснити їм право подати клопотання про помилування та право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1