Справа №1-3, 2008р.
В И Р О К

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 року Лисянський районний суд Черкаської
області

в складі: головуючого-судді Золотоверхого О.І.

при секретарі Гутман О.С.

з участю прокурора Гнатюка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу по обвинуваченню

- ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Тараща Київської області, українця,
громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх
дітей, тимчасово не працює, раніше судимого за вироком Лисянського районного
суду Черкаської області від 6 листопада 2006 року за ст. 247 КК України до
одного року обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.
75 КК України на один рік з іспитовим строком один рік,

звинувачений за ч. 1 ст. 388 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, 6 жовтня 2006 року отримавши
на збереження насіння соняшника в
кількості 220 тон, на яке був накладний арешт постановою Лисянського районного
суду від 5 жовтня 2006 року і яке зберігалось в СФГ „ Добробут ” с. Побережка
Богуславського району Київської області, будучи попереджений про
відповідальність за незбереження
арештованого насіння соняшника діючи умисно, в порушення постанови Лисянського
районного суду від 5 жовтня 2006 року протягом жовтня - листопада 2006 року та
березня - квітня 2007 року вивіз з
території СФГ „ Добробут ” насіння соняшника,на яке було накладено арешт та
реалізував його невстановленим особам.

В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав частково і пояснив, що за вироком
Лисянського районного суду від 6 листопада 2006 року він засуджений до одного
року обмеження волі, з іспитовим строком один рк за ст. 247 КК України і з
нього стягнуто у відшкодування збитків 158 тисяч гривень. В процесі досудового
слідства слідчим накладено арешт на незібраний
врожай соняшника на площі 124 га, 5 жовтня 2006 року ним укладено договір з директором СФТ „ Добробут ” с.
Побережка Богуславського району
Київської області по наданню йому складських приміщень для зберігання сушіння,
обчищення, зберіганню, відвантаженню зернових і олійних культур. 5 жовтня 2006
року Лисянський районний суд скасував постанову слідчого про накладення арешту на незібраний врожай
насіння соняшника на площі 124 га, і наклав арешт на 220 тон соняшника, який
повинен був зберігатись в СФГ „ Добробут
”. Постанову Лисянського районного суду
від 5 жовтня 2006 року він отримав і знав, що на зібраний врожай соняшника
накладено арешт. Хто йому передав постанову він не пам”ятає. Через несприятливі
погодні умовиі значну вологість соняшника його збирання розпочалось в середині
ховтня 2006 року. Насіння завозилось на комору
СФГ „ Добробут ” с. Побережка
Богуславського району Київської області. Він сам зважував насіння,
всього зібрав урожай приблизно 60 - 70
тон. В кінці жовтня 2006 року він реалізував основну частину насіння, кому реалізуав насіння не
пам”ятає. На реалізоване насіння він
виписував накладні. Кошти за реалізоване насіння він спрямував на погашення заборгованості. Після реалізації частини насіння на коморі залишилось приблизно 10 - 12 тон,
які директор СФГ „ Добробут ” ОСОБА_6забрав в рахунок оренди приміщення.

Винність підсудного у
відчудженні майна на яке накладено
арешт, здійснення особою, якій це майно
було ввіренов судовому засіданні доведена:

-даними постанови
Лисянського районного суду від 5 жовтня 2006 року із якої вбачається, що
накладено арешт ( заборону на відчудження) на 220 тон соняшника яке належить
ОСОБА_1 і яке зберігається в СФГ „ Добробут ” с. Побережка Богуславського району Київської області.
ОСОБА_1 поперджений про відповідальність

2

за незбереження арештованого соняшника. На постанові зазначено, що ОСОБА_1
постанову отримав 6.10.2006 року (а.с. 15)

- копією вироку
Лисянського районного суду від 6 листопада 2006 року за яким ОСОБА_1 засуджений
за ст. 247 КК України і з нього стягнуто у відшкодування збитків в користь ТОВ
СВК „ Порадівка ” Лисянського району 158 тисяч гривень ( а.с. 16 - 20).

- ухвалою апеляційного
суду Черкаської області від 27 березня 2007 року якою вирок від 6 листопада
2006 року залишено в силі.(а.с. 21 - 24).

- матеріалами виконавчого
провадження про стягнення 158 тисяч гривень з ОСОБА_1 (а.с. 27 - 54), в яких
знаходиться акт державного виконавця від 12 квітня 2007 року про те, що на
коморі СФГ „ Добробут ” виявлено біля 12
тон насіння соняшника, яке належить
ОСОБА_1 ( а.с.30).

- даними договору по
наданню складських послуг по прийманню, сушінню, очищенню, зберіганню і
відвантаженні зернових і олійних культур від 5 жовтня 2006 року укладений між
СФГ „ Добробут ” с. Побережка
Богуславського району Київської області таОСОБА_1 (а.с. 41)

- даними виконавчого
листа № 1 - 122 за 2006 рік виданого Лисянським районним судом 12 квітня 2007
року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ СВА „ Порадівка ” Лисянського району
158 тисяч гривень (а.с.56)

- показами свідка ОСОБА_2
про те, що він працював на комбайні при збиранні врожаю соняшника на полях
ОСОБА_1 у вересні- жовтні 2006 року декілька
днів. Насіння соняшника вивозили автомашинами в с. Побережку. Скільки
було вивезено насінння соняшника він не знає, як проводились розрахунки він
також не знає, поскількикомбайн належав ПП „ Чекалюк ”.

- показами
свідківОСОБА_3та ОСОБА_4 про те, що приблизно в жовтні 2006 року вони автомашинами
відвозили насіння соняшника з полів ОСОБА_1 на комору в с. Побережку
Богуславського району Черкаської області, працювали декілька днів, скільки
вивезли насіння вони не знають, поскільки зважував автомашини ОСОБА_1

- показами свідка ОСОБА_5.
про те, що він в 2006 - 2007 роках працював комірником в СФГ „ Добробут ” с. Побережка
Богуславського району Київської області. Восени 2006 року йому сказав
директор господарства ОСОБА_6щоб він підготував приміщення в яке
завезе зерно ОСОБА_1 Також директор сказав що обліковувати зерно не потрібно, поскільки воно зразу буде
вивозитись. ОСОБА_1 сам зважував насіння соняшника, обліковував, він ніякого
обліку не вів.Коли і як вивозили насіння
він не знає але знає, що насінння
вивозилось автомашинами КАМАЗ,
поскільки бачив їх. Весною коли необхідно було чистити комори, він бачив, що
залишились 10 - 12 тон насіння. Куди воно ділось він не знає.

- показами свідка ОСОБА_6про те, що приблизно в кінці вересня
2006 року до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням надати йому комору для
зберігання насіння соняшника. Він погодився і 5 жовтня 2006 року вони уклали
угоду. Насіння завозив сам ОСОБА_1, він же його обліковував і вивозив. Про те,
що на насінння був накладений арешт він не знав. Навесні 2007 року в коморі
залишилось близько 10 - 12 тон зерна і він його реалізував в рахунок оплати за
оренду приміщення, про що повідомив ОСОБА_1

Оцінюючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, в результаті повного та об”єктивного їх розгляду суд вважає, що
винність підсудного доведена повністю, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 388 КК України, як
відчудження майна, наяке накладено арешт, здійснене особою , якій це майно було ввірено.

Що стосується твердження підсудного,
що йому насіння соняшника не передавалось, то суд вважає їх захисними,
поскільки як вбачається із постанови
Лисянського районного суду від 5 жовтня 2006 року суд наклавши арешт на насіння
соняшника попередив підсудного про відповідальність за незбереження
арештованого насіння соняшника, що розуміється ввірено підсудному.

А що стосується суб”єкта, якому це
майно ввірено, то ним може бути люба
особа , в тому числі і власник майна.

3

Обираючи покарання підсудному суд враховує
ступінь тяжкості сокєного злочину , особу підсудного який за місцем проживання
характеризується позитивно,та обставини , що пом”якшують покарання.

Обставин,
що обтяжують покарання суд в діях
підсудного не вбачає.

Обставини, що пом”якшують покарання суд враовує, що у нього на утриманні двоє неповнлітніх
дітей.

Але враховуючи, що підсудний скоїв злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, суд вважає, що
покарання йому необхідно призначити у вигляді обмеження волі

За вироком Лисянського районного
суду від 6 листопада 2006 року ОСОБА_1 засуджений за ст. 247 КК України до
одного року обмеження волі і на підставі ст. 75 КК Українизвільнений від
відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

Тому до покарання за
злочин по даній справі необхідно приєднати невідбуте покарання за попереднім
вироком.

На
підставі викладеного та керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У
Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєні злочину передбаченого ч.1
ст. 388 КК України та призначити йому
покарання один рік обмеження волі, без позбавлення права займати певні посади

На підставі ст. 71 КК України
приєднати до призначеного покарання, невідбуте покаранння за вироком
Лисянського районного суду від 6 листопада 2006 року один рік обмеження воліі
сотаточено призначити до відбуванння два роки обмеження волі.

До
набрання вироком чинності міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1залишити
підписку про невиїзд.

Строк відбування
покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту прибуття його в місце відбування покарання

На
вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Черкаської області на
протязі п'ятнадцяти діб з моменту його
оголошення.

Головуючий
-