Справа № 359/5509/15-к
Провадження № 1-в/359/248/2015

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,
за участю засудженого ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого 22.08.2012 року вироком Бориспільського міськрайсуд Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
Вироком Бориспільського міськрайсуд Київської області від 22.08.2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

18.06.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Суд, заслухавши засудженого, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, думку представника адміністрації БВК, який заявив про відсутність претензій до засудженого на теперішній час, оскільки після комісії від 17.04.2015 р він змінив свою поведінку на краще, та думку прокурора, який клопотання не підтримав, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку Бориспільського міськрайсуд Київської області від 22.08.2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі

Строк покарання рахується з 22.08.2012 року.

На момент розгляду клопотання 25.06.2015 року засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в БВК № 119 з 22.08.2012 р. За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Допустив 2 порушення вимог режиму відбуття покарання, за що має стягнення, які на даний час знято чи погашено у встановленому законом порядку. Нетривалий час працевлаштований на виробництві установи, на дільниці «пошиття».За сумлінну поведінку і ставлення до праці та з метою стимулювання право слухняної поведінки отримав 2 заохочення правами начальника установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх використанні. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не приймає участі у програмах диференційного виховного впливу.

У відношенні до представників адміністрації колонії намагається бути ввічливим, та виконувати їх законні вимоги. У відношенні до засуджених підтримує рівні взаємовідносини, адекватно реагує на критику в свою адресу. Будує позитивні плани на майбутнє.

Вину за вироком визнав повністю, призначене покарання вважає справедливим, виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Згідно ст. 12 КК України злочини, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_4 , а саме злочин передбачений ч. 1 ст.187 КК України є тяжким.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, в характеристиках 22.08.2014 ( а.с.38), 17.04.2015 ( а.с.59) зазначено, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку з чим адміністрація установи не впевнена у право слухняній поведінці засудженого, і рішенням комісії вважає недоцільним застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому суд бере до уваги пояснення представника БВК, що поведінка засудженого змінилась на кращу протягом останніх 2-х місяців, а не за весь період відбування покарання.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу засудженого,який протягом останніх 6 місяців заохочень не має, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання засудженого

Керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. ст. 12, 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком від 22.08.2012 року Бориспільського міськрайсуд Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1