АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2372/14-к Номер провадження 11-кп/786/117/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представника ВК ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Комсомольська Полтавської області на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року.
У С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода, Полтавської області росіянина, громадянина України, одруженого проживаючого: АДРЕСА_1 ,
засудженого 12.08.2011 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 187,ст.70 ч.1 КК України на 6 років позбавлення волі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.12.2013 року не відбута частина строку покарання 2 роки 8 місяців 12 днів змінена на більш м`яку у виді обмеження волі;
про його умовно-дострокове звільнення від відбуття не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 8 місяців та 16 днів.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що відбуваючи покарання у виправній колонії засуджений став на шлях виправлення, а наявність незначної кількості дисциплінарних стягнень, більша половина яких погашена та скасована прокурором, не може свідчити про неможливість застосування умовно-дострокового звільнення.

У апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судового рішення та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць ув`язнення. На обґрунтування скарги вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки при прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував, що під час відбування покарання, ОСОБА_8 за весь час відбуття покарання у вказаній установі дві заохочувався та неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, за що він має два стягнення.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, термін покарання, особисте ставлення засудженого до праці, не можливо стверджувати про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки його характеристика не відображає процесу виправлення.
Від засудженого ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів принесеної апеляції, представника ВК ОСОБА_7 , який вважав, що засуджений не довів свого виправлення про що свідчать накладені на нього стягнення, засудженого ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали особової справи та обговоривши доводи принесеної апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_8 , засуджений вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі та відбував покарання у Кременчуцькій виправній колонії №69, куди прибув 04 грудня 2011 року.

Відповідно до змісту вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватий у тому, що після вживання алкогольних напоїв з потерпілим , вступив у сварку з ОСОБА_9 та умисно наніс останньому удар ножем в ліву частину грудної клітки від якої ОСОБА_9 впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 діючи умисно підійшов до ОСОБА_10 і наніс йому удар ножем в живіт від якого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , який лежав на землі наніс йому удар ножем у ліве стегно, а також удар ногою в обличчя. В наслідок дій ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпечні для життя. Крім того, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 діючи з раптово виниклим умислом на заволодіння чужого майна шляхом розбійного нападу з ножем у руці, заволодів майном потерпілого ОСОБА_11 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.12.2013 року не відбута частина строку покарання засудженому ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі - 2 роки 8 місяців 12 днів - змінена на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 2 роки 8 місяців 12 днів.
З 13.12.2013 року відбуває покарання в Комсомольському виправному центрі УДПтСУ в Полтавській області (136).
Як видно із наявних у особовій справі документів, за період відбуття покарання засуджений ОСОБА_8 в цілому характеризується позитивно.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, протягом відбування строку покарання у Комсомольському виправному центрі УДПтСУ в Полтавській області (136) засуджений ОСОБА_8 мав 2 стягнення за порушення режиму відбування покарання, з них один раз поміщувався до ДІЗО. Має виконавчий лист на суму 6491,03 грн.

При розгляді клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції виходив з вимог ч.2 ст. 81 КК України за змістом якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, місцевий суд не врахував положення ч.3 ст.81 КПК України за якою умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.12.2013 року не відбута частина строку покарання засудженому ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі - 2 роки 8 місяців 12 днів - змінена на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 2 роки 8 місяців 12 днів.
Тобто, засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 8 місяців 12 днів.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України N2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за змістом п.6 особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.

В свою чергу п.11 цієї Постанови зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії,помилування або рішенням суду.

Отже, як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 відбув замінене покарання менше половини призначеного строку, мав ставити питання про його умовно-дострокове звільнення лише після відбуття двох третин строку покарання.

За таких обставин, коли суд першої інстанції не звернув на такі обставини уваги та припустився помилки, ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Комсомольська Полтавської області задовольнити частково.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць ув`язнення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4