Справа № 1-7, 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
квітня 2007 року Диканський
районний суд Полтавської області

в складі:

головуючого - голови суду Новак Д.І.,

при секретарях - Серзі Н.Л., Обрізан Д.В.,

за
участю прокурора - Рощепи
Я. В.,

захисників - ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с Водяна Балка
Диканського району Полтавської області,
фактично проживавшого без реєстрації в АДРЕСА_1, українця,
громадянина України з середньою освітою,
військовозобов'язаного,
позапартійного, не
одруженого, не працюючого, раніше судимого 11 липня 2001 року Диканським
районним судом Полтавської області за
ст. ст. 140 ч.3,
140 ч.2 КК України з застосуванням
ст. 42 КК України ( 1960 року )
до чотирьох років позбавлення волі, з
конфіскацією всього майна; 11.01.2005 року цим же судом за ст.
185 ч.3 КК України із застосуванням
ст. ст. 69, 71
КК України до двох років позбавлення волі; 17.06.2005 року Київським районним
судом м. Полтави за ст.
309 ч.2, 70 ч.4 КК України до
двох років позбавлення волі; умовно -достроково звільнений по постанові від
31.07.2006 року Крюківського районного суду м.
Кременчука згідно ст. 81 КК України на 4 місяці 26 днів позбавлення
волі, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 395, 186 ч.2, 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця
та жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов'язаного, позапартійного, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 19 серпня 1994 року
Диканським районним судом за ст. 140 ч.2 КК України із застосуванням ст.
46-1 КК України ( 1960 року ) до двох років позбавлення волі з
відстрочкою виконання покарання строком на один рік; 26 березня 1996 року цим
же судом за ст. 140 ч.3 КК України до одного року і шести
місяців позбавлення волі; 17 липня 1998 року цим же судом за ст.
140 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією ХА
частини його особистого майна; 24 квітня 2002 року цим же судом за ст.
ст. 185 ч.3, 304 КК України ( 2001 року ) з застосуванням
ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років і
шести місяців позбавлення волі; 18.07.2005 року цим же судом за ст. 185 ч.2,
71 КК України до одного року трьох місяців позбавлення волі, звільнений умовно - достроково по постанові
Крюківського районного суду м.
Кременчука від 31.07.2006 року за
ст. 81 КК України на 2 місяці 20
днів позбавлення волі, та

ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця
та жителя АДРЕСА_3,
українця,

громадянина
України, з середньою освітою, військовозобов'язаного, позапартійного, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого , -

обох у скоєнні
злочину, передбаченого ст.
186 ч.2 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Перед
звільненням з місць позбавлення волі постановою Крюківського районного суду
м. Кременчука від 31.07.2006 року
відносно підсудного ОСОБА_1 був
встановлений адміннагляд, відповідно до
якого він зобов'язаний був після звільнення з місць позбавлення волі прибути на
постійне місце проживання в с Чернечий Яр Диканського району і до 11.08.2006
року стати в Диканському РВ УМВС на облік як особа, відносно якої встановлено адміннагляд.

Однак, підсудний ОСОБА_1, незважаючи на ознайомлення його з цією
постановою суду, в порушення взятих ним
вказаних вище зобов'язань, звільнившись
07.08.2006 року з місць позбавлення волі,
без поважних на те причин, - у
визначений строк не прибув до вказаного місця проживання: с Чернечий
Яр, Диканського району та на облік у
Диканський РВ УМВС не став, а з метою
ухилення від адміннагляду став проживати без реєстрації в м. Кременчуці,
порушивши таким чином встановлені відносно нього правила адміннагляду.

22.11.2006
р. близько 22 год. 30 хв.
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
маючи кожен не погашені судимості за розкрадання чужого
майна, разом з підсудним ОСОБА_3, знаходячись кожен в стані алкогольного
сп'яніння, взявши спиртне, втрьох прийшли в будинок АДРЕСА_4 до
потерпілих ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 з метою розпиття тут з цими потерпілими наявного у них спиртного. Так
як потерпілі відмовилися вживати з підсудними спиртне, то через це виникла сварка, в ході якої підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стали бити потерпілих через це та спричинили
потерпілим ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 кожному легкі тілесні ушкодження. Після цього підсудні втрьох
продовжили розпиття спиртного в будинку потерпілих .

В
процесі розпиття спиртного підсудні ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 за ініціативою
підсудного ОСОБА_1 , побачивши належне
потерпілим майно у вигляді одягу,
взуття, інструменту, продуктів харчування, за взаємною згодою між собою, вирішили відкрито у присутності потерпілих
викрасти це майно.

Діючи спільно
та узгоджено між собою, реалізуючи свій
злочинний намір та визначивши ролі між собою,
підсудний ОСОБА_2 заштовхав потерпілу ОСОБА_10 до іншої кімнати, утримуючи її там, щоб вона не заважала вилучати майно, а в цей час підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у присутності потерпілого ОСОБА_9 стали відкривати
шафи, столи, підшукуючи певні речі для їх викрадення.
Через деякий час, залишивши потерпілу
ОСОБА_10, до цих підсудних прийшов
підсудний ОСОБА_2 і після цього підсудні ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
ОСОБА_3 спільно у присутності потерпілих по справі відкрито викрали та
заволоділи належним потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 майном на загальну суму 668
грн. 98 коп. у вигляді: плойки жіночої вартістю 18 грн., наручного годинника вартістю 13, 5 грн., жіночих шкіряних чобітків вартістю 45
грн., туфель жіночих вартістю 112
грн., платка пухового вартістю 20
грн., куртки жіночої шкіряної вартістю
10 грн. поліетиленового мішка вартістю 1, 5 грн., 5 кг. цибулі вартістю 9 грн., 5 кг. цукру вартістю 18 грн., 1 кг. ячневої крупи вартістю 1, 2 грн., 1 кг. пшоняної крупи вартістю 2 грн., 1 кг. гречаної крупи вартістю 4, 35
грн., 27 кг. муки вартістю 54 грн. мішка
вартістю 1, 5 грн. плеєра із навушниками вартістю 56 грн., куртки чоловічої вельветової вартістю 60 грн.
кросівок вартістю 120 грн., плаща
чоловічого вартістю 20 грн., плаща
чоловічого вартістю 12 грн., чоловічих
шкіряних черевиків вартістю 85 грн.,
плоскогубців вартістю 0, 4 грн.,
круглогубців вартістю 0, 75 грн. пінцета вартістю 1 грн., молотка вартістю 1, 2 грн., 2 ключів гаєчних загальною вартістю 1, 33
грн., ключа гаечного одностороннього
вартістю 0, 35 грн., двох свердл
загальною вартістю 0, 9 грн.

Викрадене
майно підсудні обернули на свою користь та розпорядились частинами його кожен
на свій розсуд.

Крім
цього підсудний ОСОБА_1 , маючи
непогашені судимості за розкрадання чужого майна, 24.11.2006 р. близько 4 години ранку, знаходячись в квартирі АДРЕСА_5, де з дозволу потерпілої ОСОБА_11
ночував, скориставшись тим, що потерпіла та члени її сім'ї сплять, повторно,
таємно, викрав належний цій
потерпілій мобільний телефон « Сіменс С 75» вартістю 585 грн., який обернув на свою користь.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
вину у вчиненні кожного із злочинів,
передбачених ст. ст.
395, 186 ч.2, 185 ч.2 КК
України, визнав частково.

При
цьому пояснив, що дійсно він знав про
встановлення відносно нього адміннагляду та необхідності у зв'язку з цим
прибути до 11.08.2006 р. для проживання в Диканський район і стати на облік в
Диканському РВ УМВС в якості адмінпіднаглядної особи. Однак цього не
зробив, а після звільнення з місць
позбавлення волі став без реєстрації проживати в м. Кременчук,
бо там можна було знайти роботу. Вину визнає частково за ст.
395 КК України, бо після
звільнення з місць позбавлення волі зразу ж звернувся до Автозаводського
райвідділу міліції м. Кременчука та
повідомив, що відносно нього встановлено
адміністративний нагляд, він хоче
проживати в м. Кременчуці і там йому
пообіцяли, що звернуться із запитом до
Диканського РВ, щоб цей райвідділ
міліції переслав до Автозаводського РВ м.
Кременчука матеріали по питанню встановлення відносно нього
адміннагляду. Тому вважає, що
встановлених відносно нього правил адміннагляду він не порушував.

По
епізоду відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з підсудними ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підсудний
ОСОБА_1 вину визнав частково. З приводу
цього пояснив, що дійсно після вживання
спиртного він з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у нічний час 22.11.2006 р. прийшли в будинок
потерпілого ОСОБА_9, щоб там розпити принесене з собою спиртне. Через
небажання вживати з ними спиртне підсудний ОСОБА_3 побив потерпілого
ОСОБА_9, а тому він відвів цього
потерпілого в іншу кімнату, а підсудний
ОСОБА_2 пішов з потерпілою ОСОБА_10 до іншої кімнати і після цього цих
підсудних він не бачив. Знаходячись в одній кімнаті з потерпілим ОСОБА_9 він
зложив в мішок майно потерпілого та викрав його таємно. Вину визнає по цьому
обвинуваченню частково, бо зговору з іншими
підсудними на його викрадення не було,
викрав майно він один і не викрадав плеєр, продукти харчування, а інші речі,
вважає що викрав таємно у вигляді крадіжки, а не у виді грабежу, бо хоч потерпілий ОСОБА_9 і чув як він
забирав речі, однак тоді на нього не
дивився, бо головою був повернутий до
стіни.

По факту
крадіжки мобільного телефону потерпілої ОСОБА_11 підсудний ОСОБА_1 пояснив,
що дійсно він вчинив крадіжку цього телефону, однак вину визнає частково по цій
крадіжці, так як вважає, що вартість викраденого телефону становить
300 грн., а не 585 грн., так як це зазначено у пред'явленому йому
обвинуваченні.

Підсудні
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 кожен вину у пред'явленому їм обвинуваченні у вигляді
відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_9
та ОСОБА_10 визнали частково. При цьому пояснили, що після розлиття спиртного у нічний час 22
листопада 2006 року вони з підсудним ОСОБА_1
прийшли в будинок ОСОБА_9, щоб там розпити взяте ними спиртне. Через відмову цього
потерпілого випити з ними він, вказав
підсудний ОСОБА_3, декілька разів вдарив
потерпілого ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_10 і ОСОБА_9 від нього в іншу кімнату
забрав підсудний ОСОБА_1 Він, же пояснив підсудний ОСОБА_2, в цей час з потерпілою ОСОБА_10 пішли до
іншої кімнати, де він з нею весь час був
і що відбувалося далі в будинку він не бачив. Після цього, пояснив підсудний ОСОБА_3, він в коридорі будинку взяв чоловічі черевики
і, викравши їх, пішов з цього будинку і більше туди не
повертався.

Через
деякий час, пояснив підсудний
ОСОБА_2, він залишив потерпілу ОСОБА_10
і, виходячи з будинку, взяв з її згоди неповний мішок з мукою, щоб її продати, купити спиртного і решту грошей повернути цій
потерпілій.

Попередньої
домовленості про вчинення пограбування потерпілих у них між собою і підсудним
ОСОБА_1 не було, спільно нічого у потерпілих не викрадали.
Він, підсудний ОСОБА_3 вчинив крадіжку
сам лише черевиків, а він, підсудний ОСОБА_2, взагалі нічого не викрав, а лише не повідомив про вчинення злочину
іншими підсудними. Через це вони вину по заволодінню майном цих потерпілих
визнають частково.

Оцінивши
зібрані по справі докази, суд, незважаючи на фактичне заперечення кожним з
підсудних своєї вини у вчиненні злочинів,
приходить до висновку, що
винність кожного з підсудних у інкримінованих кожному з них злочині доведена
повністю і об'єктивно слідуючою сукупністю доказів.

Епізод порушення
підсудним ОСОБА_1 правил
адміністративного нагляду:

копією
постанови суду ( а.с. №57, т. 1 ), з якої вбачається, що постановою Крюківського районного суду
м. Кременчука від 31.07.2006 року
відносно підсудного ОСОБА_1 був
встановлений адміністративний нагляд строком на один рік, як особи,
засудженої за злочини, пов'язані
з наркотичними засобами;

·
зобов'язанням ( а.с. № 62, т.1 ),
заявою ( а.с. № 63, ті ), з яких видно,
що в цих документах підсудний ОСОБА_1
після звільнення з місць позбавлення волі обрав с. Чернечий Яр
Диканського району як місце свого проживання;

·
довідкою ( а. с.
№59, т.1 ) з якої
вбачається, що підсудний ОСОБА_1 власним підписом ствердив факт оголошення
йому постанови про встановлення йому адміністративного нагляду та взяття у
зв'язку з цим на себе зобов'язання після звільнення з місць позбавлення волі в
термін до 11 серпня 2006 року прибути і зареєструватись в Диканському РВ УМВС
щодо виконання ним правил адміністративного нагляду;

·
рапортом ДІМ ОСОБА_12 ( а. с. № № 66,
т.1 ), протоколом його допиту (
а.с. № 283, т.1 ),
дослідженими в суді, з яких
вбачається, що при зверненні до свідка
ОСОБА_12, як працівника міліції підсудного ОСОБА_1 з приводу можливості проживання в м. Кременчуці і повідомленні, що відносно нього встановлений адміннагляд в
Диканському районі, йому було роз'яснено
необхідність звернутися для вирішення цього питання в Диканський райвідділ
міліції, після чого до нього він не
звертався;

показаннями свідка ОСОБА_13
, в яких вона
стверджує, що відвідувала підсудного
ОСОБА_1 в колонії і він повідомив
їй, що буде умовно - достроково
звільнений зі встановлення адміністративного нагляду та в серпні 2006 року
приїде до неї проживати в с
Чернечий Яр, але не приїхав;

показаннями свідка ОСОБА_14 яка в
суді пояснила, що в її квартирі в
м. Кременчуці із серпня 2006 року разом
з нею проживав підсудний ОСОБА_1 Однак
він її не повідомляв, що відносно нього
встановлений адміннагляд і через це він повинен проживати в Диканському районі
і бути на обліку там в райвідділі міліції;

рапортом ( а.с. № 55, т.1 ),
з якого видно, що підсудний
ОСОБА_1 як особа, відносно якої судом встановлено
адміннагляд, після звільнення з місць
позбавлення волі до визначеного місця проживання в Диканському районі не прибув
і на облік тут в органах міліції для виконання правил адміннагляду не став.

Епізод
відкритого викрадення підсудними ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 майна потерпілих
ОСОБА_9 та
ОСОБА_10:

протоколом огляду місця вчинення злочину ( а.с. № 6-10,
т.1 ), з якого вбачається, що речі в будинку потерпілих розкидані, ліжко перевернуте, що стверджує факт пошуку та викрадення
підсудними майна потерпілих з цього будинку; явками з повинною підсудних
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( а.с. № 11,
14, т. 1 ), з яких видно,
що ці підсудні вказують про те,
що вони разом з підсудним ОСОБА_2,
знаходячись в будинку потерпілих ОСОБА_9
й ОСОБА_10, відкрито викрали особисті
речі і продукти харчування цих потерпілих;

- показаннями підсудного ОСОБА_3, в
ході досудового слідства ( а.с. № 78,
231, 261, т.1 ), який при допиті його з участю його захисника
розповів, що після розпиття спиртного в
будинку потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
він разом з підсудними ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у присутності потерпілих відкрито викрали майно цих потерпілих і в ході
цього викрадення він тримав мішок у який ОСОБА_1 вкидав різні речі, які йому подавав підсудний ОСОБА_2;
показаннями підсудного ОСОБА_1 в ході
досудового слідства (а.с. № 91-92, т. 1),
що після розпиття спиртного в будинку потерпілих він разом з підсудними
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відкрито викрали майно потерпілих. При цьому він брав речі
від ОСОБА_2 та клав їх у мішок, що його
тримав підсудний ОСОБА_3 Перед тим як покинути будинок потерпілих, підсудний ОСОБА_2 у присутності потерпілих
також взяв мішок з мукою, а ОСОБА_3
черевики;

показаннями підсудного ОСОБА_2 в ході досудового слідства ( а.с. № 18, 103,
т.1 ), що в нічний час 22
листопада 2006 року він разом з підсудними ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в будинку потерпілих вживали
спиртне, а через деякий час, покидаючи цей будинок, він у присутності потерпілої ОСОБА_10 разом з
підсудним ОСОБА_1 взяли і винесли з
будинку мішок з мукою; показаннями потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, які в суді пояснили, що близько 22 години 22 листопада 2006 року
до них в будинок у нетверезому стані прийшли втрьох підсудні по справі та
запропонували йому вжити разом з ними принесене цими підсудними спиртне. Після
розпиття спиртного підсудні, діючи
спільно та узгоджено, у їх присутності
відкрито викрали належне їм майно, що
вказано в обвинувальному висновку;

протоколом огляду та вилучення ( а.с.
№ 28-29, т.1 ), з якого видно, що в господарстві ОСОБА_15 було виявлено та вилучено мішок з мукою; показаннями
свідка ОСОБА_15 , яка в суді пояснила,
що близько 7 години ранку 23.11.2006р. до неї додому прийшли підсудні
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та продали їй мішок з мукою,
який у неї потім був вилучений працівниками міліції, як викрадений цими підсудними у потерпілих по
справі;

протоколом огляду та вилучення ( а. с.
№ 24-25, т.1 ), з якого видно, що у квартирі ОСОБА_16 було вилучено чоловічі
черевики;

показаннями свідка ОСОБА_16, який в
суді пояснив, що в денний час 23.11.2006
р. підсудний ОСОБА_3 продав йому чоловічі черевики, які потім у нього були вилучені працівниками
міліції як викрадені підсудним ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_9;

показаннями свідка ОСОБА_17, яка в
суді пояснила, що вранці 23.11.2006 р.
до неї на квартиру прийшов підсудний ОСОБА_1 ,
який приніс та залишив у її квартирі мішок з різним одягом та речами. В
денний час цього ж дня дізналася, що ці
речі ОСОБА_1 разом з підсудними ОСОБА_3
і ОСОБА_2 вкрали у потерпілих по справі,
а тому всі ці речі вона зразу ж повернула потерпілій ОСОБА_10;

протоколом огляду ( а.с. № 114, т.1 ),
з якого видно, що в мішку, який був виданий ОСОБА_17, знаходився чоловічий одяг потерпілого ОСОБА_9 та одяг, взуття і плойка потерпілої ОСОБА_10;

показаннями свідка ОСОБА_18 ,
дослідженими в суді ( а.с. №
121, т.1 ), що в денний час 23.11.2006 р. у раніше
невідомого йому молодого чоловіка він купив слюсарний інструмент, який помістив у свій лоток на ринку для
продажу, де він у нього був вилучений
29.11.2006 р. працівниками міліції;

протоколом огляду ( а.с. № 33, т.1 ),
з якого видно, що 29.11.2006 р. з
торгового лотка ОСОБА_18 на центральному
ринку м. Полтави був вилучений набір
слюсарних інструментів, належний
потерпілому ОСОБА_9, куди його продав підсудний ОСОБА_1 , що він підтвердив у суді;

- довідками (а. с. №41-43, т.1
), висновками судово - товарознавських
експертиз ( а. с.

№ 173-176, 180-184, 188-191, 195-198, 202-205,
209-212, т.1 ) про вартість викраденого

підсудними майна потерпілого ОСОБА_9, ОСОБА_10

Епізод таємного
викрадення підсудним ОСОБА_1
мобільного телефона потерпілої
ОСОБА_19:

- показаннями
потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді
пояснила, що ранком 24.11.2006

року виявила в своїй квартирі пропажу мобільного телефону
Сіменс - 75 С, який

ввечері 23.11.2006 року знаходився на столі і оскільки
ніхто із членів сім'ї з

квартири не виходив,
а приходив ночувати лише підсудний ОСОБА_1 , то вона

впевнена, що дану
крадіжку вчинив він;

показаннями свідка ОСОБА_20
дослідженими в суді ( а.с.
№122, т. 1 ), що він працює в магазині« Радіоком», м.
Полтави і 24.11.2006 року до нього звернувся підсудний ОСОБА_1 та надав для продажу в магазині телефон
Сіменс - 75С. Він також надав свій
паспорт та написав розписку, що телефон
не крадений і не знаходиться у розшуку , а тому він виплатив йому 180 гривень
та виставив телефон для продажу, а
пізніше цей телефон був вилучений працівниками міліції;

- протоколом
огляду ( а.с. №50, т.1 ) ,
з якого вбачається, що
телефон, який був

вилучений працівниками міліції у магазині «
Радіоком», є телефоном, викраденим

у потерпілої ОСОБА_11

показаннями свідка ОСОБА_17 яка в суді пояснила, що вночі 23.11.2006 року у них у квартирі
ночував підсудний ОСОБА_1 та після того
як він пішов, було виявлено зникнення
телефону Сіменс - 75С;

висновком товарознавчої експертизи ( а.с.
№217, т.1 ), з якого видно, що вартість викраденого телефону з
урахуванням зносу становить 585 грн.

Кваліфікація злочинних дій підсудного ОСОБА_1 за
ст. 395 КК України як порушення
правил адміністративного нагляду у вигляді неприбуття без поважних причин у
визначений строк до обраного місця проживання,
як особи щодо якої встановлений адміністративний нагляд, є вірною,
бо підсудний ОСОБА_1 , відносно
якого постановою суду встановлений адміністративний нагляд, незважаючи на обов'язок прибути після
звільнення з місць позбавлення волі для проживання в Диканський район, самовільно не прибув у Диканський район та не
став тут на облік у органах міліції для виконання встановлених відносно нього
правил адміністративного нагляду, хоч
поважних причин не виконати це у нього не було.

Твердження підсудного ОСОБА_1 про
те, що він не порушував правил
адміністративного нагляду є безпідставними,
так як в суді встановлено, що не
маючи яких - небудь поважних причин, що
він і сам підтвердив у суді, він після
звільнення з місць позбавлення волі не прибув до обраного ним же місця
проживання в Диканському районі і не став на облік тут у райвідділі міліції як
особа, відносно якої встановлено
адміннагляд.

Та ж обставина, що підсудний
ОСОБА_1 на початку серпня 2006 року
звертався до Автозаводського РВ м.
Кременчука з питання можливості проживання в цьому місті, при встановленні йому адміннагляду в
Диканському районі, куди він самовільно
без поважних причин не прибув, не
свідчить про те, що через це в його діях
немає складу злочину, передбаченого ст.
395 КК України, виходячи з
наступного.

З рапорта (
а.с. № 66, т.1 ),
показань свідка ОСОБА_12
( а.с. № 283, т.1),
досліджених в суді, видно, що при такому зверненні підсудного до
Автозаводського РВ УМВС м. Кременчука
йому було роз'яснено, що у зв'язку зі
встановленням йому адміннагляду і визначенням його місця проживання в Диканському
районі йому необхідно було прибути в цей район,
стати на облік і лише після вирішення в органах міліції Диканського
району питання про зміну місця проживання на Кременчук, прибути сюди

для можливого подальшого проживання. Однак,
і після цього підсудний в Диканський РВ не прибув, проживав без реєстрації в м. Кременчуці. При цьому, навіть прибувши в середині листопада 2006
року в Диканський район, підсудний
ОСОБА_1 , як особа відносно якої
встановлений адміннагляд, і цього разу
на облік в органах міліції не став, а
разом з підсудними ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а
також самостійно вчинив тут нові злочини.

Кваліфікація злочинних дій підсудного ОСОБА_3 за ст.
186 ч.2 КК України, як грабіж
чужого майна, вчинений за попередньою
змовою групою осіб та кваліфікація злочинних дій підсудних ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 за ст.
186 ч.2 КК України як грабіж чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб та
повторно є вірною, так як підсудні
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, маючи кожен непогашену судимість за розкрадання
чужого майна, разом з підсудним ОСОБА_3
22.11.2006 року близько 22 години 30 хвилин,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись в будинку потерпілих ОСОБА_9
та ОСОБА_10, діючи узгоджено втрьох між
собою та спільно у присутності цих потерпілих відкрито викрали належне вказаним
потерпілим майно загальною вартістю 668, 98 грн., яке обернули на свою користь.

Суд бере до уваги показання підсудних по справі, які вони після їх затримання давали
працівникам дізнання і слідства про обставини відкритого викрадення ними втрьох
майна потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10, як
такі, що об'єктивно підтверджуються
іншою сукупністю доказів по справі, а
зміну цих показань в суді підсудних та твердження їх, що вони не викрадали майно вказаних потерпілих
суд розцінює як спробу кожного з підсудних уникнути відповідальності за
вчинення цього злочину.

Як встановлено при розгляді справи,
показаннями потерпілих, самих
підсудних в ході досудового слідства вони,
знаходячись в будинку потерпілих ОСОБА_9 і
ОСОБА_10, вели розмову про викрадення у
цих потерпілих цінних речей, а потім
втрьох у присутності потерпілих відкрито викрали майно, яке після цього втрьох реалізували жителям
смт. Диканьки та на ринку в м. Полтаві.

Вказане свідчить про наявність змови та узгодженість між собою дій
підсудних при відкритому викраденні майна потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10, участь кожного з підсудних у виконанні
об'єктивної сторони відкритого викрадення майна, а тому їх твердження про відсутність зговору
між ними при скоєнні цього злочину та те,
що викрадення майна було вчинено таємно є безпідставним.

Виходячи з того, що при розгляді
справи перевіреною сукупністю доказів доведена винність підсудного ОСОБА_3 у
вчиненні разом з підсудними ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 грабежу майна потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10, що підтвердив і сам підсудний ОСОБА_3 при
допиті його в якості обвинуваченого у присутності його захисника в ході
досудового слідства, то суд не вбачає
підстав для виправдання цього підсудного,
як і не знаходить підстав для кваліфікації цих його дій за ознаками ст.
185 ч.1 КК України.

Враховуючи, що підсудний
ОСОБА_2, реалізуючи домовленість, спочатку утримував потерпілу ОСОБА_10 в інший
кімнаті, даючи змогу таким чином
підсудним ОСОБА_1 і ОСОБА_3 підбирати у
присутності потерпілого ОСОБА_9 речі для викрадення, а після цього спільно з цими підсудними
відкрито заволодів майном вказаних потерпілих,
то при таких обставинах суд не вбачає підстав для кваліфікації цих
злочинних його дій за ст. 396 ч.1 КК України, так як вказані дії підсудного ОСОБА_2свідчать
про вчинення ним спільно з іншими підсудними відкритого викрадення майна
потерпілих, за вчинення якого він і
повинен разом з підсудними ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 нести відповідальність.

Безпідставним є твердження підсудного Білаш 0, М. , що вартість і кількість викраденого у
потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідає дійсності, так як це спростовується послідовними
показаннями дотерпілих про те, які речі
у них були викрадені, переліком
вилучених та повернутих викрадених підсудними речей, серед яких

були і такі речі, про які підсудні
заявляли, що можливо і не
викрадали, бо не пам'ятають через
знаходження у нетверезому стані. Як встановлено, викрадені речі підсудними були предметами
експертних оцінок, які були проведені
відповідно до вимог чинного кримінально - процесуально законодавства, а тому суд не знаходить підстав для сумнівів
у достовірності оцінки викрадених речей у потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10
Таким, що не відповідають дійсності
вважає суд твердження підсудного ОСОБА_1
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про застосування
до них в ході досудового слідства,
психологічного та фізичного насилля,
виходячи зі слідуючого. Так,
показаннями самих підсудних в суді встановлено, що з приводу цього вони в ході розслідування
справи до органів прокуратури з відповідними заявами не звертались.

Відсутні і які - небудь документи, з
яких було б видно, що у кого - небудь із
підсудних малися тілесні ушкодження.

Проведеною в порядку судового доручення перевіреного органами прокуратури
заяв підсудних про застосування до них незаконних методів дізнання і слідства
було встановлено, що такі їх заяви є
необгрунтованими.

Безпідставними є також твердження підсудних ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про порушення в ході досудового слідства їх права на захист
через не роз'яснення права мати захисника та через не вручення копій постанов
про притягнення в якості обвинуваченого,
так як це спростовується наявними протоколами слідчих органів у справі
про роз'яснення права на захист підсудним по справі та вручення кожному з них
копій постанов про притягнення їх в якості обвинувачених, в яких маються підписи кожного з
підсудних, що вони підтвердили в суді.

Кваліфікація злочинних дій підсудного ОСОБА_1 за
ст. 185 ч.2 КК України як
крадіжка чужого майна вчинена повторно є вірною, так як підсудний , маючи непогашену судимість за крадіжки чужого
майна, 24.11.2006 року близько 4 години
ранку, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6
потерпілої ОСОБА_11, що АДРЕСА_6, скориставшись тим, що господарі сплять , таємно викрав на столі мобільний телефон
Сіменс - 75 С, потерпілої ОСОБА_11
вартістю 585 грн.

Суд вважає безпідставними твердження підсудного про неправильне визначення
вартості викраденого ним у потерпілої ОСОБА_11 мобільного телефону, так як вказаний мобільний телефон був
предметом експертного огляду та оцінки,
в результаті яких експерт, будучи
попереджений про відповідальність за
ст. 384, 385 КК України, визначив його залишкову вартість на день
викрадення в сумі 585 грн., з якою була
згодна в суді і потерпіла ОСОБА_11, хоч
первісна його вартість була 660 грн. ( а.с.
№ 49, т.1 ) і в використанні він
перебував незначний час, а саме лише
один місяць.

Виходячи з викладеного, суд вважає
обґрунтованим і об'єктивним висновок вказаної товарознавчої експертизи щодо
вартості викраденого підсудним мобільного телефону.

Призначаючи покарання підсудним, суд
враховує тяжкість вчинених злочинів кожним з підсудним, особу кожного з підсудних та обставини що
обтяжують і пом'якшують покарання кожного із підсудних .

Обставинами, які пом'якшують
покарання кожного з підсудних суд враховує відшкодування завданих збитків в
повному обсязі, стан здоров'я кожного з
підсудних, явки з повинною ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
молодий вік кожного з підсудних,
те що підсудний ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, наявність на утриманні
у підсудного ОСОБА_2 батька - інваліда.

Обставиною, що обтяжує покарання
всіх підсудних , суд враховує вчинення
ними злочину, передбаченого ст.
186 ч.2 КК України, в стані
алкогольного сп'яніння.

Приймаючи до уваги викладене вище,
суд враховує, що підсудні не
займаються суспільно - корисною діяльністю,
підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчинили тяжкий злочин в нетверезому
стані, а підсудні ОСОБА_1 вчинив декілька злочинів в період умовно -
дострокового звільнення з місць позбавлення волі, один з яких є тяжким, а тому суд приходить до висновку, що як вчинене кожним з підсудних, так і особа кожного підсудного становлять
підвищену небезпеку для суспільства, а
тому приходить до висновку, що
необхідним і достатнім покаранням кожному з підсудних за скоєне та попередження
вчинення нових злочинів буде призначення покарання у вигляді реального
позбавлення волі

Разом з тим беручи до уваги повне відшкодування збитків підсудними, кількість та вартість викраденого, стан здоров'я кожного з підсудних, що пом'якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, суд з урахуванням особи кожного з
підсудних, які мають молодий вік, вважає можливим при призначенні підсудним
покарання за вчинення злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК
України, застосувати ст. 69
КК України і призначити кожному з підсудних покарання нижче від найнижчої
межі, передбаченої санкцією вказаної
статті, міру якого кожному з них
визначити, виходячи з обставин справи та
ролі кожного з підсудних у вчиненні цього злочину.

Так як підсудний ОСОБА_1 вчинив
злочини, передбачені різними
статтями, а саме ст. ст. 395,
186 ч. 2, 185 ч. 2 КК
України, за жоден з яких його не було
засуджено, то остаточне покарання йому
слід визначити за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70
КК України, шляхом часткового складання
призначених покарань.

Крім того, призначаючи покарання
підсудному ОСОБА_1 , суд враховує ту
обставину, що вказані злочини він вчинив
у період невідбутого покарання у вигляді чотирьох місяців і 26 днів позбавлення
волі за вироком Київського районного суду м.
Полтави від 17 червня 2005 року, від
відбування якого він був умовно - достроково звільнений постановою Крюківського
районного суду м. Кременчука від
31.07.2006 року, а тому суд вважає
необхідним остаточно призначити йому покарання відповідно до ст. 71
КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого за
цим вироком покарання у вигляді чотирьох місяців позбавлення волі до
покарання, призначеного йому згідно
статті 70 КК України.

Враховуючи, що підсудні ОСОБА_1
, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні відбувати
покарання у місцях позбавлення волі,
міру запобіжного заходу їм необхідно залишити попередньою у вигляді
утримання під вартою із зарахуванням у строк відбуття покарання часу
перебування під вартою у період досудового слідства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.
ст. 321, 322, 323, 324, 327, 332,
333-335, 339 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 395; 186 ч. 2; 185 ч. 2 КК України та
призначити йому покарання:

·
за ст. 395 КК України у виді трьох місяців арешту;

·
за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69
КК України у виді одного року і шести місяців позбавлення волі;

·
за ст. 185 ч. 2 КК України у виді одного року
позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання
призначених покарань остаточне покарання засудженому ОСОБА_1 визначити у вигляді двох років позбавлення
волі.

Згідно ст. 71
КК України за сукупністю вироків до призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання у вигляді двох років позбавлення
волі частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Київського
районного суду м. Полтави 17 червня 2005

року у
вигляді чотирьох місяців позбавлення волі і остаточно до відбуття засудженому
ОСОБА_1 визначити покарання у вигляді
двох років і чотирьох місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та за цією статтею із
застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у
виді одного року позбавлення волі.

ОСОБА_3
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та за цією статтею із
застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у
виді одного року позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу засудженим ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до вступу вироку
в законну силу залишити у вигляді утримання під вартою і строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_1
обчислювати з 02 грудня 2006 року; засудженому ОСОБА_2 обчислювати з 06
грудня 2006 року; засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 01 грудня 2006 року.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний
суд, а засудженими, які утримуються під вартою , - в той же строк
з моменту вручення їм копій вироку.