Справа № 185/7320/15-к
Провадження № 1-кп/185/431/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 01 лютого 2015 року № 0000241 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз :

- 07 вересня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки один місяць.

21 травня 2014 року звільнений з Жовтоводської ВК № 26 Дніпропетровської області умовно достроково на не відбутий строк сім місяців двадцять п`ять днів позбавлення волі;

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз:

- 20 травня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки з іспитовим терміном три роки,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
01.02.2015 року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися на території Павлоградської загальноосвітньої школи № 1, розташованої по вул.Озерній, 59 в м.Павлограді, Дніпропетрвоської області, де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 , який проходив по зазначеній вище території в напрямку вул.Харківської м.Павлограда, слухаючи при цьому музику на своєму телефоні.

У ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_8 із застосуванням насильства.

ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 вчинити зазначений злочин, на що останній дав свою згоду.

Реалізуючи зазначений злочинний намір, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно попередньої домовленості, швидким кроком наздогнали ОСОБА_7 ззаду.

Після цього, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки ззаду в обличчя, в цей момент ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 один удар правою ногою в область лівого стегна, намагаючись зробити підніжку, від якого останній впав на землю.

При цьому, лежачому ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наніс ще три удари кулаком в область обличчя.

Після цього ОСОБА_5 відкрито, повторно, заволодів мобільним телефоном марки «Леново А760» належний ОСОБА_7 , чим спричинили матеріальний збиток останньому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2829-15 від 24.06.2015 року, на суму 1619,10 грн.

Водночас, щоб припинити опір потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наніс останньому ще один удар правою ногою в область стегна.

З місця вчинення злочину ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з викраденим майном зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 09.02.2015 року, приблизно о 22.30 год. знаходилися біля магазину «АТБ» № 106, розташованого по вул.Карла Маркса, 61/1 в м.Павлограді, Дніпропетровської області, де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , у якого в руках був мобільний телефон.

У ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник злочинний намір на скоєння відкритої крадіжки мобільного телефону належного ОСОБА_9 із застосуванням насильства.

Реалізуючи зазначений злочинний намір, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподілили між собою злочинні ролі.

Згідно попередньої домовленості між собою, приблизно о 22.45 год. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , взяв останнього під руку та повів у неосвітлений двір будинку АДРЕСА_4 .

Знаходячись у зазначеному вище дворі, того ж дня, приблизно о 23.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переконались, що ніхто не може перешкодити їх злочинним діям, після чого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 близько трьох ударів кулаком та долонею правої та лівої руки в область обличчя.

Після цього, ОСОБА_4 відкрито, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 заволоділи мобільним телефоном марки «Sony Ericson TXT PRO C 15», з сім-картою мобільного оператора МТС № НОМЕР_1 , спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2829-15 від 24.06.2015 року, матеріальний збиток на загальну суму 387 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з викраденим майном зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, повністю визнали свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, заявили про каяття та відмовилися давати показання.

Відповідаючи на запитання учасників процесу, кожен окремо, зазначили, що час, місце, спосіб, перелік та вартість викраденого майна та всі інші обставини вчинених ними злочинів органом досудового розслідування встановлені вірно та ними не оспорюються.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожний окремо, звернулись до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вони, кожний окремо, повністю визнають свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважають зібрані в справі докази їх провини, кожного окремо, достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, захисника, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченим, кожному окремо, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні, кожний окремо, погодились, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що процесуальна позиція обвинувачених, кожного окремо, має характер логічної, послідовної, правдивої та об`єктивною, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України доведена повністю.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, учинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні виду і розміру покарання у відповідності ст.65-67 КК України, суд враховує, що обвинувачені є раніше судимими, підлягають покаранню за вчинення кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує, щодо кожного окремо, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повністю визнали свою провину, щиро розкаялися у вчиненому, активно співпрацювали з досудовим та судовим слідством у справі.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Наведене, а також той факт, що обвинувачені, кожен окремо, за останні декілька років втретє притягаються до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких, корисливих злочинів, послідовно та наполегливо продовжують злочинну діяльність та не бажають її припиняти, свідчить про те, що виправити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, та запобігти їх злочинній діяльності не можливо без їх ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачені, кожний окремо, мають бути засудженими за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

20 травня 2015 року ОСОБА_5 був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.ст.75,76 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, з іспитовим строком три роки, кримінальні правопорушення, що розглядаються учинив до постановлення зазначеного вироку суду.

Відтак, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покаранням, що призначається за ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, що було призначене ОСОБА_5 вироком суду від 20 травня 2015 року.

Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, визнати винуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожному окремо, призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком чотири роки три місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покаранням у вигляді позбавлення волі строком чотири роки три місяці, покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки, що було призначене ОСОБА_5 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 обчислювати з 16год.30 хв. 09 червня 2015 року.

Строк відбування покарання для ОСОБА_5 обчислювати з 14год.50хв. 11 червня 2015 року.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення, а особами під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДЯ ОСОБА_10 .