АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/1436/2013
Головуючий в І інстанції
Категорія: ст.115 ч.2, 1, 185 ч.1,2,3,
186 ч.2, 357 ч.1,3 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 17 дня

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вороненко
Т.В.Суддів:Черствої Е.О., Бугрименка
В.Г.З участю прокурора: Адвоката:
Засудженого:Шебуняєва К.С. ОСОБА_6
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні кримінальну
справу за апеляцією засудженого та
його захисника ОСОБА_6 на вирок
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 18 травня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не
судимий,

засуджений за ст.185 ч.1 КК України на 2
роки позбавлення волі, за ст.185 ч.2 КК
України на 3 роки позбавлення волі, за
ст.185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення
волі, за ст.186 ч.2 КК України на 5 років
позбавлення волі, за ст.115 ч.1 КК України
на 10 років позбавлення волі, за ст.115 ч.2
п.п9,13 КК України на 12 років позбавлення
волі, за ст.357 ч.1 КК України до штрафу у
розмірі 510 грн., за ст.357 ч.3 КК України до
штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено 12
років позбавлення волі в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Запобіжний захід залишено взяття під
варту, строк покарання рахується з
01.04.2010 року.

Вирішено питання щодо речових доказів
та судових витрат.

Задоволені цивільні позови потерпілих:
з засудженого стягнуто на користь
ОСОБА_8 - 100 грн., ОСОБА_9 - 70 грн., ОСОБА_10 -
4900 грн., ОСОБА_11 - 245 грн., ОСОБА_12 - 1600 грн.,
ОСОБА_13 - 615 грн., ОСОБА_14 - 1200 грн., ОСОБА_15
- 1835 грн..

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та
засуджено за вчинення слідуючих
злочинів.

1. 27 лютого 2009 року біля 11 год. він в
салоні тролейбусу, в районі зупинки
транспорту «ЦУМ», тайно викрав із сумки
у ОСОБА_10 гроші у сумі 4900 грн.

2. 16 червня 2009 року, близько 15 год.,
в приміщенні ООО ПКФ «Медпрепарати»
розташованому по Бульвару Мирному, 5 в
м.Херсоні, повторно таємно, шляхом
вільного доступу, викрав у ОСОБА_11 із
сумки мобільний телефон «NOKIA», вартістю
5350 грн., чохол, сім карту, всього
спричинив шкоду на суму 5595 грн.

3. 11 серпня 2009 року, близько 11
години ОСОБА_7 в районі магазину
«Товари для дому» в м.Херсоні таємно з
кишені брюк ОСОБА_12 викрав мобільний
телефон «NOKIA 6120», вартістю 1600 грн.

4. 26 серпня 2009 року, близько 9
години ОСОБА_7 близько магазину «Арка»
по вул.К.Маркса в м.Херсоні, таємно у
ОСОБА_13 викрав мобільний телефон
«Еріксон», вартістю 600 грн.

5. 19 вересня 2009 року, близько 11.20
год. на Центральному ринку в м.Херсоні
таємно викрав у ОСОБА_14 з кишені
дитячої колиски гроші, та золоту
каблучку, спричинивши потерпілій
матеріальну шкоду на суму 1222,5 грн.

6. 4 жовтня 2009 року, близько 14-15
годин він же біля магазину «Арка» в
м.Херсоні тайно викрав у Будової А,С.
мобільний телефон «Самсунг», чохол
загальною вартістю 1835 грн.

7. 15 листопада 2009 року, близько 4
годин ОСОБА_7, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння в
пос.Приозерний по вул.Лиманної, 45 в
м.Херсоні, під час конфлікту з
співмешканкою ОСОБА_16 умисно задушив
її халатом.

8. Він же, приблизно в 4.10 год. там же
в домі, з метою приховати убивство
потерпілої, задушив її мати ОСОБА_17, яка
в цей час зайшла в кімнату та побачила
доньку мертвою. А потім ще наніс
останній удар ножем у шию.

9. 14 жовтня 2010 року близько 16 годин,
він же, діючи з прямим умислом на
заволодіння майном та документами
ОСОБА_18, ОСОБА_19, на ґрунті особистих
неприязнених стосунків, проник в дім по
вул.Крилова в пос.Камишани м.Херсона,
звідки викрав таємно металеву плиту з
печі, вартістю 150 грн., що належала
ОСОБА_18, а також паспорти потерпілих,
військовий квиток і довідку про
присвоєння ідентифікаційного коду на
ім'я ОСОБА_19, свідоцтво про народження
та атестат про закінчення
школи-інтернат довідку про присвоєння
ідентифікаційного коду на ім'я ОСОБА_18

10. 28 січня 2010 року близько 8 години
ОСОБА_7 перебуваючи за місцем навчання
на території ПТУ №6 в пос.Приозерний
м.Херсона шляхом зловживання довірою
одногрупника ОСОБА_20, попросив у нього
в тимчасове користування мобільний
телефон «Соні Еріксон», вартістю 100 грн.
що належав ОСОБА_8 та заволодів ним.

11. 17 лютого 2010 року близько 12.30 год.
ОСОБА_7, перебуваючи в приміщенні
школи-інтернат по вул.Пугачова, 101 в
м.Херсоні, повторно, шляхом зловживання
довірою бувшої вчительки ОСОБА_21,
попросив у неї в тимчасове
користування мобільний телефон «НОКІЯ
6131», вартістю 1340 грн., заволодів ним і
розпорядися як вважав за необхідне.

12. 01 квітня 2010 року близько 01.30 год.
він же на вул.Железнодорожній, 13 в
м.Херсоні відкрито заволодів за
попередньою змовою з іншою, не
встановленою особою комп'ютером та
іншим майном ОСОБА_22 на загальну суму
4368 грн.

В поданих апеляціях:

- захисник засудженого, адвокат ОСОБА_6,
посилаючись на наявність пом'якшуючих
обставин, просить, скасувати даний
вирок, постановити новий, яким
призначити ОСОБА_7 11 років позбавлення
волі;

- засуджений ОСОБА_7 в апеляції з
численними доповненнями, не оспорюючи
свою винуватість у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2, 357
ч.1, 357 ч.2, 115 ч.1, 115 ч.2 п.п.9,13, вказує що
крадіжки майна не вчиняв, засуджений за
ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України
необґрунтовано, так як потерпілі по цим
злочинам його не впізнали, стверджує що
з 11 по 26 серпня 2009 року, тобто під час
інкримінованих крадіжок перебував у
дитячому таборі, що міг підтвердити
директор закладу ОСОБА_23, клопотання
про допит цього свідка суд задовольнив,
проте в суді він так і не був допитаний,
по епізодам крадіжок не були допитані
свідки та більшість потерпілих.

Зазначає що судом при призначені
покарання не враховані пом'якшуючі
обставини, зокрема, наявність
близорукості.

Просить вирок змінити, скасувати в
частині крадіжок майна і направити в
цій частині на додаткове
розслідування, а в решті пом'якшити.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляцій,
заслухавши пояснення ОСОБА_7, який
підтримав свою апеляцію та свого
захисника, просив їх задовольнити, від
останнього слова відмовився, позицію
адвоката ОСОБА_6, підтримавшого свою та
підзахисного апеляції, думку
прокурора, що вважав апеляції
необґрунтованими, а вирок законним,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція адвоката не підлягає
задоволенню, а апеляцію засудженого
слід задовольнити частково, вирок в
частині засудження ОСОБА_7 за ст.ст.185
ч.1, 185 ч.2 КК України скасувати і в цій
частині направити на додаткове
розслідування зі слідуючих підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у
вчинені злочинів, передбачених ст.ст.185
ч.3, 186 ч.2, 115 ч.1, 115 ч.2 п.п.9,13, 190 ч.2, 357 ч.1, 357
ч.2 КК України відповідає фактичним
обставинам справи і підтверджується
перевіреними по справі доказами.

Показам и самого ОСОБА_7, в яких він
визнав себе винним у вчиненні двох
вбивств, крадіжок, шахрайстві, крадіжки
у ОСОБА_18 майна та викрадення
документів, показами потерпілих та
іншими наведеними у вироку доказами
які в апеляціях засудженого та
захисника не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 115 ч.1, 115
ч.2 п.п.9,13, 190 ч.2, 357 ч.1, 357 ч.2 КК України
судом кваліфіковані вірно.

Що стосується епізодів крадіжок майна
ОСОБА_7 у ОСОБА_10, ОСОБА_24, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_25, то на думку
колегії, при їх розслідуванні порушені
вимоги ст.22 КПК України, органом
досудового слідства справу в цій
частині розслідувано неповно та
однобічно.

Проте, суд не тільки не усунув їх у
судовому засіданні, а й теж допустив
аналогічні та інші порушення вимог КПК
України, внаслідок чого в зазначеній
частині постановив по справі незаконне
рішення.

При перевірці матеріалів справи та
доводів апеляції засудженого колегія
суддів встановила суттєву неповноту та
однобічність досудового слідства, що
перешкоджала прийняттю законного та
справедливого судового рішення в
частині обвинувачення ОСОБА_7 за ст.185
ч.1, 185 ч.2 КК України і зумовило
скасування постановленого в цій
частині вироку та направлення справи
на додаткове розслідування.

Так, ОСОБА_7 в судовому засіданні
заперечував вчинення ним крадіжок у
ОСОБА_10, ОСОБА_24, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_25.

Потерпілі ОСОБА_10 в суді, запевнила що
крадіжку грошей у неї вчинив не ОСОБА_26,
а інший хлопець, років 30-35 з чорним
волоссям. Вперше побачила підсудного в
залі суду.

Потерпіла ОСОБА_25 в судовому засіданні
також заперечувала що телефон у неї
викрав підсудний. Злочинець був вищий
на зріст, старший за віком та розмовляв
з нею з грузинським акцентом, чорнявий
чоловік років 25-30.

Такі ж покази потерпілі давали на
досудовому слідстві.

Проте слідчий не намагався встановити
фактичні обставини справи, не провів
впізнання ОСОБА_7 даними потерпілими та
очні ставки з ними.

Із пояснень інших потерпілих на
досудовому слідстві слідує що вони не
бачили хто у них викрав майно, а
потерпілий ОСОБА_12 взагалі не знав
викрали у нього телефон чи він його
загубив, ОСОБА_11 показувала що
підозрювала у викрадені телефону
«Нокія» 16.09.2009 року дівчину, яка стояла
в аптеці за нею.

В судовому засіданні ці потерпілі
допитані не були у зв'язку з
невиконанням органами міліції їх
приводів у судове засідання.

Свідок ОСОБА_27 стверджував, що телефон
ОСОБА_11 йому в той же день приніс
чорнявий чоловік 30-35 років.

Впізнання з участю цього свідка на
досудовому слідстві не проводилося.

В обґрунтування обвинувачення за цими
епізодами слідчий обмежився тільки
явками з повинною ОСОБА_7, та
відтворенням ним обстановки та
обставин події, проте покази його під
час слідчих дій не узгоджуються з
деякими показами потерпілих, свідків.

Так при відтворені обстановки та
обставин крадіжки у ОСОБА_10 ОСОБА_26 не
вказує що був з палицею, про яку
зазначає потерпіла, при крадіжки
телефонна у ОСОБА_28 він нічого не
розповідає, проте що потерпіла йому
дзвонила на викрадений телефон, вони
спілкувалися і той погодився віддати
їй телефон за 100 грн., який нібито
знайшов, що вони домовилися про
зустріч, тобто про ті обставини, які під
час допиту повідомила потерпіла,
ОСОБА_26 показав що викрадений у ОСОБА_29
телефон він одразу після крадіжки
продав невідомому на центральному
ринку, а з показів ОСОБА_29, свідка
ОСОБА_27, слідує що телефон останньому в
магазин зразу після крадіжки приніс не
підсудний, а зовсім інша особа, вона ж
надала зарядний пристрій, паспорт та
гарантійний талон. (т.4 а.с.106-108) (т.4
а.с.218-231).

Проте вказані суперечності в показах
зазначених осіб не були усунуті
слідчим.

Допитаний на досудовому слідстві
свідок ОСОБА_30 (т.4 а.с.137) стверджував що
телефон, викрадений у ОСОБА_12 йому
приніс хлопець, який надав ксерокопію
паспорта на ім'я ОСОБА_7, проте в
матеріалах справи даної ксерокопії не
має, впізнання особи не проводилося.
Сам ОСОБА_7 на досудовому слідстві про
надання копії паспорту чоловіку при
продажі телефону не повідомляв, очна
ставка між ними не проводилася.

Сам засуджений в апеляції стверджує що
під час інкримінованих йому крадіжок
майна ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11 він
перебував на оздоровленні в Скадовську
у таборі «Білі крила», а саме з 15.06. по
28.08.2009 року, що може підтвердити
директор школи-інтернату ОСОБА_23, дані
обставини необхідно перевірити при
додатковому розслідуванні, а також
слід перевірити довід засудженого що
коли у ОСОБА_10 скоєно крадіжку грошей
він знаходився у 3 відділенні обласної
психіатричної лікарні.

Оскільки зазначені недоліки
досудового слідства не можуть бути
усунуті в судовому засіданні, а для
перевірки всіх обставин по справі щодо
вказаних крадіжок необхідне
проведення певних слідчих дій, вирок
щодо ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.1; 185 ч.2 (т.4) КК
України підлягає скасуванню, а справа в
цій частині поверненню на додаткове
розслідування відповідно ст.374 КПК
України в ході якого слід більш
ретельно перевірити фактичні
обставини справи, та доводи апеляції
засудженого щодо алібі на час вчинення
крадіжок, і прийняти законне рішення по
справі.

Що стосується призначеного судом
покарання, то воно відповідає вимогам
ст.65 КК України.

Суд при його призначені врахував
тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів, два
з яких є тяжкими та два - особливо
тяжкими, дані про його особу, який
характеризується негативно, наявність
обтяжуючих і пом'якшуючих обставин, у
тому числі і таких на які є посилання в
апеляціях, та застосував за сукупністю
злочинів принцип поглинання менш
суворих покарань більш суворим, з
оглядом на вказане, підстав для
пом'якшення покарання колегія суддів
не вбачає.

Призначене ОСОБА_7 покарання є
справедливим і необхідним для його
виправлення та попередження вчинення
ним нових злочинів.

А тому апеляції захисника та
засудженого в цій частині колегія
суддів не може визнати обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 365,366,374 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію адвоката ОСОБА_6 залишити без
задоволення, а апеляцію ОСОБА_7
задовольнити частково.

Вирок Комсомольського районного суду
м.Херсона від 18 травня 2013 року щодо
ОСОБА_7 змінити, скасувати його в
частині засудження за ст.ст.185 ч.1; 185 ч.2
КК України по епізодам крадіжок майна
у потерпілих ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_25 та розгляду їх
цивільних позовів, справу в цій
частині направити прокурору
Суворовського району м.Херсона для
організації додаткового
розслідування.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.ст.115
ч.1;115 ч.2 п.п9,13; 185 ч.3; 190 ч.2; 186 ч.2 357 ч.1; 357 ч.2
та ст.70 ч.2 КК України до призначеного
судом покарання у виді 12 років
позбавлення волі у
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

В решті вирок залишити без змін.

Судді: (три підписи)

згідно з оригіналом

Суддя
Вороненко Т.В.