Справа № 591/1745/14-к Провадження № 1-кс/591/264/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність службової особи УМВС України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність УМВС України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 18 березня 2014 року з заявою про вчинені на його думку злочини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачені ч. 2 ст. 400, ч. 1 ст. 442 КК України, він звернувся до УМВС України в Сумській області. Оскільки відомості по його заяві до ЄРДР внесені не були, просив суд зобов`язати внести відомості до ЄРДР по його заяві.
Представник УМВС України в Сумській області до суду не зявився, в письмовій заяві було зазначено, що заяву ОСОБА_3 за належністю направлено до Сумського МВ.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що 18 березня 2014 року скаржник подав до УМВС України в Сумській області заяву, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками ч. 2 ст. 400 та ч. 1 ст. 442 КК України.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії УМВС України в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята в цій установі та зареєстрована в ній, а в подальшому спрямована для розгляду до Сумського МВ за належністю.
Також сторони не заперечували тих обставин, що відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що також передбачено і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно пп. 2.6 п. 2 наведеного наказу, облік кримінальних правопорушень, осіб, які їх вчинили, проводиться за територіальним принципом його вчинення (юрисдикцією місця вчинення кримінального правопорушення) або за визначенням прокурора відповідного рівня згідно з вимогами ст. 218 КПК України.
Згідно п. 3.9 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом МВС України 19 листопада 2012 року № 1050, заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, в яких указується на обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що надійшли зокрема до апаратів УМВС, після їх реєстрації в журналі вхідної кореспонденції працівниками підрозділів документального забезпечення, негайно доповідаються керівництву МВС України, ГУБОЗ МВС України, ГУМВС, УМВС територіальних підрозділів боротьби з організованою злочинністю міських управлінь, після чого за їх резолюцією передаються до ГУМВС, УМВС, територіального органу внутрішніх справ, а копія - до відповідного структурного підрозділу.
Аналізуючи наведені норми та вимоги ст.ст. 214-216 КПК України, суд приходить висновку про відсутність в них посилання на безумовний обов`язок службової особи вносити відомості по заяві про вчинений злочин, що за приписами ст. 216 КПК України не віднесена до її територіальної юрисдикції.
З досліджених судом матеріалів скарги та заяви про злочин встановлено, що скаржник в своїй заяві про злочин просив внести відповідні відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в зв`язку з вчиненням ними на думку скаржника злочинів, передбачених ст.ст. 400, 442 КК України, що в контексті ст. 216 КПК України не віднесено до підслідності СУ УМВС України в Сумській області, тому на думку суду цим органом обґрунтовано та правомірно без внесення відомостей до ЄРДР для вирішення цього питання по суті матеріали заяви ОСОБА_3 направлені за підслідністю до Сумського МВ, дії якого у разі незгоди з вирішенням поставлених питань і не позбавлений можливості оскаржити у встановленому законом порядку заявник.
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, а також за відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР саме СУ УМВС України в Сумській області, на думку суду, цією установою обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не внесені відомості до ЄРДР.
Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР саме установою, до якої він звернувся, яка на думку суду, направляючи матеріали заяви за належністю, діяла в межах КПК України та відповідної Інструкції, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки підстав для зобов`язання саме СУ УМВС України в Сумській області вносити відомості по заяві скаржника немає (вірність визначення органу, до якого направлені матеріали, не є предметом розгляду).
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст досліджених в судовому засіданні звернення заявника та наданих сторонами матеріалів.
Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР органом, дії якого оскаржуються, а тому скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Решта вимог скарги ОСОБА_3 в контексті вичерпного переліку дій та бездіяльності, що можуть бути оскаржені до суду, визначеного ст. 303 КПК України, знаходиться поза межа компетенції слідчого судді з огляду на їх характер та відсутність підстав для зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою скаржника, що є предметом розгляду.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд зважає і на ту обставину, що за цими ж самими подіями, викладеними в заяві та скарзі заявника, неодноразово ухвалами слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми (наприклад 01, 04, 07 листопада та 03 грудня 2013 року) в задоволенні скарг ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР, вже відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи УМВС України в Сумській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві скаржника від 18 березня 2014 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1