Справа 688/12/15-к
№ 1-в/688/10/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній №98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 30.05.2007 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Представник Шепетівської виправної колонії та прокурор заперечили щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10.10.2011 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 21.10.2010 року, кінець строку: 21.11.2015 року. Відбуто 3/4 строку покарання.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області №98 з 28.11.2011 року. За весь період відбування покарання ОСОБА_5 допустив 7 порушень режиму відбування покарання, які виражались у порушенні розпорядку дня, за що 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в 1 випадку обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру. Всі стягнення погашені у встановленому чинним законодавством порядку. 1 раз заохочувався адміністрацією за сумлінне ставлення до праці.

За призначенням персоналу установи виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, ставиться до цих робіт посередньо - виконує під контролем та виключно в рамках поставлених завдань, корисної ініціативи не проявляє.

Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», «Освіта» та «Фізкультура і спорт», однак відноситься до цього формально. Участі в самодіяльних організаціях засуджених не приймає.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. На оперативно-профілактичних обліках не перебуває.

Суд дійшов висновку, що така кількість стягнень та лише одне заохочення вказує на нестабільну поведінку засудженого та його небажання стати на шлях виправлення та адаптуватися у суспільстві.

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1