Справа № 1-177/10
Провадження № 1-177/10
В И Р О К

іменем України

06.10.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Будніка І.А., Юркової Ю.В.

представника потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

цивільного відповідача ОСОБА_3

представника цивільного відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната 2, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

05 квітня 2009 року близько 18 години ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, керуючи автомобілем марки «Опель-Вектра», д/н AI4527AM, при здійсненні маневру розвороту на перехресті з автодорогою що по вул. Пролетарській та автодорогою в сторону садових будинків в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області, виїхав автомобілем на травяний покрив «острівця» безпеки, що розділяє вказані дороги, де при виїзді на головну дорогу, що по вул. Пролетарській, не впевнився в небезпеці для інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність, не належним чином відреагував на зміну дорожньої обстановки, не надав переваги транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі, виїхав на автодорогу, що по вул. Пролетарській, де допустив зіткнення лівою задньою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною моторолера під керуванням неповнолітнього ОСОБА_6, який рухався по головній дорозі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третин з допустимим зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 193/д від 18.06.2009 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «а» п.2.1 (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення), пп. «б» п.2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керуванням транспортним засобом у дорозі), пп. «а» п.2.9 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин), п 16.11 (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу і транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїжджих частин по головній дорозі, не залежно від напрямку їх подальшого руху), п.1.10 (термін «Дати дорогу» означає не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це може змусити інших учасників руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Допущенні ОСОБА_5 порушення п. 1.5, пп. «а» п. 2.1, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9, п. 16.11, п. 1.10 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 05.04.2009 року в обідній час він разом зі своїми знайомим ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_7 ОСОБА_9 на автомобілі НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, поїхали відпочивати до озера в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області. На озері вони пробули декілька годин, на протязі яких відпочивали та вживали спиртні напої. Особисто він випив близько 250 грамів горілки. ОСОБА_3 був після нічного чергування, тому, випивши десь грамів 100 горілки, ліг спати на передньому пасажирському сидінні автомобіля. На озері вони пробули приблизно до 17 години 30 хвилин. ОСОБА_7 телефонувала своєму сину, щоб той приїхав та забрав їх з озера. ОСОБА_10 розплакалась, бо хотіла додому. ОСОБА_11 попросила його, щоб він відвіз їх додому, вийняла з кишені ключі від автомобіля та дала їх йому. Хоча він не має посвідчення водія та ніколи його не отримав, але вважав, що вміє керувати автомобілем, навчався в автошколі, а тому погодився їхати за кермом автомобіля. Він сів за кермо автомобіля, на задніх сидіннях в автомобілі розмістилися ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_9. ОСОБА_11 спав на передньому пасажирському сидінні. Вони їхали по центральній вулиці с. Гурівщина та їхали додому до ОСОБА_11, дорога мала по одній смузі руху в протилежних напрямках. По дорозі ОСОБА_8 попросила спочатку завезти її додому. Для того, щоб завести її додому йому потрібно було розвернутися та поїхати в протилежному напрямку. Підїхавши до місце, де мав намір розвернутися, він пригальмував, ввімкнув правий покажчик повороту і повернув праворуч, правої частиною автомобіля заїхавши на «острівець безпеки», щоб зрізати радіус розвороту, потім виїхав на «острівець безпеки» і розвернув автомобіль передом до головної дороги. Він пропустив квадроцикл, який рухався в сторону Житомирської траси та почав виїжджати на дорогу зі швидкістю близько 20 км/год., але відчув удар в задню ліву частину автомобіля, на якому їхав, проте не зупинився та продовжив рух, автомобіль зупинив на узбіччі. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що на дорозі лежав моторолер, а біля моторолера, сидів хлопчик. Біля нього зупинилась іномарка, з якої вийшов чоловік, який вийняв ключі з замка запалення автомобіля ОСОБА_7. Через деякий час приїхали батьки хлопчика. Незнайомий чоловік віддав ключі від «Опеля» батьку хлопчика. Він підходив до батьків хлопчика з метою вирішити з ними питання по-мирному, оскільки відчував свою провину у ДТП. Згодом приїхали працівники міліції, які провели огляд місця ДТП та склали необхідні документи. Під час розгляду справи підсудний частково в сумі 1500 грн. відшкодував завдану його діями шкоду, попросив вибачення у законного представника неповнолітнього потерпілого, просив його суворо не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини у предявленому йому обвинуваченні, вина підсудного у вчиненому злочині підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового слідства, а саме:

- показами цивільного співвідповідача ОСОБА_3, допитаного у судовому засіданні, який показав, що він є власником автомобіля НОМЕР_2, який йому продав брат дружини, що було оформлено довіреністю. 05.04.2009 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_5, дружиною ОСОБА_7, дочкою ОСОБА_9 та знайомою ОСОБА_8 на його автомобілі приїхали до озера в с. Гурівщина, де відпочивали та розпивали спиртні напої. Він був після добового чергування, а тому випив грам 100 горілки та пішов спати а автомобіль, ключі від автомобіля віддав своїй дружині ОСОБА_7. З приводу ДТП йому нічого не відомо, оскільки він прокинувся вже після того, як відбулося зіткнення. Цивільний позов не визнав, оскільки він ен винуватий в ДТП. Як власник транспортного засобу він застрахував свою відповідальність перед третіми особами, проте полісу в нього немає, де він подівся він не знає;

- показами свідка ОСОБА_7, яка показала суду, що у її чоловік ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_3, який йому продав її брат ОСОБА_12. 05.04.2009 року в обідній час, вона разом зі своїм чоловіком та дочкою ОСОБА_9 6 років, товаришем її сина ОСОБА_5, подругою ОСОБА_8, поїхали на автомобілі чоловіка відпочивати до озера в с. Гурівщина. Відпочиваючи на озері вони вживали спиртні напої. Хто і скільки випив вона не знає, бо за цим не слідкувала, вона майже весь час знаходила з подругою ОСОБА_8, тому скільки випив і чи взагалі пив Курторог їй нічого не відомо. Ії чоловік ОСОБА_3 трохи випив та пішов спати в автомобіль, бо був дуже втомлений після нічної зміни, ключі від автомобіля віддав їй. Ближче до вечора її донька ОСОБА_10 почала плакати і проситися додому. Чоловік в цей час спав в салоні автомобіля та вона не хотіла його будити. Вона зателефонувала сину, щоб той приїхав та забрав їх з озера, але син довгий час не приїжджав, а ОСОБА_10 почала сильно плакати. Тоді вона звернулася до ОСОБА_5 і запитала, чи вміє він керувати автомобілем, на що ОСОБА_5 відповів, що вміє. З приводу наявності посвідчення водія вона у нього нічого не питала. Вона надала ключі ОСОБА_5 і він сів за кермо автомобіля. Вона разом із ОСОБА_8 та донькою розмістилися на задніх сидіннях автомобіля: вона сіла за водієм, донька по середині, а ОСОБА_8 поруч. Їхали в сторону центру с. Гурівщина. По дорозі ОСОБА_8 попросила відвезти її додому, а тому їм потрібно було розвернутися в протилежному напрямку. Григорій вирішив розвернути автомобіль на перехресті, яке було попереду. Виїхавши передніми колесами на «острівець безпеки», який є на даному перехресті та почавши поврот ліворуч вона відчула удар в частину автомобіля, де вона сідла. Після удару ОСОБА_5 не зупинив автомобіль, а продовжив маневр повороту ліворуч і зупинив автомобіль далі на узбіччі. Після цього біля них на автомобілі зупинився якийсь чоловік і вихватив ключ запалення автомобіля. Після ДТП вона вийшла з автомобіля, забрала дочку та пішла додому, бо ОСОБА_10 плакала;

- показами свідка ОСОБА_8, яка показала суду, що 05.04.2009 року вона разом зі своїми знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_7, їхньою донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 відпочивали біля озера в с. Гурівщина, куди приїхали на автомобілі «опель-Вектра» ОСОБА_3 Біля озера вони всі дорослі пили горілку, в якій кількості не пригадує. ОСОБА_3, після того як випив, пішов спати до автомобіля, б був після добового чергування. Ближче до вечора, донька ОСОБА_7 почала плакати і проситися додому. ОСОБА_3 в цей час спав в салоні автомобіля і ОСОБА_7 дала ключі від автомобіля ОСОБА_5 і поросила, щоб він сів за кермо і відвіз їх додому. ОСОБА_5 погодився, сів за кермо, а вони всі сіли на задніх сидіннях автомобіля. ОСОБА_3, як і раніше спав, на передньому пасажирському сидінні. Далі вони поїхали в сторону місця проживання ОСОБА_3. Від озера відїхали близько 18 години. По дорозі їй зателефонував син та попросив терміново приїхати додому. Вона відразу попросила, щоб ОСОБА_5 відвіз її. Для того щоб відвезти її додому, необхідно було розвернутися. Як ОСОБА_5 здійснював розворот вона не пригадує, оскільки не слідкувала за дорожньою обстановкою. Коли вони зупинились на «острівці безпеки» відбувся удав в автомобіль. Григорій проїхав далі та зупинив автомобіль на узбіччі. З місця ДТП вона пішла додому;

- показами представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14, яка пояснила суду, що ОСОБА_6 є її сином, 05.04.2009 року близько 18 години її на мобільний телефон подзвонив син та сказав, що його збив автомобіль. У телефонну трубку він кричав, що треба терміново приїхати, бо винний поїде з місця ДТП. Разом з чоловіком ОСОБА_15 вони приїхали на місце пригоди, син сидів на узбіччі, біля нього було ще двоє хлопців. Зі слів дітей вона знає, що «Опель Вектра» на великій швидкості обігнав дітей, було зразу видно, що пяний за кермом. Діти їхали прямо по дорозі, але «Опель Вектра» раптово здійснив розворот через «острівець безпеки», не пропустивши дітей, та продовжив рух. Законний представник неповнолітнього потерпілого заявила цивільний позов, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_16 та ОСОБА_3 на його користь 7600 грн. спричиненої матеріального шкоди та 50000 грн. завданої моральної шкоди, пояснивши, що заявлена сума до відшкодування матеріальної шкоди складається з вартості пошкодженого моторолера, витрат на лікування та оплату юридичної допомоги. Що стосується моральної шкоди, то визначаючи її розмір, вона виходила з тих міркувань, що дитина отримала стрес, після ДТП сину необхідно було місяць бути вдома, навчатися самостійно. При визначенні міри покарання підсудному послалась на розсуд суду;

- показами свідка ОСОБА_15, який суду пояснив, що 05.04.2009 року він перебував за місцем свого проживання, де разом з дружиною ОСОБА_14 займалися домашніми справами. Близько 18 години на мобільний телефон його дружини зателефонував син ОСОБА_17 та повідомив, що його збив автомобіль та у нього сильно болить нога. Після цього разом з дружиною вони приїхали до того місця, де був ОСОБА_6. На місці ДТП був чоловік, який бачив, як все відбувалася, сказав, що «Опель Вектра» збив хлопця на моторолері, після чого віддав ключі від «Опеля Вектра» та поїхав. Після цього до нього підійшов ОСОБА_5, який просив не викликати працівників ДАІ та домовитися на місці. В «Опелі Вектра» спав власник автомобіля. На місці ДТП було ще дві жінки, які також просили не викликати працівників міліції, проте він викликав ДАІ. ОСОБА_5 та ці дві жінки були в стані алкогольного спяніння. Коли на місце ДТП приїхав патруль, він віддав їм ключі від автомобіля та документи і поїхали до лікарні;

- постановою від 29.01.2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_18 за ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 1); постановою від 13.04.2009 року про порушення кримінальної справи за фактом ДТП (а.с. 4); рапортами щодо обставин ДТП (а.с. 5,6); протоколом огляду місця ДТП від 05.04.2009 року (а.с. 7-10), схемою до протоколу огляду місця ДТП від 05.04.2009 року (а.с. 11); протоколами огляду транспорту (а.с. 12-13); протоколом № 193 від 05.04.2009 року медичного огляду, яким встановлено, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 15); копією довіреності серії ВЕО № 052808 від 11.04.2007 року, згідно якої ОСОБА_16 уповноважив ОСОБА_3 керувати та експлуатувати автомобілем марки «Опель Вектра», 1992 р. випуску (а.с. 20); довідкою № 4824 від 05.04.2009 року Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» про те, що виданою ОСОБА_6 була надана медична допомога в травматологічному пункті з приводу перелому правої малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третин з допустимим зміщенням уламків (а.с. 25); копією висновку травматолога (а.с. 37); висновком експерта № 193/Д від 18.06.2009 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 мався перелом правої малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третин з допустимим зміщенням, який міг утворитися від дії тупого предмету та є ушкодженням середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідно термін більше 21 дня (а.с. 46-47); висновком експерта № 1278А від 16.12.2009 року, відповідно до якого вірогідніше всього автомобіль контактував з тілом водія моторолера при паралельному або близькому до паралельного розташування транспортних засобі при зустрічних напрямках руху (а.с. 78-87).

Суд визнає, що підсудний та інші особи, допитані під час судового слідства, давали суду правдиві покази, які підтверджуються іншими, дослідженими в процесі судового слідства, доказами та відповідають фактично встановленим судом обставин.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд визнає, що вина підсудного у вчинені злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання, суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставинами, що помякшують покарання суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, та вважає можливим призначити покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з випробуванням, оскільки, враховуючі позитивні характеристики підсудного, його ставлення до вчиненого, часткове відшкодування завданої шкоди, думку законного представника потерпілого, приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Крім того, суд не призначає додаткове покарання, оскільки ОСОБА_5 взагалі не мав права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд вважає, що позов законного представника ОСОБА_14 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 Цивільного Кодексу України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставахю

У позовній заяві законний представник неповнолітнього потерпілого просить стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_16 та ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 7600 грн. матеріальної шкоди, яка складається з 3000 грн. вартості мопеду VIPER Харлей, 3100 грн. вартості лікування та 1500 грн. вартості надання юридичних послуг, а також 50000 грн. моральної шкоди.

На підтвердження розміру завданого збитку представниками потерпілого надані витяг з Інтернет-сайту щодо пропозицій з продажу аналогічних моторолерів, копія калькуляції хворого ОСОБА_19, який не має ніякого відношення до даної кримінальної справи, та квитанції про сплату юридичних послуг на загальну суму 1500 грн.

Тому, доведеними суд вважає вимоги про стягнення 1500 грн. завданого матеріального збитку як вартість юридичних послуг. Враховуючи те, що вказана сума відшкодована у добровільному

порядку, про що складена відповідна розсипка, а в інший частині позов не підтверджений документально, у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого суд відмовляє.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд вважає встановленим, що моральна шкода заподіяна саме неправомірними діями підсудного при визначені розміру моральної шкоди суд керуються ст. 23 Цивільного Кодексу України, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, виходячи з вимог розумності і справедливості та вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення на користь неповнолітнього ОСОБА_6 20000 грн. завданої моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати, відповідо до ст.ст. 91, 93, 331 КПК України, підлягають стягненню з підсудного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328, КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 20000 грн. завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 1126,08 (тисячу сто двадцять шість грн. 08 коп.) грн. за проведення транспортно-трасологічної експертизи (а.с. 77).

Речові докази у справі:

-автомобіль НОМЕР_4, який зберігається на штраф майданчику Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, - повернути ОСОБА_3;

-моторолер «VIPER», які знаходяться на штрафмайданчику Києво-Святошинського РВГ У МВС України в Київській області, - повернути законному представнику ОСОБА_14.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко