Справа № Провадження №11-1112/12 11/1090/5477/12 Головуючий у І інстанціїФедорова
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Орел
ВИРОК

Іменем України

09 серпня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Левчука О.Д.

суддів Орла А.І., Полосенка В.С.

при секретарі Гапонюк В.В.

з участю прокурора Красівського В.П.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 06 травня 2011 року, яким :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 05.11.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 гривень, засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого охоронцем в ПП ВГФ Нептун, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого, засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за вчинення злочину за наступних обставин.

15 жовтня 2010 року близько 20 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4М,. перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на зупинці громадського транспорту Біла Вежа, що по вул. Таращанській в м. Біла Церква Київської області, в напрямку с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, за попередньою змовою між собою, з метою відкритого викрадення чужого майна, тобто з корисливих мотивів, підбігли до потерпілого ОСОБА_5В,, який перебував в стані алкогольного спяніння та лежав на землі за лісопосадкою, що напроти кафе Версаль по вул. Таращанській в м. Біла Церква. Застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого та виразилось в тому, що ОСОБА_4 тримав руками обидві руки ОСОБА_5, притискаючи їх до землі, ОСОБА_2 зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку-барсетку чорного кольору, в якій знаходились зарядний пристрій до мобільного телефону марки Самсунг Е 2121, вартістю 30 гривень, паспорт громадянина України та перепустка ЗАТ Росава на імя ОСОБА_5, а також гроші в сумі 30 гривень. Після чого ОСОБА_2 з задньої кишені штанів потерпілого відкрито викрав гроші в сумі 50 грн., а ОСОБА_3 відкрито викрав з правої внутрішньої кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон марки Самсунг Е 2121 ІМЕІ 55052, вартістю 420 гривень, зі стартовим пакетом Діджус № 096-1200357, вартістю 25 гривень. Діями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 555 гривень.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи вирок у частині доведеності вини засуджених, просить вирок суду щодо ОСОБА_2 скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_2 за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, виключити кваліфікуючу ознаку ч.2 ст. 186 КК України як вчиненого повторно щодо злочинних дій ОСОБА_2 Обґрунтовуючи апеляцію зазначає, що судом не зазначені та не вмотивовані підстави виключення кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.2 ст. 186 КК України, як повторність. Вважає, що призначене покарання є занадто мяким. Крім того прокурор зазначає, що суд належним чином не мотивуючи свого рішення про звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

В запереченні на апеляцію захисник ОСОБА_1 просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення. Зазначає, що вона є безпідставною та необґрунтованою, а вирок районного суду законним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Судом першої інстанції при призначенні міри покарання вірно враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи та особу засудженого ОСОБА_6, який у вчиненому розкаявся, сприяв розкриттю злочину, не вводив слідство в оману, не ухилявся від відповідальності, характеризується позитивно та повністю відшкодував завдані збитки.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію і просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_2 за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, засудженого ОСОБА_2О та його захисника, які просять не задовольняти апеляцію прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення частково.

Фактичні обставини справи та кваліфікація інкримінованого ОСОБА_2 злочину учасниками процесу не оскаржуються. Не оскаржується також вирок суду щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж ) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вірно встановлена судом, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Однак, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно не включив до обвинувачення ОСОБА_2 кваліфікуючої ознаки вчинення злочину повторно, хоча дана кваліфікуюча ознака органами досудового слідства йому інкримінувалася. Свого рішення про необхідність виключення з обвинувачення зазначеної вище кваліфікуючої ознаки суд першої інстанції ніяким чином не мотивував у вироку.

ОСОБА_2 був раніше судимий за ч. 1 ст. 186 КК України та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знов вчинив аналогічний злочин. Колегія суддів погоджується з твердженнями в апеляції прокурора про необхідність включення до обвинувачення ОСОБА_2 кваліфікуючої ознаки вчинення злочину повторно та визнає встановленим що ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином не враховані фактичні обставини справи, наявність у ОСОБА_2 непогашеної судимості за аналогічний злочин, в звязку з чим суд безпідставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням

В звязку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції у відповідності з п. 4 ст. 378 КПК України та постановлення вироку апеляційним судом.

Обговорюючи питання про розмір та вид покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, його наслідки, особу ОСОБА_2, що характеризується позитивно, обставини, що помякшують покарання щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння і вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Колегія суддів знаходить за не можливе, з врахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2012 року, якою скасовано вирок Апеляційного суду Київської області щодо ОСОБА_2 від 25.01.2012 року, з зазначенням в ній про неможливість за наявних обставин застосування до ОСОБА_2 звільнення від покарання з випробуванням, застосування до засудженого ОСОБА_2 ст. 75 КК України. Поскільки фактичні обставини справи та дані про особу ОСОБА_2 на час розгляду справи в апеляційному суді не змінилися, колегія суддів приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання на даний час можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не погоджується з думкою прокурора про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі і знаходить за можливе обмежитись мінімальною мірою покарання, передбаченою санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, та вважає, що саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

З А С У Д И Л А :

Апеляції прокурора яки брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2011 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного йому судом покарання, скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Київської області протягом місяця з дня проголошення.

Г О Л О В У Ю Ч И Й :

СУДДІ: