Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря : ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року у кримінальному провадженні №0004021 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого , раніше судимого: 15 жовтня 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора : ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеним за цим вироком та вироком Рівненського районного суду від 15 жовтня 2014 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. _______________________________________________________________________________Справа № 11 кп/787/117/2015 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_7 Категорія : ч.3 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_1 Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Як встановлено судом, 06.07.2014 року біля 11 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна проник в житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав два рюкзаки марки « Інвікта» вартістю 566, 58 грн. за 1 рюкзак, а всього на суму 1133,16 грн., одну пару робочих рукавиць, вартістю 4,05 грн., одну пару жіночих кросівок марки « Найк», вартістю 412,30 грн., електрочайник марки « Максвел» , вартістю 364,00 грн., жіночу шкіряну суму, вартістю 250,00 грн., чоловічу шкіряну сумку марки «Міс 4461», вартістю 686,00 грн., жіноче шкіряне пальто марки « Агробалено» вартістю 4500,00 грн., банний набір, вартістю 248,00 грн., ніж марки « Коламбія» з дерев`яною рукояткою, вартістю 80,00 грн., одну пару чоловічих кросівок марки « Адідас», вартістю 400,00 грн., мобільний телефон марки « Донод» із зарядним пристроєм до нього, вартістю 200,00 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону « Джіаю», вартістю 120 грн., наручний годинник марки «Касіо Едіфіс», вартістю 650 грн., шуруповерт марки «Експерт», вартістю 320 грн., болгарку марки «Бош», вартістю 1200 грн., чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 10567,51 гривень.
Крім цього, повторно, 07.07.2014 року, близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з допомогою ключа від дверного замку, виявленого ним біля вхідних дверей новобудови, що розташована в АДРЕСА_3 , проник всередину зазначеного приміщення, звідки таємно викрав перфоратор марки « Експерт Тулс ЗІС-3Л-26», вартістю 550,00 грн., дриль-міксер марки «Фиолент МДІЄ», вартістю 501,07 грн. шуруповерт марки « Метабо ВСЗ12 Імпульс», вартістю 395,60 грн., зарядний пристрій марки « Метабо АС30», вартістю 100,00 грн., акумуляторну батарею марки « Метабо 12В2,0 AhNiCd», вартістю 70,00 грн., електричний подовжувач довжиною 12 м., вартістю 110,00 грн. та мобільний телефон марки « Нокіа 6131», вартістю 287,97 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2014,64 гривень.
Він же, 09.07.2014 року біля 02 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження дверної скоби , проник в підсобне приміщення , що знаходиться в АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав бензопилу марки «Штиль», вартістю 1850,00 грн., надувний матрац для плавання, вартістю 380,00 грн.., рибальське крісло, вартістю 800,00 грн.,два зарядні пристрої для підзарядки автомобільного акумулятора, вартістю 700, 00 грн. за 1 шт., а всього на суму 1400 грн., набір ключів та викруток, вартістю 330, 00 грн., рюкзак-набір з автомобільним вогнегасником, ключем балонним та газовим, світло-відбивною жилеткою вартістю 650,00 грн. спортивну сумку, вартістю 200 грн., електричний подовжувач довжиною близько 12,5 м., вартістю 120,00 грн. та два розвідних ключі « 6/150 мм» вартістю 50 грн. за 1 шт., а всього на суму 100,00 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5906,80 гривень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості просить змінити вирок, призначити йому покарання у виді обмеження волі. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений покликається на те, що судом першої інстанції не враховано такі обставини: він є ВІЛ-інфікованим; 05 листопада 2014 року у його дружини народилася дитина, яка потребує матеріального утримання; повне визнання вини; щире каяття.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про зміну вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та не оспорюються в апеляційній скарзі.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання , особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, за місцем проживання характеризується з негативної сторони та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, що є справедливим покаранням та відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення ним нових злочинів.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про не врахування судом першої інстанції при призначенні покарання обставин : повного визнання вини, щирого каяття, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом при призначенні покарання, що підтверджується вироком суду від 08 грудня 2014 року.
Покликання обвинуваченого як на підставу зміни вироку- наявність у нього ВІЛ захворювання, а також народження дружиною дитини не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про зазначене.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення йому покарання у виді обмеження волі, яке не передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України, є необгрунтованими, оскільки підстав для застосування ст.69 КК України судом першої інстанції не встановлено, з чим погоджується і колегія суддів.
Судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_5 призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
Однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку Рівненського районного суду Рівненської області суду від 15 жовтня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком Рівненського міського суду від 08 грудня 2014 року обвинувачений засуджений за ч.3 ст.185 КК України ( за злочин до ухвалення вироку від 15 жовтня 2014 року) до трьох років п`яти місяців позбавлення волі.

Відповідно до абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» із наступними змінами та доповненнями, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За таких обставин судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки покарання за кожним вироком підлягає самостійному виконанню, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Колегія суддів вважає таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність підставою для зміни вироку, оскільки воно не погіршує становища обвинуваченого.
Керуючись ч.2 ст.404, ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду від 08 грудня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.
Покарання , призначене ОСОБА_5 за даним вироком та покарання , призначене йому за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року - виконувати самостійно.
В решті вирок суду - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3