УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7796/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.309 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 липня 2015 року, -
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя з урахуванням положень статті 170 КПК України мотивував своє рішення тим, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, тому обрав такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна підозрюваного, з метою подальшого забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного під час виконання обвинувального вироку суду у разі його постановлення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на вищевказану ухвалу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою накласти заборону відчуження вказаного майна.
Вважає, що накладаючи арешт на автомобіль, суд не врахував його сімейні обставини.
Зазначає, що достатньо було накласти заборону відчуження майна. Наміру збувати вказаний автомобіль він не має, оскільки даний транспортний засіб слугує єдиним джерелом існування його родини, а саме «цивільної дружини» та малолітньої доньки, які перебувають у нього на утриманні. Вказаний автомобіль використовується для тимчасового перевезення товарів та пасажирів.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з грудня 2014 року ОСОБА_8 з іншими особами за попередньою змовою групою осіб, на території Житомирської області незаконно виготовляли з метою збуту психотропну речовину амфетамін.
17.07.2015р. за результатами проведення обшуку вказаного будинку, у громадянина ОСОБА_8 було вилучено речовину, яка відповідно до висновку експерта НДЕКЦ УМВСУ в Житомирській області №2/651 від 18.07.2015 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, масою 66,6596 г.
Крім того, 17.07.2015р. проведено обшук автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до бази даних НАІС ДДАІ, зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обшуку автомобіля, ОСОБА_8 видав психотропну речовину - амфетамін, який зберігався у вказаному транспортному засобі. Також, під час проведення обшуку, вказаний автомобіль було тимчасово вилучено, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено також на майно, якщо вони: є предметом кримінального правопорушення.
Судом першої інстанції дотримано вимог ч.2 ст.173 КПК України та враховано: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя в повній мірі перевірив доводи вказаного клопотання, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
В ході апеляційного розгляду, судом встановлено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 щодо постановлення ухвали слідчим суддею без з`ясування його сімейних та інших обставин справи і належної оцінки матеріалів не знайшли свого підтвердження, є безпідставними та необґрунтованими.
На підтвердження своїх сімейних обставин, ОСОБА_8 не надав суду жодних матеріалів про склад його сім`ї, а також даних, які б свідчили, що останній займається тимчасовим перевезенням товарів та пасажирів.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 липня 2015 року без змін.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: