АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1325/15 Справа № 205/3086/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000742 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м. Дніпропетровськ,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який народився у м.Нова Каховка Херсонської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11

законних представників обвинувачених

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника кримінальної міліції ОСОБА_13

ВСТАНОВИЛА:

Адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року, в якій він просить вирок скасувати та ухвалити свій, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини в скоєнні зазначеного злочину.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до вимог ст.76 КК України покладеніо відповідні обов`язки; ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до вимог ст.76 КК України покладено відповідні обов`язки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Вважає, що судом не надана правова оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину в скоєному не визнав та показав, що з ОСОБА_8 про скоєння грабежу не домовлялися і не знав про наміри останнього. Також зазначає про, що свідки та потерпіла в своїх показах не підтвердили, що саме ОСОБА_7 скоїв даний злочин, у зв`язку з чим вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають сумніву, бо не узгоджуються з показаннями свідків та матеріалами справи. Вважає, що будь-яких доказів, які б свідчили про попередню змову між обвинуваченими в ході досудового розслідування та в суді не встановлено, у зв`язку з чим суд однобічно та упереджено ухвалив рішення суду.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 засуджено за те, що вони 05 березня 2014 року близько 20 години 00 хвилин, знаходячись біля будинку №45 розташованого по вул.Братів Трофімових у м.Дніпропетровську, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, де ОСОБА_8 штовхнув потерпілу ОСОБА_14 у спину, від чого вона впала на землю, шляхом ривка відкрито заволодів майном потерпілої на загальну суму 2 395 гривень, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Під час апеляційного розгляду Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_12 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили задовольнити її в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_11 заперечували проти доводів та задоволення апеляційної скарги адвоката, просили вирок суду залишити без змін.

Адвокат ОСОБА_10 заперечувала проти доводів апеляції захисника.

Представник кримінальної міліції ОСОБА_13 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін.

Прокурор ОСОБА_9 заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги захисника, вислухавши думки учасників судового процесу, колегія суддів прийшла до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і правильність кваліфікації його дій за цим злочином, розмір та міра призначеного покарання у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи захисника з приводу невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як слідує з технічного запису журналу судового засідання свідок ОСОБА_15 суду вказав, що він почув крики жінки та побачив як побігли невідомі молоді чоловіки. Здогадавшись про те, що останні скоїли злочин, він почав їх переслідувати та наздогнав їх коли вони стояли між 2м Будівельним і торговим центром «Янтар» в арці в районі магазину «Сільпо», дана ділянка місцевості добре була освітлена, тому свідок чітко бачив, як ОСОБА_16 та ОСОБА_17 рились у жіночій сумці, а у останнього в руках був жіночий гаманець. На його вимогу стояти обвинувачені розбіглися, Скаліцький побіг першим, також свідок вказав, що за зовнішніми ознаками він впізнав обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Показання зазначеного свідка в ході судового розгляду суд обґрунтовано прийняв як доказ вини обвинувачених як ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 .

Вказане узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , який був разом з обвинуваченими в зазначений час і пояснив суду, що почув галас і побачив, як ОСОБА_8 і ОСОБА_7 кудись біжать, він також побіг за ними Забігши за магазин «Сільпо», він побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розглядали якусь сумку, але що вони з неї діставали він не бачив.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що 05 березня 2014 року приблизно о 20:00 разом зі ОСОБА_16 та ОСОБА_19 пішли гуляти в сторону церкви, після чого ОСОБА_16 запропонував вирвати сумку у жінки похилого віку, яка йшла поряд, на що ОСОБА_8 підійшов та вирвав у останньої сумку, після чого вони побігли. Жінка звала на допомогу, а вони, відбігши, зайшли до арки біля житлового будинку і почали дивитися, що міститься в сумці, з якої ОСОБА_16 дістав гаманець та передав йому. В цей час їм крикнули стійте, а вони зі ОСОБА_16 , злякавшись, розбіглися в різні сторони. Також обвинувачений підтвердив, що бачив як ОСОБА_16 перекладав інше майно з сумки потерпілої до себе.

Вищезазначені покази є взаємоузгодженими з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , які свідками дані під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність.

Згідно протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 13 березня 2014 року свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, що бачив 05 березня 2014 року в арці біля магазину «Сільпо», який розглядав зміст сумки.

Тому доводи апеляційної скарги захисника з приводу суперечливості в показаннях свідків є безпідставними.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції колегії суддів підтвердив той факт, що зі ОСОБА_7 вони перебувають у дружній відносинах і він не обмовляє останнього, а говорить правду.

Про наявність дружніх стосунків на час вчинення злочину між ним та ОСОБА_17 підтвердив колегії суддів і обвинувачений ОСОБА_7 і не зміг пояснити, чому його обмовляє ОСОБА_17 .

Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_7 не знав про наміри ОСОБА_8 скоїти злочин, є необґрунтованими, оскільки спростовуються показаннями ОСОБА_8 , який вказав, що саме ОСОБА_16 підбурив його до вчинення злочину, сказавши «чи слабо вирвати сумку у жінки», також з показів свідків вбачається, що обвинувачені діяли обопільно та узгоджено між собою.

Той факт, що потерпіла ОСОБА_14 під час допиту по суті справи не могла пояснити хто відносно неї вчинив злочин, не є доказом невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 . А потерпіла не могла бачити хто вчиняв злочин, оскільки її штовхнули ззаду, від чого вона впала, а вже лежачи, вона побачила тільки, як троє тікали.

Окрім того, колегія суддів враховує той факт, що згідно технічного запису судового засідання в суді першої інстанції під час вирішення питання про порядок та дослідження доказів, обвинувачений ОСОБА_7 в присутності свого захисника і законного представника вину в скоєному визнавав, після чого свої покази змінив, що в свою чергу, колегія суддів розцінює як спосіб самозахисту задля уникнення відповідальності.

Щодо доводів сторони захисту з приводу однобічності та неупередженості дослідження доказів провадження, колегія вважає безпідставними, так як судом першої інстанції був визначений порядок та обсяг доказів з урахуванням думки учасників процесу, в тому числі і сторони захисту, яка наполягала на даному порядку дослідження і клопотань про розширення обсягу дослідження або визнання недопустимими або неналежними певних доказів не подавала.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає досліджені докази належними, допустимими з урахуванням положень ст. ст.85, 86 КПК України.

На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що матеріалами кримінального провадження та дослідженими судом доказами підтверджуються обставини скоєння злочину та дані про осіб, які його скоїли.

Відповідно до вимог ст.65 КК України - суду при призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень. А з врахування особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який є неповнолітнім, раніше не судимим, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та звільнив його від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 104 КК України.

Підстав для зміни або скасування судового рішення, передбачених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді