ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-3869кМ14 У х в а л а
4 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді Пойди М.Ф.,
суддів -Бех М.О., Квасневської Н.Д.,
з участю прокурора - Таргонія О.А., засудженого - ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора Отроша В.М., який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів Cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року -

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він з вересня до 14 грудня 2010 року за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вчинив сутенерство, тобто забезпечував заняття проституцією іншими особами - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, підшукувала чоловіків, які бажали отримати сексуальні послуги за грошову винагороду, домовлялася про їх вартість і організовувала зустрічі клієнтів з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 для надання таких послуг.

ОСОБА_1, виконуючи відведену йому роль, орендував квартиру АДРЕСА_2 у м. Києві, де ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали і займалися проституцією, забезпечував їх медикаментами, засобами особистої гігієни та доставляв за адресами чоловіків, які бажали отримати сексуальні послуги за винагороду. Крім цього, ОСОБА_1 сфотографував ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та розмістив їх фото у мережі Інтернет з текстом про надання ними відповідних послуг і номером телефону, яким користувалася особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

За вчинення таких дій особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_1 отримували 50 відсотків коштів, одержаних ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 внаслідок заняття проституцією.

Зокрема, у зазначений спосіб ОСОБА_1 і особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 14 грудня 2010 року забезпечили надання ОСОБА_5 сексуальних послуг ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1, за грошову винагороду 500 гривень, з яких 250 гривень мали отримати співучасники злочину. Після цього ОСОБА_5, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були затримані працівниками міліції.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2014 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року щодо ОСОБА_1 змінено та на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на засудженого обов'язків, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою м'якість призначеного покарання, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд. При цьому вважає необґрунтованим рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Мотивуючи наведене, прокурор зазначає, що суд не дав належної оцінки ступеню тяжкості, суспільній небезпеці злочину, який є умисним тяжким і вчинений з корисливих мотивів, систематичності злочинної діяльності та посткримінальній поведінці ОСОБА_1, який тривалий час ухилявся від суду, у зв'язку з чим перебував у розшуку. На думку автора скарги, суд безпідставно врахував як обставини, що пом'якшують покарання, дані, які лише характеризують особу засудженого. Крім цього, прокурор звертає увагу, що суд, всупереч вимогам ст. 399 КПК України (1960 року), не виконав вказівки суду касаційної інстанції при скасуванні попередньої аналогічної за змістом ухвали апеляційного суду.

На касаційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав заперечення, у яких наводить доводи щодо законності і обґрунтованості ухвали апеляційного суду, просить залишити її без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, з'ясувавши думки засудженого та його захисника, які проти задоволення касаційної скарги заперечували, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 395 КПК України (1960 року) касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 303 КК України у касаційній скарзі не оспорюються і судом касаційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України (1960 року) вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов'язковими для органів дізнання чи досудового слідства і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Цих вимог суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2013 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року щодо ОСОБА_1 було змінено та на підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (т. 2, а. с. 145-150).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2013 року за касаційною скаргою прокурора ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2013 року щодо ОСОБА_1 було скасовано і направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Як вбачається з зазначеної ухвали, судом касаційної інстанції було констатовано неправильне застосування апеляційним судом кримінального закону, а саме, інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак за результатами нового апеляційного розгляду справи суд, урахувавши переважно ці ж самі обставини і дані про особу засудженого, які були враховані апеляційним судом при винесенні попередньої ухвали, знову прийняв аналогічне рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, чим грубо порушив вимоги ст. 399 КПК України (1960 року).

При новому апеляційному розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційних і касаційній скаргах, та ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального і кримінально-процесуального законів.

Керуючись ст. ст. 394-396, 398 КПК України (1960 року), п. 11, 15 розділу XI КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора Отроша В.В., який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Пойда М.Ф. Бех М.О. Квасневська Н.Д.