Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/963/15-к
Провадження №: 1-кп/332/99/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 р.м. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ;

потерпілого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 листопада 2014 року, приблизно о 9 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами та посвідчення водія, керуючи вантажним автомобілем «КамАЗ 5511» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ґрунтовій автодорозі між промисловими відвалам ПАО Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А. М. Кузьміна» та вул. Скворцова в м. Запоріжжя, здійснюючи рух заднім ходом до звалища сміття для його вивантаження, в умовах недостатньої видимості, в порушення пп. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та під час руху транспортного засобу заднім ходом, водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою до інших осіб, не переконався, що на траєкторії руху автомобіля відсутні пішоходи, не врахував особливості транспортного засобу (мертва зона при русі заднім ходом), за допомогою до інших осіб в цілях безпеки руху не звернувся, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилась в межах краю дороги позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , з послідуючим переїздом її тіла.

Внаслідок наїзду автомобілю під керуванням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спричинено, згідно висновку експерта з судової медичної експертизи № 5043 від 1.1.2015 року: тупую сочетанную травму головы, туловища с повреждением костей черепа, ребер, таза при явлениях кровопотери и формирующегося травматического шока, имеющие признаки тяжких телесных повреждений, опасных для жизни, находящихся в прямой причинной связью с наступлением смерти.

Згідно висновку експерта з судової автотехнічної експертизи № 77/15 від 13.2.2015 року: «в діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам пп.10.1, 10.9 ПДР, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути наїзду на пішохода залежала від виконання ним норм пп.10.1, 10.9 ПДР».

Потерпілим заявлений цивільний позов відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою провину в пред`явленій підозрі за ч.2 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, заявлений цивільний позов визнав частково в розмірі 50000 грн.

Допитаний потерпілий підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що наполягає на суворому покаранні обвинуваченого та повному задоволенні заявленого цивільного позову.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.ст.351,353,358 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого і потерпілого, оголошенням висновків експертів з проведених судових експертиз та матеріалів, що характеризують обвинуваченого.
Згідно висновку експерта з судової медичної експертизи № 5043 від 1.1.2015 року: смерть ОСОБА_7 наступила от сочетанной травмы головы, туловища с повреждением костей черепа, ребер, таза при явлениях кровопотери и формирующегося травматического шока, имеющие признаки тяжких телесных повреждений, опасных для жизни, повлекшие за собой смерть, находящихся в прямой причинной связью с наступлением смерти. Повреждения образовались от травматического воздействия тупых предметов, могли возникнуть в условиях ДТП с воздействием элементов транспортного средства в указанные области и, возможным перекатыванием колес через область бедра и таза справа.

Згідно висновку експерта з судової автотехнічної експертизи № 798/14 від 24.12.2014 року: «на момент проведення дослідження робоча гальмова система, рульове управління, ходова частина автомобіля «КамАЗ 5511» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані».

Згідно висновку експерта з судової автотехнічної експертизи № 77/15 від 13.2.2015 року: «в діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам пп.10.1, 10.9 ПДР, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути наїзду на пішохода залежала від виконання ним норм пп.10.1, 10.9 ПДР».

Суд вважає пред`явлену ОСОБА_6 підозру доведеною і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Розглядаючи цивільний позов суд, вважає, що діями обвинуваченого, яки потягли смерть дружини потерпілого, останньому завдані моральні страждання. Оскільки без матері залишилося двоє малолітніх дітей з чого потерпілий зазнає моральних страждань, і, з урахуванням поведінки обвинуваченого після вчиненої події, відсутність будь-яких спроб, хоча б частково допомогти потерпілому на утриманні якого залишилося двоє малолітніх дітей, суд за змістом ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, вважає позовні вимоги обґрунтовані у повному обсязі, вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю. Підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, визнання вини, щире каяття, що суд визнає як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжує покарання, разом з тим, враховуючи думку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, суд приходить до висновку, про призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі і реальним його відбуттям і, позбавленням права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1179,36 грн.
Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання П`ЯТЬ років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на ДВА роки.

Запобіжний захід до набуття вороком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Речові докази автомобіль «КамАЗ 5511» державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спец майдані ПР ЗМУ ГУМВС, повернути власникові ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати в розмірі 1179,36 грн.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1