Дата документу 25.12.2014

Справа № 334/8313/14-к
Провадження № 1-кп/334/576/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянинки України, маючої середню освіту, маючої на утриманні 4 неповнолітніх дітей , не працюючої, раніш не засудженої , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

26.09.20134 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні кабінету № 217 дитячої лікарні № 6, розташованої по вул.. Дудикіна,6 в м. Запоріжжі, під час конфлікту, який виник між нею та лікарем ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, нанесла останній декілька ударів рукою в обличчя та голову, внаслідок чого завдала потерпілій, згідно висновку експерта №3493 від 27.09.2014 року припухлість м`яких тканин в потиличній області і в області чола, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєному правопорушенні не визнавала. Визнала лише після допиту свідків. Суду пояснила, що на прийомі, під час спілкування з лікарем, виникла сварка. Лікар образила її та принизила . Вона не втримала свої емоції та нанесла лікарю удар рукою по обличчю, в результаті чого окуляри потерпілої впали. Вдарила лікаря лише один раз долонею по щоці, інших тілесних ушкоджень не наносила. Цивільний позов не визнає. Заявила клопотання про застосування до неї Закону України Про амністію в 2014 році.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 26.09.2014 року на прийом прийшла бабуся з сином ОСОБА_4 і принесла документи з Харківської лікарні, де хлопчик лікувався. Вона оглянула дитину. Діагноз, який поставили хлопчику передбачав встановлення дитині інвалідності, тому вона запропонувала бабці підготувати деякі документи для встановлення дитині інвалідності. Бабуся з хлопчиком вийшли і через декілька хвилин до кабінету увірвалась ОСОБА_4 , почала ображати її нецензурними словами. У ОСОБА_4 були явні признаки алкогольного сп`яніння : незв`язана мова й стійкий запах перегару. Вона зробила зауваження ОСОБА_4 і запропонувала прийти наступного разу для розмови, на що ОСОБА_4 накинулась на неї з кулаками. Нанесла удар в обличчя і декілька ударів по голові, при цьому ОСОБА_4 викрикувала, що їй нічого не буде, бо вона перебуває на обліку в психіатрії. Вона підвелась, сказала, що викличе міліцію і попрямувала до регистратури, де знаходиться стаціонарний телефон. ОСОБА_4 пішла за нею, продовжувала ображати нецензурними словами. На крик до регистратури підійшли співробітники лікарні, намагались вгамувати ОСОБА_4 .. Але остання в присутності своєї матері, своєї дитини, медпрацівників намагалась вдарити її та продовжувала ображати нецензурними словами. Мати ОСОБА_4 та медсестра намагались заспокоювати її і лише після того, як ОСОБА_4 почула, що викликали міліцію, зникла з лікарні. ОСОБА_4 своїми діями спричинила їй моральні страждання, тому просить стягнути з неї 1000 грн.

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 суду пояснили, що 26.09.2013 року лікар ОСОБА_5 працювала на прийомі. Біля кабінету перебували мами з дітьми. Біля 17 годин до поліклініки прийшла родина ОСОБА_4 - мати ОСОБА_7 з онуком . До лікаря спочатку увійшла ОСОБА_7 з онуком. Дитина пролікувалась в Харьківській лікарні і треба було готувати документи на інвалідність. Вона, як медична сестра, роз`яснила бабці які треба надати документи для оформлення інвалідності. ОСОБА_7 з хлопчиком вийшли. Через декілька хвилин в кабінет вскочила ОСОБА_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння і почала кричати на лікаря ОСОБА_5 . Лікар попросили ОСОБА_4 вийти з кабінету. Несподівано ОСОБА_4 накинулась на лікаря і почала бити по обличчю, по голові. ОСОБА_5 піднялась і попрямувала до регистратури щоб викликати міліцію. ОСОБА_4 побігла за нею, продовжувала ображати нецензурними словами і намагалась вдарити. На крик вибігли інші співробітники лікарні, намагались вгамувати ОСОБА_4 і лише тоді, коли ОСОБА_4 почула, що викликано міліцію, вона зникла разом з ОСОБА_7 і дитиною .

Допитані в судовому засіданні, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали аналогічні пояснення.

За клопотанням ОСОБА_4 в судовому засіданні були допитані ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , які пояснювали, що ОСОБА_4 прийшла до лікарні в тверезому стані, не ображала лікаря нецензурними словами і нанесла лише один удар в обличчя потерпілої. Однак до пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_11 суд ставиться критично, бо вони є родичами обвинуваченої ОСОБА_4 та заінтересовані в розгляді справи .

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Щодо особи винної, суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні чотирьох дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає наявність дітей.

Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає спричинення тілесних ушкоджень лікарю під час виконання нею службових обов`язків.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставин справи, особу обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді штрафу .

Обвинувачена ОСОБА_4 на момент закінчення розгляду справи по суті, в судовому засіданні 24.12.2014 року свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі, принесла вибачення потерпілій, суду заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію у 2014 році. Зазначила, що має на утриманні неповнолітніх дітей, а тому вона має бути звільнена від покарання

Суд, вислухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки є підстави звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію у 2014 році. .

Згідно ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, що набрав чинності 19.04.2014, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, можливо звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо-тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачена на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році має дітей, яким не виповнилось 18 років; вчинений нею умисний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також обвинувачена заявила клопотання про застосування до неї Закону України Про амністію у 2014 році, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Цивільний позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1000 грн.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання сплинув та не продовжувався.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1