Справа № 183/4000/15
№ 1-кп/183/510/15
В И Р О К
іменем України
01 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши залі Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засідання кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 19.02.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив :

28 грудня 2014 р. близько 19.00 год. ОСОБА_5 знаходився в під`їзді буд. АДРЕСА_2 , де також знаходився ОСОБА_4 та в ході розмови між ними виник словесний конфлікт, в результаті якого 28.12.2014 р. близько 19.10 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, схопив ОСОБА_5 за шию та намагаючись душити, наніс один удар кулаком правої руки в лоб, два удари кулаком правої руки в праву сторону обличчя, після чого кулаком правої руки наніс по одному удару в затилок та ліве плече ОСОБА_5 . Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден на лобі, правій щоці, правій кисті, синців на шиї, в області правого плечового суглобу, забиття м`яких тканин в потиличній області голови, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

30 жовтня 2014 року, близько 01.05 год., ОСОБА_4 знаходився біля ломбарду повного товариства «Онікс», який розташований за адресою вул. Сучкова, 159 м. Новомосковська Дніпропетровської області, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері зайшов до приміщення ломбарду звідки таємно викрав камеру відео спостереження марки «420 ТВА», вартістю 445 грн. 50 коп., яка належала ПТ «Онікс», після чого з викраденим майном з місця скоєння правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим причинив ПТ «Онікс» матеріальну шкоду на суму 445 грн. 50 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставин справи не оспорює. В скоєнні злочинів кається.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Також суд враховує добровільне відшкодування збитків по епізоду крадіжки чужого майна. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до покарання ОСОБА_4 ст. 75 КК України і вважає за неможливе призначити покарання з випробуванням, тому, що ОСОБА_4 вчинив за короткий проміжок часу два кримінальних правопорушення, тому покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.

Відповідно до ст.ст. 100, 374 КПК України вирішуючи долю речових доказів, суд вважає, що камеру відео спостереження «420ТВА», яка зберігається у ОСОБА_6 , після вступу вироку в законну силу необхідно їй залишити за належністю. СД диск з відеозаписом необхідно залишити при справі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних особи обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання громадські роботи на строк сто годин, та за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання два роки позбавлення волі.

Остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 два роки позбавлення волі

Остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним ОСОБА_4 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2015 р. за ч. 2 ст. 186 КК України призначити ОСОБА_4 чотири роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня відбування покарання за попереднім вироком з 19 квітня 2015року.

Речові докази по справі камеру відео спостереження «420ТВА» залишити за належністю ОСОБА_6 . СД диск з відеозаписом залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженими заарештованим в той же час з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1