Справа № 132/368/15-к
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону

ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 27.01.2015 року, і угоду про визнання винуватості, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калинівка Вінницької області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, має двох малолітніх дітей, призваного Калинівським РВК за мобілізацією 18.05.2014 року, проходить військову службу у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 02.02.2015 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, за наступних обставин.

Вировий ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05 вересня 2014 року близько 9 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №351 від 04 вересня 2014 року «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» та припис щодо вибуття останнього до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою, в межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку їх віддання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, тому своїми діями підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, погодився із прокурором на призначення йому наступного покарання: у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо нього підозри, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 402 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи середню тяжкість кримінального правопорушення, у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння підозрюваного у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, те що ОСОБА_4 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, його щире каяття, допомогу у розкритті злочину, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.02.2015 року між обвинуваченим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 військової служби за призовом під час мобілізації солдатом ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Віницького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному проваджені № 0000063 від 27.01.2015 року, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки .

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до ч.1 п. п.2, 3, 4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

·не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

·повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;

·періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: