АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/111/15 Справа № 711/4199/14-к Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 за участі: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у приміщенні апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово непрацюючий,

раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання визначено з моменту затримання ОСОБА_7 - з 11.03.2014 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_10 в доход держави процесуальні витрати - 307,45 грн.

Вирішена питання про речові докази.

ОСОБА_11 визнаний винним у тому, що він 11 березня 2014 року, приблизно о 20 год. 30 хв., у домоволодінні АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після спільного з потерпілим вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав удар ножем ОСОБА_12 в живіт, заподіявши останньому умисні тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого ушкодження живота з раною в епігастральній ділянці та ушкодження голівки підшлункової, тонкого та товстого кишківника, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку через невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким, та його наслідків (смерть потерпілого), та даним про особу засудженого, а також через неправильне застосуванням закону про кримінальну відповідальність - безпідставне застосування ст. 69 КК України, що призвело до м`якості призначеного покарання. Просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора про задоволення апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора і просили її відхилити, вивчивши та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначення засудженому покарання - скасуванню, з постановленням нового вироку, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення винної особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 69 КК України призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження та зі змісту вироку, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався, поверхово дослідив обставини справи з питання призначення покарання, не навівши переконливих доводів, з яких суд дійшов висновку про можливість і необхідність застосування т. 69 КК України.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні, в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, доказами.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим злочину та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України сторонами не оспорюються.

Переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів знаходить доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність обґрунтованими.

Так, при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_13 суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його негативну характеристику з місця проживання, позитивну характеристику з СІЗО, його неналежний стан здоров`я (діагноз ВДТБ верхніх долей легень (інфільтрований, туберкульоз у відкритій формі, вчинення злочину у стані сп`яніння, як обтяжуючу покарання обставину, а також обставини, що пом`якшують покарання: щире розкаяння та активне сприяння у розкритті злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини - дочки ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, призначаючи ОСОБА_13 покарання за вчинення тяжкого злочину та застосовуючи ст. 69 КК України, суд послався на його щире каяття, активне сприяння слідству, незадовільний стан здоров`я, позитивну характеристику з СІЗО, де останній утримується під вартою, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом не враховано належно тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, негативну характеристику засудженого з місця проживання, що характеристика із СІЗО містить зокрема дані про те, що надати об`єктивну характеристику не представляється можливим, оскільки засуджений перебуває у СІЗО нетривалий період часу. Судом недостатньо було враховано, що за місцем проживання останній характеризується як такий, що вживає алкогольні напої та злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з цим викликає сумнів посилання у вироку на ту обставину, що наявність на утриманні малолітньої дитини та поганий стан здоров`я засудженого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це обумовлено у ст.. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення питання про призначення обвинуваченому покарання.

За наслідками апеляційного розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України колегія суддів постановляє новий вирок.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікація його дій у апеляційній скарзі не оспорюються.

За таких обставин колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_11 11 березня 2014 року, приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у домоволодінні АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, завдав удар ножем ОСОБА_12 , спричинивши потерпілому умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, і його наслідком є смерть потерпілого; що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо; відповідно до ст.. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння; обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.. 66 КПК України та встановлених фактичних обставин є його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, поганий стан здоров`я, наявність на утриманні малолітньої дитини - дочки ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 т попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України і не знаходить підстав для застосування положень, передбачених ст.. 69 КК України..

В решті вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст.404,405,407,409, 414, 418, п.2 ст.420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення обвинуваченому покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушенні передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.121 КК України 7 (сім) років позбавлення волі.

В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Даний вирок набирає законної сили негайно і може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий :

Судді :