У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Верещак В.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 25 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Одеської області на вирок Котовського
районного суду Одеської області від 20 січня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше двічі судимого, останній раз

10 квітня 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України

на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі

ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено
за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст.
71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він 3 липня 2003 року, у співучасті з
ОСОБА_2, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, шляхом пошкодження
навісного замку проник у будинок ОСОБА_3. у с. Стара Кульна Котовського району,
звідки таємно викрав його майно вартістю 510 грн.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність
винності ОСОБА_1. у вчиненні зазначеного злочину й правильності кваліфікації
його дій, ставить питання про скасування вироку з направленням справи на новий
судовий розгляд. Посилається на те, що призначене ОСОБА_1. покарання хоча і не
виходить за межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, але за своїм розміром є явно
несправедливим внаслідок м'якості, не відповідає тяжкості злочину й особі
засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Доводи у касаційному поданні прокурора про скасування вироку щодо ОСОБА_1. з тих підстав, що йому призначено занадто м'яке
покарання, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд
повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з вироку, при призначенні ОСОБА_1. покарання суд взяв до уваги
відсутність обтяжуючих та наявність пом'якшуючих його вину обставин. Зокрема,
суд врахував щире каяття засудженого, позитивну характеристику за місцем
проживання, смерть батьків, те що він ріс і виховувався у багатодітній сім'ї,
тяжке матеріальне становище. Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи,
дійшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_1. покарання
у виді найнижчої межі, встановленої у
санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним й достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.

Крім того, із матеріалів справи убачається, що
прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, у
судових дебатах просив призначити ОСОБА_1.
покарання у розмірі та з урахуванням тих же пом'якшуючих обставин, як це
вирішив суд.

Даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1.
неправильно застосовано кримінальний закон
чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, не
виявлено.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК
України підстави для призначення справи щодо
ОСОБА_1. до
касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання прокурора відмовити.

С у д д і:

Верещак В.М. Лавренюк М.Ю. Мороз М.А.