У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Гриціва М.І. та Нікітіна Ю.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 30
січня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Пологівського
районного суду Запорізької
області від 28 липня
2005
року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

громадянина України,

раніше неодноразово судимого, останній раз

14листопада 2002 року за
ч.3ст.185 КК України

на 3 роки позбавлення волі з
іспитовим

строком 2 роки

засуджено :

- за
ч.2
ст. 185
КК України на 2 роки обмеження волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 70, 71 КК України
остаточно призначено ОСОБА_1
покарання 3 роки 1 місяць позбавлення
волі.

Цивільні позови у справі вирішено.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те,
що він в період з 10 січня 2004 року по 15 березня 2004 року
на території с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області вчинив ряд крадіжок чужого майна повторно, з
проникненням у приміщення, з
домогосподарств мешканців села.

У проміжку часу з 9 по 29 травня
2004 року, вночі, діючи з єдиним
умислом, ОСОБА_1, видаливши шибу з вікна, неодноразово проникав через нього
в їдальню ІНФОРМАЦІЯ_2, розташованого по
АДРЕСА_1, звідки викрав посуд, продукти харчування та інше майно на
загальну суму 281 грн.83коп.

15 травня 2004 року в тому ж
селі приблизно о 3 годині ОСОБА_1,
у другому під'їзді будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, з-під вхідних дверей квартири
НОМЕР_2таємно викрав кросівки вартістю 120 грн., що належали потерпілій ОСОБА_2

В апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1не переглядався.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
те, що суд, вдавшись до тривалого розгляду справи, змусив його у такий спосіб
частково визнати вину у злочинах, які він не скоював, просить вирок змінити й
пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у
задоволенні скарги слід відмовити.

Висновки суду про доведеність винуватості
засудженого ОСОБА_1у таємному
викраденні чужого майна відповідають фактичним обставинам справи і обгрунтовані зібраними у справі доказами в їх
сукупності, в тому числі показаннями засудженого, які ним були підтверджені й
відтворені на місці події у присутності не зацікавлених осіб (понятих).

Участь засудженого у злочинах, за які його засуджено, стверджується
показаннями потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, свідка ОСОБА_6 про
викрадення майна, яке їм належало або знаходилось у віданні, даними огляду місця події, показаннями
свідка ОСОБА_7 про прийняття ним
від ОСОБА_1як металобрухту рами від
велосипеда зеленого кольору, яка за описом фарби схожа до рами велосипеда, викраденого у потерпілої
ОСОБА_5, даними протоколів виявлення та
вилучення речових доказів та іншими доказами.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б викликали
сумніви в законності та обґрунтованості вироку, не встановлено.

Посилання в касаційній скарзі засудженого на примушування його до давання викривальних показань щодо себе у
названий ним спосіб є надуманими, оскільки, як видно з протоколу судового
засідання, тривалість розгляду справи була зумовлена не цими причинами, а
поведінкою учасників судового розгляду (прохання підсудного про відкладення
розгляду справи та призначення йому захисника, неодноразова неявка учасників
процесу тощо)

Покарання обрано з урахуванням
кількості та тяжкості вчинених злочинів,
даних про особу винного, обставини, що впливають на покарання. Воно визначено в межах санкції
статті звинувачення, більш наближено до мінімальної межі. Підстав для його пом'якшення немає.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів.

у х в а л и л а :

У
задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Синявський О.Г.
Гриців М.І. Нікітін Ю.І.