Справа № 1-752/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
листопада 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в
складі: головуючої - судді Федорової Т.П.

при
секретарях - Єрмійчук А.В., Святецької Н.В.

за
участю прокурора - Клепки В.Г., адвоката - ОСОБА_1.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина
України, з неповною середньою освітою, учня 11 класу ЗОШ № 1, проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше судимого 05.06.2008
року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.3 КК
України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільненого
від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

в
скоєнні злочину, передбаченого 187 ч.1 КК України,

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області,
українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою,
розлученого, працюючого робочим ТОВ
„УКРЮГ” меблева фабрика ПП ОСОБА_4., проживаючого в АДРЕСА_2, раніше судимого:

1/
25.04.1997 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст. 81 ч.3,
46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, виконання
вироку відстрочено на 2 роки,

2/
16.01.1998 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ст.ст. 141
ч.2, 140 ч.3, 142 ч.2, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років
позбавлення волі,

звільненого
05.06.2003 року по відбуттю покарання,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина
України, з професійно-технічною освітою, вдівця, не працюючого, проживаючого в
АДРЕСА_3, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 198 КК України,

В с т а н о в и в :

Неповнолітній
ОСОБА_2. вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я
особи, яка зазнала нападу (розбій).

ОСОБА_3.
вчинив заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання і збут майна, завідомо
здобутого злочинним шляхом.

ОСОБА_5.
вчинив заздалегідь не обіцяне придбання і зберігання майна, завідомо здобутого
злочинним шляхом.

Злочини
вчинені з таких обставин.

31
березня 2008 року близько 01 години неповнолітній ОСОБА_2., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходився на зупинці
громадського транспорту поблизу кафе „Біла Вежа”, що на Таращанському масиві в
м. Біла Церква. До нього звернувся ОСОБА_6. і попросив цигарку, на що ОСОБА_2.
відповів, що цигарок немає. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_6. виникла суперечка.
Потерпілий ОСОБА_6., помітивши раніше невідомих ОСОБА_7., ОСОБА_8., які
прямували в його сторону, побоюючись побиття, дістав з кишені мобільний телефон
та побіг від зупинки в бік АЗС „ТНК”, що на вул.. Таращанській, 199 в м. Біла
Церква.

ОСОБА_2.,
побачивши в руках ОСОБА_6. мобільний телефон, вирішив ним заволодіти та побіг
наздоганяти останнього. Побачивши ОСОБА_3., який йшов назустріч, ОСОБА_2.
попросив у нього допомоги та повідомив, що ОСОБА_6. заволодів його мобільним
телефоном. ОСОБА_3. вважаючи, що ОСОБА_6. дійсно заволодів мобільним телефоном
ОСОБА_2., побіг за ним. ОСОБА_2. та ОСОБА_3. наздогнали потерпілого ОСОБА_6.,
коли той забіг до магазину на території АЗС „ТНК”, витягли його за руки з
магазину. ОСОБА_3., схопивши ОСОБА_6. за руки, притиснув його до землі, а
ОСОБА_2. наніс декілька ударів руками і ногами по голові і тулубу ОСОБА_6.,
внаслідок чого останній втратив свідомість. Тобто до потерпілого було
застосовано насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров'я. Після
чого ОСОБА_2. відкрито заволодів мобільним телефоном марки „Моторола С-350”,
вартістю 150 гривень зі стартовим пакетом оператора „Діджус”, вартістю 25
гривень з грошима на рахунку в сумі 3 гривні та мобільним телефоном марки
„Нокіа 6280”, вартістю 930 гривень зі стартовим пакетом оператора „Діджус”,
вартістю 25 гривень і грошима на рахунку в сумі 3 гривні. Своїми діями ОСОБА_2.
завдав потерпілому ОСОБА_6. матеріальної шкоди на загальну суму 1136 гривень.

Заволодівши
телефонами, ОСОБА_2. повідомив ОСОБА_3. про те, що мобільний телефон марки
„Нокіа” належить йому, а мобільний телефон „Моторола” йому не належить.
Залишивши місце події, ОСОБА_2. передав ОСОБА_3. мобільний телефон „Моторола
С-350”. ОСОБА_3., зрозумівши, що мобільний телефон „Моторола С-350” здобутий
злочинним шляхом і належить потерпілому, прийняв його від ОСОБА_2. і 31 березня
2008 року о 02 годині збув - подарував його ОСОБА_5., який подарунок прийняв
і зі слів ОСОБА_3. та ОСОБА_2. дізнався
про те, що телефон здобутий злочинним шляхом. 08 квітня 2008 року мобільний
телефон „Моторола С-350” був вилучений.

Допитаний
в судовому засіданні в присутності законного представника та адвоката
підсудний ОСОБА_2. свою вину у вчиненні
інкримінованого злочину визнав повністю і суду показав, що 30 березня 2008 року
в вечірній час вживав пиво з друзями та Таращанському масиві, потім пішов на зупинку громадського транспорту, щоб
їхати додому. На зупинці побачив незнайомого хлопця, який був в стані
сп'яніння. Цей хлопець попросив у нього цигарку, на що він відповів, що цигарок
немає. Хлопець замахнувся та намагався вдарити його рукою в обличчя, але він
встиг відхилитися. Побачив, що хлопець
дістав з кишені мобільний телефон та почав комусь телефонувати, потім раптово
побіг в бік с. Шкарівка. Вирішив наздогнати хлопця, побіг за ним. Назустріч
йшов ОСОБА_3, якого він до події не знав, на ходу крикнув ОСОБА_3у, що у нього
щойно викрали мобільний телефон. Побачив, що потерпілий забіг на АЗС „ТНК”, за
ним забіг ОСОБА_3 та повідомив, що той викрав телефон. Після чого ОСОБА_3 та
охоронець авто заправки вивели хлопця на вулицю та поклали на землю. Потерпілий
намагався піднятися, але ОСОБА_3 притиснув його рукою до землі. Вирішив
перевірити кишені потерпілого, дістав з одної кишені мобільний телефон
„Моторола”, з іншій кишені мобільний телефон „Нокіа”. Після чого пішов разом з
ОСОБА_3ем в бік Таращанського масиву. Повідомив ОСОБА_3у, що мобільний телефон
„Моторола” належить потерпілому і передав телефон ОСОБА_3у. По дорозі зустріли
ОСОБА_5, якого він знає, та розповіли йому що сталося, передали йому мобільний
телефон „Моторола”, після чого пішов додому. Мобільний телефон „Нокіа” в
подальшому продав.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3. свою вину у вчиненні інкримінованого
злочину визнав повністю і суду показав,
що в день події відпочивав в м. Біла
Церква вживав спиртні напої. Приблизно о 24 годині пішов додому в с. Шкарівка,
по дорозі почув, що хтось біжить позаду нього. Спочатку його обігнав один
хлопець, а за ним біг інший. Останній хлопець, як він потім дізнався це був
ОСОБА_2., крикнув, що у нього щойно викрали мобільний телефон. Намагаючись
допомогти ОСОБА_2., побіг за першим хлопцем, який забіг на автозаправку „ТНК”.
Забіг за ним, повідомив охоронцю, то хлопець викрав мобільний телефон, разом
витягли його на вулицю. Поклав потерпілого на землю та тримав руками, ОСОБА_2.
підійшов, забрав телефони з кишень потерпілого. Коли ОСОБА_2. дістав два
телефони з кишень потерпілого, одразу зрозумів, що телефони ОСОБА_2. не
належить. Пішов проводжати ОСОБА_2., який по дорозі сказав, що мобільний
телефон „Моторола”, який він забрав у потерпілого, належить останньому. Знаючи,
що телефон викрадений, передав його ОСОБА_5., якого зустрів по дорозі. При
цьому повідомив ОСОБА_5., що телефон крадений.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5. свою вину у вчиненні інкримінованого
злочину визнав повністю і суду показав, що знає обох підсудних. В день події
приблизно о 01 годині йому зателефонував ОСОБА_3 А. і запропонував зустрітися.
Зустрілися біля магазину „Наталка” на Таращанському масиві, з ОСОБА_3. був ОСОБА_2. ОСОБА_3 розповів, що допоміг ОСОБА_2,
у якого викрали мобільний телефон, та передав йому, тобто ОСОБА_5., мобільний
телефон „Моторола”, який потім у нього вилучили працівники міліції.

Вина
підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю доведена наступними
доказами.

Потерпілий
ОСОБА_6. суду показав, що 31 березня 2008 року близько 01 годині йшов по
Таращанському масиві. На зупинці громадського транспорту сидів раніше
незнайомий ОСОБА_2, підійшов до нього та попросив цигарку. ОСОБА_2 відповів, що
цигарок немає. Помітив, що до зупинці йдуть ще два хлопця, пішов до стоянки таксі та почув позаду крик „віддай
телефон”. Почав тікати в бік авто
заправки „ТНК”, забіг до магазину на стоянці, де був охоронець. За ним забігли
два хлопця, сказали, що він нібито викрав телефон, вивели на вулицю, поклали на
землю і почали бити руками і ногами. Отримав удар по голові та втратив
свідомість можливо на 1 хвилину, коли прийшов до тями виявив, що відсутні два
його мобільних телефони - „Моторола” та „Нокіа”.

Свідок
ОСОБА_9. суду показала, що у її сина ОСОБА_6. були два мобільних телефона - марки
„Моторола” та „Нокіа”. Одного дня син прийшов додому о 02 годині, в брудному
одязі, було розсічено бров, вухо припухле. Син повідомив, що у нього відкрито
викрали два його мобільних телефони.

Крім
того, вина підсудних доводиться наступними письмовими доказами, дослідженими
судом.

Рапортом
оперативного чергового на ім'я начальника Білоцерківського МВМ-1 про те, що
08.04.2008 року о 10 годині 20 хвилин від лікаря міської лікарні № 2 надійшло
повідомлення про надання медичної допомоги ОСОБА_6., якому встановлено діагноз:
поверхнева травма голови, забій м'яких тканин обличчя (а.с. 3).

Заявою
ОСОБА_6. від 08.04.2008 року на ім'я начальника Білоцерківського МВМ-1 про
притягнення до відповідальності невідомих осіб, які в ніч на 31.03.2008 року
близько 01 години поблизу автозаправки „ТНК”, що на вул.. Таращанській, із
застосуванням фізичного насильства відкрито заволоділи його мобільними
телефонами марки „Моторола С-350”, вартістю 150 гривень, зі стартовим пакетом
„Діджус”, вартістю 25 гривень та марки „Нокіа 6270”, вартістю 900 гривень зі
стартовим пакетом „Діджус”, вартістю 25 гривень (а.с. 4).

Протоколом
огляду місця події - майданчику поблизу АЗС „ТНК” на вул.. Таращанській в м.
Біла Церква (а.с. 5).

Протоколом
виявлення та вилучення у ОСОБА_5. мобільного телефону марки „Моторола С-350”,
який зі слів ОСОБА_5. йому подарував знайомий на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 9).
Вказаний телефон був приєднаний до справи в якості речового доказу (а.с. 27,
28).

Довідками
про те, що вартість мобільного телефону „Моторола С-350”, що був у
використанні, складає 150 гривень, мобільного телефону марки „Нокіа 6280”, що
був у використанні складає 930 гривень, вартість стартового пакета „Діджус”
складає 25 гривень (а.с. 17, 18).

Судово-медична
експертиза, яка була проведена 06 червня 2008 року, прийшла до висновку, що при
вивченні медичних документів на ім'я ОСОБА_6. будь-яких судово-медичних даних
на наявність травми у нього немає. Діагноз „Поверхнева травма голови, забій
м'яких тканин обличчя” не підтверджений об'єктивними даними і тому не може
прийматись до уваги при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 150).

Проте,
потерпілий і під час досудового слідства і в суді показував, що втрачав свідомість під час
вчинення злочину, що дає підстави суду вважати кваліфікацію дій підсудного
ОСОБА_2. за ст. 187 ч.1 КК України
вірною, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, що зазнала
нападу (розбій).

Дії
підсудних ОСОБА_3. та ОСОБА_5. вірно кваліфіковані за ст. 198 КК України,
оскільки ОСОБА_3. вчинив заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання і збут
майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, а ОСОБА_5. вчинив заздалегідь не
обіцяне придбання і зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.

Призначаючи
міру покарання підсудним, суд враховує
ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини справи.

Обставинами,
що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_2. суд враховує те, що злочин він
вчинив у неповнолітньому віці, щире покаявся у скоєному. Законний представник
ОСОБА_2. повністю відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду.

Обставиною,
що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_2. є вчинення ним злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Батьки
ОСОБА_2. розлучені, він проживає разом з батьком, навчається, за місцем
навчання характеризується як учень з середніми здібностями, по характеру
спокійний, доброзичливий (а.с. 94-97). За місцем проживання скарг на ОСОБА_2.
не надходило (а.с. 98).

Законний
представник ОСОБА_2. завірив суд, що зможе контролювати поведінку сина та
виховувати його належним чином. Представник служби у справах дітей
Білоцерківської міської Ради вважає, що виправлення ОСОБА_2. є можливим без
ізоляції від суспільства і суд вважає за можливе надати йому шанс довести своє
виправлення та призначити покарання із застосуванням ст. 104 КК України.

Враховуючи
те, що злочин ОСОБА_2. вчинив до засудження вироком Васильківського
міськрайонного суду Київської області, покарання йому слід призначити за
правилами ст. 70 ч.4 КК України.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_3. являється його щире каяття - він
повністю визнав свою вину та дійсно готовий нести передбачену законом
відповідальність.

Обставинами,
що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3., є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння, а також рецидив злочину - він має 2 судимості, які не
погашені у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3.
а обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання
скарг на нього не надходило (а.с. 118, 119).

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_5. суд враховує його щире каяття - він
повністю визнав свою вину та дійсно готовий нести передбачену законом
відповідальність.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5., судом не встановлено.

ОСОБА_5.
на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання
характеризується з позитивного боку (а.с. 143, 144).

Суд,
враховуючи обставини справи та щире каяття підсудних, вважає, що виправлення
ОСОБА_3. та ОСОБА_5. також можливо без ізоляції від суспільства.

Цивільний
позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди повністю
відшкодований. В суді потерпілий також заявив позов до ОСОБА_2. про
відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. позов
обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення нападу на нього він переніс певні
моральні страждання, у нього порушився
сон, часто болить голова.

Підсудний ОСОБА_2. є неповнолітнім, не працює та
самостійного заробітку не має, тому суд не може постановити рішення про
стягнення з нього будь-яких сум.

Однак,
законний представник ОСОБА_2. позов визнав повністю і суд вважає, що позов
потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягає повному
задоволенню і стягує вказану суму з ОСОБА_2.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України і
призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, частково зарахувавши
покарання за вироком Васильківського
міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2008 року, остаточно
призначити ОСОБА_2. покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі.

На
підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_2. від відбуття покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_2 обов'язок
щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

ОСОБА_3,
ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України і
призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі кожному.

На
підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_3. та ОСОБА_5. від відбуття покарання з
випробуванням, з іспитовим строком кожному по 2 (два) роки, зобов'язавши
засуджених не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну місць проживання.

Речовий
доказ - мобільний телефон „Моторола С-350”, що переданий на зберігання ОСОБА_6.
- залишити останньому.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 3000 (три) тисячі гривень у відшкодування
завданої моральної шкоди.

Міри
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити відносно
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_5. у вигляді підписки про невиїзд з постійних місць
проживання.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -
Т.П. Федорова