Справа № 1-171/11
В И Р О К

іменем України

12.07.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Юркової Ю.В.

захисника: ОСОБА_1

представника потерпілої: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 115 КК України, -

·

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 23.02.2010 року близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в гаражному приміщенні, що по вулиці Шевченка, 79 в с. Личанка, Києво-Святошинського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_4, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4, тобто, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, з підлоги гаражного приміщення, правою рукою схопив сокиру, після чого, тримаючи сокиру у правій руці, наздогнав ОСОБА_4, який вже вийшов з гаражного приміщення на вулицю Шевченка, і, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4, умисно кинув сокирою в напрямку голови ОСОБА_4, влучивши останньому сокирою в область життєво-важливих органів, зокрема, лівої скронево-потиличної ділянки голови, спричинивши цим самим, потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді лінійної рани після хірургічної обробки в лівій скронево-потиличній ділянці, трепанаційний дефект кісток склепіння черепа в лівій скроневій ділянці з лініями перелому, що відходять від нього на основу черепа (результати хірургічної обробки багато-уламкового перелому лівої скроневої ділянки, згідно протоколу операції), пошкодження твердої мозкової оболонки (згідно протоколу операції), забій-розможення головного мозку, множинні вторинні крововиливи в стовбур мозку, набряк-набухання головного мозку.

01.03.2010 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень, помер в Боярській ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до висновку експерта № 93/Д/82 тр. від 30.03.2010 року, смерть ОСОБА_4 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломом кісток черепа, забоєм-розможенням головного мозку.

Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за

критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв'язку із настанням

смерті.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 115 КК України, не визнав та суду пояснив, що з ОСОБА_5 вони товаришували останні 20 років. 23.02.2010 року приблизно в обідній час йому зателефонував ОСОБА_4 і запитав, чи може він йому дати мішок картоплі, він сказав, щоб ОСОБА_4 прийшов до нього. ОСОБА_4 прийшов та приніс пляшку горілки та палку ковбаси. Він допоміг ОСОБА_4 донести мішок з картоплею та завантажити до службового автомобіля ОСОБА_4, після цього автомобіль поїхав, а ОСОБА_4 залишився у нього і запропонував випити пляшку горілки. Коли випили пляшку горілки, ОСОБА_4 запропонував придбати ще горілки. Вони пішли до магазину і придбали пляшку горілки, а коли повертаючись підійшли до будинку, то біля воріт побачили автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_4 запросив цих чоловіків також вжити горілки разом із ними. Він всіх запросив до гаражного приміщення на подвір'ї біля його будинку. Один із зазначених чоловіків горілки не вживав. Згодом у нього із ОСОБА_4 виникла сварка, не памятає чому. Під час сварки ОСОБА_5 перекинув стіл та вдарив його кулаком в обличчя, від чого він впав на підлогу. Він хотів захиститися, і коли вставав з підлоги, то рукою намацав якусь дерев'яну палицю, якою виявилась сокира. Коли ОСОБА_4 почав вибігати із гаражного приміщення, а він встав за ним і кинув в його напрямку той предмет, який підняв з підлоги. Згодом побачив, що загиблий на вулиці присів на купу снігу. Біля нього лежала сокира, яку він підняв та заніс в гараж. Після цього пішов спати. Згодом його розбудили працівники міліції, яким він давав пояснення. Вину не визнає, оскільки не хотів позбавляти життя потерпілого. У вчиненому розкаявся.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_4 її чоловік. 23.02.2010 року вона перебувала в м. Києві в гостях у своїх дітей. О 20 годині 30 хвилин їй зателефонувала мешканка с. Личанка ОСОБА_8 та повідомила, що її чоловік розбив собі голову. Також вона просила, щоб вона терміново приїхала в с. Личанка, Києво-Святошинського району. Вона на таксі виїхала в с. Личанку Києво-Святошинського району. По дорозі ОСОБА_8 знову зателефонувала та повідомила, що її чоловіка забрали до Боярської ЦРЛ. Вона поїхала до Боярської ЦРЛ. Коли приїхала до лікарні, її чолвоіка перевозили до реанімаційного відділення. Вона запропонувала лікарю, що перевезе чоловіка до лікарні м. Києва, але він повідомив, що вона не встигне цього зробити, оскільки його треба було оперувати негайно. Згодом їй повідомили, що її чолвоік помер.

На даний час матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі. Також їй відшкодовано 30 000 грн. моральної шкоди. Просить стягнути з підсудного 470 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 23.02.2010 року він знаходився за своїм місцем проживання разом із ОСОБА_7, коли на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 і запросив їх до нього додому в с. Личанка. Вони погодились і сіли в його автомобіль НОМЕР_1 жовтого кольору і направилися до ОСОБА_4 додому. Приїхавши до ОСОБА_4, вони побачили, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання не було. ОСОБА_7. зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_4 і поцікавився, де він знаходиться, на що ОСОБА_4 відповів, що знаходиться у свого товариша і запропонував їм приїхати до нього, при цьому по телефону розповів, куди треба їхати. Вони з ОСОБА_7 сіли до автомобіля і під'їхали до воріт одного із будинків в с. Личанка, куди їм пояснив ОСОБА_4 Під'їхавши до будинку, побачили, що в сторону будинку йшов ОСОБА_4 разом із незнайомим чоловіком, якого він в той день бачив вперше. Далі ОСОБА_4 разом із тим чоловіком підійшли до них з ОСОБА_7 і чоловік, що був із ОСОБА_4 запропонував пройти до гаражного приміщення, що біля будинку, де вони зупинились, і вжити горілки. ОСОБА_7 погодився із ними піти, а він вирішив піти за компанію. В гаражному приміщенні хлопці почали пити горілку. Горілку пили всі, окрім нього. Далі господар гаражного приміщення, на ім′я ОСОБА_6 пішов до свого будинку і приніс продукти харчування. Він просидів із ними близько години і біля 17 години вирішив йти до свого автомобіля. Близько 40 хвилин знаходився в автомобілі і чекав на ОСОБА_7 Згодом він побачив, як із гаражного приміщення вийшов ОСОБА_7 і направився до нього. Далі за ОСОБА_7 на подвір'я з гаражного приміщення вийшов ОСОБА_4, а за ОСОБА_4, на відстані близько 2-3 метри вийшов господар гаражного приміщення, який в руці, якій саме не пам'ятає, тримав сокиру. Далі побачив, як господар гаражного приміщення кинув сокиру в сторону ОСОБА_4 В цей момент ОСОБА_7 вже сів до його автомобіля і сказав, щоб ОСОБА_4 та той чоловік розберуться самі і просив їхати додому. Він спочатку не хотів їхати, але ОСОБА_7А наполягав. Тому він поїхав з місця пригоди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 23.02.2010 року близько 20 години він знаходився біля медичного пункту, що в с. Личанка Києво-Святошинського району Київської області. В цей час йому на мобільний телефон зателефонувала донка ОСОБА_3, яка являється похресницею його жінки. ОСОБА_10 поросила приїхати до неї додому. Він на своєму автомобілі приблизно через 5 хвилин після дзвінка ОСОБА_10, приїхав до них додому. Біля двору місця проживання ОСОБА_3, а саме біля воріт гаражного приміщення на землі у напівсидячому положенні, обпертий об кучугуру снігу, знаходився ОСОБА_4, голова якого була у крові. ОСОБА_4 знаходився у непритомному стані. Біля ОСОБА_4 будь-яких предметів не бачив. На місці вже були сусіди, а пізніше вже підійшов ОСОБА_11 Далі вони всі гуртом занесли ОСОБА_4 в гараж і поклали його на рядно, яке винесла ОСОБА_12 Після цього ОСОБА_12 винесла марлю і вони приклали марлю до голови ОСОБА_4 В цей момент хтось викликав швидку медичну допомогу і вони всі в гаражному приміщенні чекали на приїзд швидкої медичної допомоги. ОСОБА_3 на місці не було. Як йому сказала дружина ОСОБА_3, ОСОБА_3 спав у хаті в стані алкогольного сп'яніння. В цей час він і його дружина телефонували дружині ОСОБА_4 і повідомили їй про вказану подію. Приблизно через 40 хвилин на місце приїхала швидка медична допомога, яка забрала ОСОБА_4 до лікарні в м. Боярка. Він своїм автомобілем також поїхав до лікарні. В лікарні ОСОБА_4 поклали до реанімації. До лікарні вже приїхала ОСОБА_5. Далі до лікарні приїхали працівники міліції, які відібрали у нього відповідне пояснення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що взимку 2010 року він тимчасово проживав у ОСОБА_6, оскільки перебував в Київській області на заробітках. 23.02.2010 року в післяобідній час йому зателефонував ОСОБА_4 та запропонував приїхати до нього додому. Він погодився і вони з ОСОБА_6 на автомобілі останнього приїхали додому до ОСОБА_4, однак останнього вдома не було. Він зателефонував ОСОБА_4 і той розповів їм, куди треба їхати. Вони поїхали в с. Шпитьки і по дорозі зустріли ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після чого разом поїхали додому до ОСОБА_3, де в дворі його будинку в гаражі разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 випили пляшку горілки. ОСОБА_13 спиртне не вживав і чекав на нього в своєму автомобілі. Коли випили пляшку горілки, придбали ще одну, яку також випили в гаражі. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відбувся словесний конфлікт, у зв′язку з чим він запропонував ОСОБА_4 відвезти останнього додому, на що той відмовився і сказав, що залишиться. Тоді він пішов і сів в автомобіль до ОСОБА_6 В цей момент ОСОБА_6 сказав, що бачив, як біля гаража, здається, полетіла сокира, на що ОСОБА_7 відповів, що не бачив і вони поїхали додому до ОСОБА_6 Через деякий час їм зателефонувала дружина ОСОБА_4 вони приїхали до неї додому, де дали пояснення працівникам міліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 24.03.2010 року в с. Личанка Києво-Святошинського району Київської області до нього підійшов працівник міліції та запропонував бути понятим при проведенні відтворення обстановки та обставин події, на що він погодився. Окрім нього, понятим також запросили ОСОБА_15 В ході відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_3 пояснив, що він 23.02.2010 року напротязі дня вживав спиртні напої з ОСОБА_5 Під час вживання спиртних напоїв між ними виник конфлікт і ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_3 по обличчю, від якого ОСОБА_3 впав на підлогу. Далі ОСОБА_3 пояснив, що, лежачи на підлозі, він взяв в руку якусь палицю та кинув нею в бік ОСОБА_5, а потім виявив, що це була не палиця, а сокира.

В судовому засіданні були оголошені покази свідка ОСОБА_12, яка відмовилась давати покази суду відповідно до ст. 63 Конституції України, що ОСОБА_3 її чоловік. 23.02.2010 року вона разом із своїм чоловіком знаходилась вдома за місцем їхнього проживання. В обідній час до чоловіка зателефонував їхній спільний знайомий ОСОБА_4, запитав у чоловіка, чи можна у нього взяти картоплі. Через деякий час приїхав ОСОБА_4, який зайшов до будинку, поставив на стіл пляшку горілки «Хлібний дар», ковбасу та хліб. Після цього чоловік дав ОСОБА_4 мішок картоплі і допоміг ОСОБА_4 донести картоплю до автомобіля, на якому останній приїхав. Після цього, ОСОБА_4 разом із чоловіком повернулися до будинку і, сівши за стіл, почали вживати горілку. Їй запропонували з ними вжити горілки, але вона відмовилася, і пішла у свою кімнату. Через деякий до кімнати зайшов її чоловік і взяв гроші і пішов, куди саме, сказав, і вона зрозуміла, що він пішов щось придбати до магазину. Близько однієї години її чоловік до будинку не заходив. В цей проміжок часу додому приїхала її донька, яка знаходилась на навчанні у м. Києві. Приблизно через годину в будинок зайшов її чоловік ОСОБА_3, який попросив у неї щось приготувати на закуску. Вона зрозуміла, що чоловік із ОСОБА_4 вживають горілку чи на подвір'ї чи в гаражному приміщенні. Вона запросила їх до хати, але чоловік відповів, що серед них є інші незнайомі люди і він би не хотів, щоб вони заходили до будинку. Вона на подвір'я не виходила, приготувала закусити, положила на підніс і чоловік вийшов з будинку. Що відбувалося на подвір'ї, чи в гаражному приміщенні, вона не знає, оскільки на подвір'я не виходила. Чоловіка не було близько 2-х годин, хоча точно вона сказати не може. Далі чоловік прийшов до будинку, він знаходився у стані сильного алкогольного сп'яніння. Вони з донькою допомогли йому зняти верхній одяг і провели його до кімнати і положили на диван. Чоловік був настільки п'яний, що не міг навіть розмовляти. Далі вона вийшла на подвір'я і побачила, що біля гаража на снігу в напівсидячому положенні ОСОБА_4, більше нікого на подвір'ї не було. ОСОБА_4 був без свідомості. На голові у нього була кров, але рани на голови вона не бачила. Біля ОСОБА_4 жодних предметів вона не бачила. Можливо, із-за того, що на дворі вже було темно. Це було близько 19 години. Вона відразу злякалася, забігла до хати і звернулася до доньки, щоб донька викликала швидку медичну допомогу. Донька пішла до матері її чоловіка, яка проживає по сусідству і звідти викликала швидку медичну допомогу. Далі до ОСОБА_4 підійшли сусіди і вони всі гуртом занесли його до приміщенні гаражу, де постели ковдру і поклали його на ковдру. Голову замотали марлею, щоб зупинити кров. Далі вони чекали поки приїде швидка медична допомога. По приїзду швидка медична допомога забрала ОСОБА_4 до лікарні. В цей час її чоловік ОСОБА_3 спав у будинку. Через деякий час приїхали до їхнього будинку працівники міліції, розбудили чоловіка. Від міліції вона дізналася, що її чоловік кинув сокирою в ОСОБА_4 і влучив йому по голові. Далі працівники міліції здійснили оформлення місця пригоди і забрали її чоловіка до відділку міліції для дачі пояснень.

В судовому засіданні були оголошені покази свідка ОСОБА_10, яка відмовилась давати покази суду відповідно до ст. 63 Конституції України, що 23.02.2010 року вона знаходилась на навчанні. Коли вона їхала на навчання, то батько з мамою знаходилися вдома. Близько 17 години, точного часу вона не пам'ятає, вона приїхала з м. Києва до с. Личанка і попрямувала до себе додому. В центрі с. Личанка вона зустріла свого батька, який був разом із знайомим ОСОБА_4 жителем с. Личанка. Вона підійшла до них і побачила, що вони знаходяться у стані алкогольного сп'яніння. Близько 18 години до будинку зайшов батько і попросив її, щоб вона йому дала підніс, щоб покласти на нього закуску. Вона чула, як мама у нього запитала чому вони не йдуть до хати, на що батько відповів, що їх багато і є незнайомі люди. Далі батько взяв підніс із закускою і пішов на вулицю. Батька не було близько години. За цей час вона на вулицю не виходила і знаходилася в будинку. Далі батько зайшов до будинку, який був у стані сильного алкогольного спяніння. Вони з мамою зняли із батька верхній одяг і допомогли батькові лягти на ліжко у кімнаті. Далі мама вийшла на подвір'я, після чого забігла до будинку, почала кричати, була дуже схвильована і наказала їй, щоб вона бігла до бабусі, яка проживає по сусідству з метою викликати швидку медичну допомогу. Вона навіть не запитала, що трапилося і відразу побігла до бабусі, де через стаціонарний телефон викликала швидку медичну допомогу. Далі вона повернулася додому і мати їй повідомила, що у них на подвір'ї біля гаража лежить ОСОБА_4, і на ньому є кров. Вона хотіла піти подивитися, але мама їй не дозволила і вона залишилася в будинку. Далі вона чула, що в них на подвір'ї було багато людей, щось кричали між собою, мама декілька раз забігала до хати брала марлю та ще щось і знову бігла в бік гаража. Батько в цей час спав на ліжку в кімнаті будинку. Далі мама їй повідомила, що приїхала швидка медична допомога та забрала ОСОБА_4 до лікарні. Пізно у ввечері до них до будинку прийшли працівники міліції, які розбудили її батька і забрали до відділку міліції для дачі пояснень.

Крім того, судом були досліджені докази, які є в матеріалах справи, а саме:

В томі № 1:

- довідка, згідно якої ОСОБА_4 потрапив до приймального відділення Києво-Святошинської ЦРЛ і йому було встановлено діагноз: відкрита черепно-мозкова травма (а.с. 5);

- протокол огляду місця події від 24.02.2010 року, обєктом якого являється приміщення гаража по вул. Шевченка, 79 с. Личанка Києво-Святошинського району Київської області. в ході огляду гаража на войлоку було виявлено плями бурого кольору. Також в гаражі було виявлено та вилучено три господарські сокири. З зовнішньої сторони гаража на вулиці з лівої сторони від воріт на снігу знаходиться пляма бурого кольору (а.с. 7-14);

- зявлення із зізнанням ОСОБА_3, в якому він дає аналогічні пояснення тим, які давав в судовому засіданні (а.с. 27);

- акт судово-медичного освідування № 36 від 25.02.2010 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, по давності можуть відповідати вказаному строку і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 30);

- акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 230 від 03.03.2009 року, згідно якого ОСОБА_3 в період інкримінованих йому діянь і в даний час на психічне захворювання не страждає (а.с. 45-47);

- копія лікарського свідоцтва про смерть, згідно якого ОСОБА_4 02.03.2010 року помер від відкритої черепно-мозкової травми (а.с. 70);

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (а.с. 71);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, в ході якої ОСОБА_3 підтримав покази свідка ОСОБА_6 (а.с. 86-88);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, в ході якої ОСОБА_3 частково підтримав покази свідка ОСОБА_7 Не погодився лише в тій частині, що в той момент, коли в нього виник конфлікт з ОСОБА_4, він за сокиру не хапався (а.с. 89-91);

- протокол відтворення обстановки та обставин події, в ході якого ОСОБА_3 відтворив обставини нанесення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та дав аналогічні пояснення тим, які він давав в судовому засіданні (а.с. 92-100);

- заключення експерта № 87/Д від 30.03.2010 року, згідно якого при огляді 25.02.2010 року ОСОБА_3 було виявлено садно лобної ділянки зліва та садно в лівій скроневій ділянці. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, яким міг бути кулак, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному в постанові та є легкими тілесними ушкодженнями (а.с. 105);

- заключення експерта № 93/Д/82тр від 30.03.2010 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_4 виявлено: лінійну рану після хірургічної обробки в лівій скронево-потиличній ділянці, трепанаційний дефект кісток склепіння черепа в лівій скроневій ділянціз лініями перелому, що відходять від нього на основу черепа, пошкодження твердої мозкової оболонки, забій-розможення головного мозку, множинні вторинні крововиливи в стовбур мозку, набряк-набухання головного мозку. Смерть ОСОБА_4 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа, забоєм-розможенням головного мозку. Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному звязку з настанням смерті. Можливо, що черепно-мозкова травма могла утворитись від дії предмету з рубаючими властивостями, а саме від дії сокири. Черепно-мозкова травма за давністю може відповідати терміну, вказаному в постанові. Черепно-мозкова травма не могла утворитись за механізмом, вказаним ОСОБА_3 під час відтворення обстановки та обставин події 24.03.2010 року, оскільки при розташуванні потерпілого спиною та потилицею до нападника, який тримає сокиру в правій руці, пошкодження мали б розташовуватись на правій чи задній поверхні голови. В той час, як у ОСОБА_4 пошкодження знаходились на лівій частині голови. Смерть ОСОБА_4 була констатована 01.03.2010 року о 18 годині 10 хвилин (а.с. 110-111);

- акт судово-медичного дослідження трупа № 82 від 27.03.2010 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_4 виявлено: лінійну рану після хірургічної обробки в лівій скронево-потиличній ділянці, трепанаційний дефект кісток склепіння черепа в лівій скроневій ділянціз лініями перелому, що відходять від нього на основу черепа, пошкодження твердої мозкової оболонки, забій-розможення головного мозку, множинні вторинні крововиливи в стовбур мозку, набряк-набухання головного мозку. Смерть ОСОБА_4 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа, забоєм-розможенням головного мозку. Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному звязку з настанням смерті. Можливо, що черепно-мозкова травма могла утворитись від дії предмету з рубаючими властивостями (а.с. 112-114);

- протокол предявлення предметів для впізнання, в ході якого ОСОБА_3 серед наданих придметів впізнав сокиру під № 3 та пояснив, що саме цією сокирою він кинув в напрямку ОСОБА_4 (а.с. 128-131);

В томі № 2:

- протокол відтворення обстановки та обставин події, в ході якого ОСОБА_3 відтворив обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 34-40);

- заключення експерта № 1/Д/82 тр від 06.01.2011 року, згідно якого можливість утворення виявленої при дослідженні трупа ОСОБА_4 черепно-мозкової травми за механізмом, вказаним ОСОБА_3 під час відтворення обстановки та обставин події 04.01.2011 року, не виключається (а.с. 49).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_3, потерпіла ОСОБА_5, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 давали правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.

Суд визнає, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 давали правдиві покази в ході досудового слідства, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.

Таким чином судом встановлено, що 23.02.2010 року, близько 18 години, в ході сварки, що виникла на грунті особистих неприязнених стосунків під час сумісного розпиття спиртних напоїв підсудний ОСОБА_3 умисно кинув сокиру у потерпілого ОСОБА_4 який в цей час перебував від нього на відстані близько 2-4 метрів (враховуючи пояснення свідка ОСОБА_6 та відтворення обстановки та обставин події (т.2 а.с.34-37), потерпілий в цей час був повернутий до підсудного лівою задньою частиною тіла (враховуючи локалізацію наявних тілесних ушкоджень. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 помер 01.03.2010 року в лікарні.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 повністю доведена, але його дії органами досудового слідства невірно кваліфіковані за ч 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб'єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Враховуючи спосіб вчинення злочину ОСОБА_3 кидання сокири з відстані близько 2-4 метрів, в темний час доби, наявність можливості у ОСОБА_3 зблизитись з потерпілим, якби в нього був умисел на вбивство, з метою реалізації цього умислу, що підсудний не зробив, враховуючи відсутність будь-яких даних, що свідчили б про спеціальну підготовку чи навики ОСОБА_3 у володінні сокирою як зброєю, враховуючи стосунки підсудного і потерпілого, що передували злочину дружні стосунки на протязі довгих років, в день вчинення злочину - сумісне розпиття спиртних напоїв, сварка, що переросла в бійку, суд вважає, що в даному випадку ставлення ОСОБА_3 до смерті потерпілого ОСОБА_4 було необережним. Необережне ставлення до наслідків вчиненого підтверджують і дії підсудного після вчинення злочину, оскільки останній не цікавився наслідками своїх дій, і одразу пішов до свого будинку. Крім того суд враховує ту обставину, що підсудний для нанесення тілесних ушкоджень не підбирав спеціально предмет чи знаряддя, а кинув у потерпілого перше, що було поблизу, наніс лише один удар, маючи можливісь нанести удари ще. Зважаючи на відсутність умислу на вчинення умисного вбивства у ОСОБА_3 суд враховує також і проміжок часу, що пройшов від нанесення потерпілому тілесних ушкоджень 23.02.2010 року та його смертю 01.03.2010 року.

В той же час суд вважає, що кидаючи сокиру, що має достатню вагу та ріжучі і рубаючі властивості, в потерпілого, підсудний усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки у вигляді можливості спричинення тяжких тілесних ушкоджень, і свідомо допускав настання таких наслідків, тому обгрунтування захисту про вчинення підсудним необережного вбивства є необгрунтованим.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 66 КК україни визнає зявлення із зізнанням; щире каяття у вчиненому, яке виражається у критичному ставленні до своїх дій, готовності нести покарання за вчинене; та часткове відшкодування завданого збитку, згідно пояснеь потерпілої.

Обставною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд, крім обставин, що помякшують його покарання, та обставини, що обтяжує його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, а також особу підсудного ОСОБА_3, який вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно чакстково відшкодував збитки потерпілій, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч. 2 КК України.

Суд визнає, що злочинними діями підсудного ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду, яка повязана із втратою близької людини чоловіка, і ця шкода відповідно до ст. 1167 ЦК України повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто підсудним ОСОБА_3, тому суд частково задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, згідно якого при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує матеріальний стан підсудного який не працює і перебуває в місцях позбавлення волі, а також те, що підсудний частково у вигляді 30 000 гривень відшкодував потерпілій моральну шкоду.

Цивільний позов потерпілої про стягненнгя матеріальної шкоди суд залишає без задоволення у зв′язку з повним відшкодуванням їй такої шкоди, і відмовою останньої від цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 28 липня 2010 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, - залишити взяття під варту та тримання в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 85 000 (вісімдесят п′ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази: сокиру та марлю з плямами бурого кольору, передані на зберігання до камери схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілою, представником потерпілої, захисником, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: