ВИРОК
Іменем України
Дата документу 28.11.2014
Октябрський районний суд м. Полтава у складі:
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 21.07.1997 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Саксаганського району, Дніпропетровської області, українця, гр. України, військовозобов`зяаного, позапартійного, освіта неповна середня, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення
передбаченого ст.260 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
На початку квітня 2014 року на території Донецької області невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої "Донецької народної республіки" (надалі - ДНР) було створено не передбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну. Воєнізовані групи були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. У зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались у різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
На початку жовтня 2014 року обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Донецьк, усвідомлюючи суспільно-небсзпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, добровільно надав згоду на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування ДНР, яке діяло на території міста.
Ознайомившись із встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного не передбаченого законом збройного формування. ОСОБА_5 надав свою згоду на їх дотримання та виконання, чим підтвердив свої наміри на участь у ньому та виконання його цілей і завдань.
1 жовтня 2014 р. обвинувачений ОСОБА_5 , отримавши завдання від керівництва незаконного збройного формування ДНР, здійснив збір інформації про наявність та розташування мінно-вибухових засобів захисту українських військових у місцях їх розташування біля селища Красногорівка Марійського р-ну Донецької обл. шляхом візуального спостереження прилеглої території та самого блокпосту. Отримані відомості ОСОБА_5 власноручно зафіксував на папері у вигляді схеми розташування мінних полів блокпосту сил АТО, після чого був затриманий військовослужбовцями ЗС України.
27 листопада 2014 року під час досудового розслідування між прокурором відділу захисту прав і свобод дітей прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з якою неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди неповнолітньому обвинуваченого ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст. 260 ч. 2 КК України у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є тяжким, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором, неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд,
з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 260 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов?язати неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання періодично з?являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
Міру запобіжного заходу утримання під вартою скасувати звільнивши його з під варти негайно в залі суду.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1