Справа № 0614/1913/2012
провадження 1/283/15/2013
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2013 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.,

при секретарі Пух Н.М.

з участю прокурора Пургіна Т.І.

захисника ОСОБА_1

розглянувши на відкритому судовому засіданні в залі суду м. Малині кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим слідством ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство за ст. 15 ч.2 ст. 115 ч.1 КК України за наступних обставин.

02 квітня 2012 року близько 19-ї години у ОСОБА_2 на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_3 у ході телефонної розмови виник словесний конфлікт, в ході якого він домовився з останнім про зустріч близько 20 години 30 хвилин на території колишнього аеродрому в районі вул. Романенка в м. Малині, щоб з'ясувати стосунки.

Усвідомлюючи можливість запрошення ОСОБА_3 на зустріч інших осіб, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З цією метою він близько 20-ї години того ж вечора в лісосмузі поблизу залізничної колії сполучення Київ-Коростень зі схову взяв гладкоствольну вогнепальну зброю невстановленого зразка, яку знайшов раніше та зберігав там, та з нею пішов на зустріч з ОСОБА_3

Близько 21-ї години 02.04.2012 року, знаходячись на території колишнього аеродрому в м. Малині із зарядженою гладко ствольною вогнепальною зброєю ОСОБА_2 помітив силуети трьох осіб, які вийшли з автомобіля і стали наближатись до нього.

При цьому, він умисно навівши зброю у напрямку цих осіб, здійснив один постріл у ОСОБА_4, влучивши йому у місце розташування життєво важливих органів - в область грудної клітини і таким чином виконав усі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Діями підсудного ОСОБА_4 умисно були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у вигляді проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини з множинними пошкодженнями тонкої кишки та брижі тонкої кишки, множинних вогнепальних поранень лівого плеча з пошкодженням лівої плечової артерії.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав своєї вини. Показав, що раніше судимий ОСОБА_3 вимагав від нього передачі на тюрму наркотиків та неодноразово погрожував йому фізичною розправою за непослух.

02 квітня 2012 року по телефону вони домовились про зустріч в районі старого аеродрому в м. Малині. Побоюючись за своє життя, він взяв у схованці в районі лісосмуги раніше сховану рушницю та пішов з нею на домовлене місце. Бачив, як під'їхав автомобіль з якого вийшло троє осіб та пішли на нього. Він попереджав їх, щоб не підходили ближче, бо в нього рушниця, однак ОСОБА_4 побіг до нього, розмахуючи руками. В руках у нього, як йому здалося, був ніж. Злякавшись, він мимоволі здійснив постріл, після чого кинув рушницю та втік.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_4 того вечора біля 20-ї години, йому зателефонував ОСОБА_3 та запропонував кудись проїхати разом з Ничипоренком поговорити з кимось і там буде цілий натовп людей. Він їхав, щоб захистити ОСОБА_3. Коли приїхали на аеродром, втрьох вийшли з машини, та пройшовши 5-7 метрів, пролунав постріл після чого його відвезли до лікарні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 заявила клопотання, підтримане підсудним про повернення справи на досудове розслідування з підстав неповноти досудового слідства.

Дослідивши письмові докази по справі, показання підсудного, потерпілих, свідків, вислухавши думку прокурора, який заперечував щодо направлення справи на додаткове розслідування, суд вважає за необхідне повернути справу на додаткове розслідування в зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України суд може повернути справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти чи неправильності досудового слідства лише в тому випадку, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 травня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» передбачено, що досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

У ч.3 ст.63 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), а також винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотив останнього.

Досудове слідство в основу обвинувачення поклало як встановлений факт виникнення у ОСОБА_2 злочинного умислу на вбивство будь-якої іншої особи, яка прибуде на його зустріч з ОСОБА_3 - на ґрунті особистих неприязних стосунків з останнім.

Такі висновки не ґрунтуються на доказах та суперечать матеріалам справи.

Як видно з протоколу явки з повинною (а.с. 107-111 т.1) ОСОБА_2 детально власноруч виклав в ньому обставини стосунків, які склалися між ним та ОСОБА_3 до подій 02.04.2012 року на аеродромі. Посилався на те, що останній неодноразово вимагав у нього «давати наркоту на зону». На його відмову погрожував йому фізичною розправою з боку кримінальних авторитетів. Були погрози йому і з боку останніх. Сприймаючи ці погрози реальними, він домовився з ОСОБА_3 про зустріч і взяв з собою рушницю щоб «відлякати бандитів». Стверджував, що на аеродромі з машини вийшло троє і пішли на нього. Бачив як в руках у потерпілого щось блиснуло. Попереджував їх щоб не підходили до нього, бо вистрелить. Коли ОСОБА_4 побіг на нього, розмахуючи руками, він зі страху натиснув на курок, а після цього кинув рушницю і втік. Пояснював, що здійснив постріл з метою самозахисту, бо існувала реальна загроза його життю.

На ці ж обставини посилався ОСОБА_2 і під час додаткових допитів в якості обвинуваченого (т.1 а.с. 120-123, т.2 а.с. 144-146). Вказував на те, що рушниця була не в робочому стані.

В судовому засіданні давав по суті аналогічні цим пояснення, зазначаючи, що не мав наміру когось застрелити. Вважав, що вони поспілкуються на відстані та хлопці поїдуть.

Як показав свідок ОСОБА_3 вранці 02.04.2012 року під час зустрічі він попередив підсудного, щоб той не займався розповсюдженням наркотиків серед молоді. Ввечері йому зателефонував ОСОБА_2 та запропонував зустрітися на аеродромі, щоб вирішити це ж питання. Заперечував факти погроз підсудному з його боку та неприязних стосунків з останнім.

Згідно роз'яснень п.22 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного. При цьому, визначальним є суб'єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

З Постанови судової палати у кримінальних справах ВСУ України від 31.01.2013 року (справа 5-32кс12) слідує, що для з'ясування змісту і спрямованості умислу особи необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувало події, їх стосунки.

Як видно з матеріалів справи, всупереч зазначеним роз'ясненням обставини події, які б дозволяли визначити дійсні мотиви і мету злочину і відповідно до цього вірно кваліфікувати дії підсудного досудовим слідством належним чином не досліджувались, хоча їх визначення є обов'язковим для суду при розгляді справ даної категорії.

Поза увагою слідства лишились неодноразові послідовні пояснення підсудного щодо існуючої між ним з одного боку та ОСОБА_3 і його знайомими з іншого критичної ситуації, яка передувала вчиненню злочину, включаючи поведінку не тільки винного але й останніх.

Це має суттєве значення для справи, оскільки саме ця ситуація безпосередньо визначає мотивацію злочинного діяння та сприяє розкриттю злочину.

Зазначені доводи підсудного в свій захист нічим не спростовані і залишені без відповідної правової оцінки слідства, не будучи перевірені ним.

Не перевірялись належним чином і покази свідка ОСОБА_3 щодо характеру стосунків між ним та обвинуваченим до зазначених подій та з якою метою вони зустрічались на аеродромі.

Про напруженість в стосунках цих сторін стверджувала і свідок ОСОБА_5, однак її покази слідство визнало завідомо неправдивими, не аргументуючи свого висновку (т.1 а.с.23). Будь-якої перевірки вказаних обставин досудовим слідством також не проводилось.

Матеріали справи свідчать, що підсудний не був знайомий з потерпілим раніше і ніяких стосунків з ним не мав. В цьому зв'язку непереконливими та надуманими є висновки слідства про те, що у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на вбивство будь-якої особи, яка прийде на зустріч з ним разом з ОСОБА_3

В зв'язку з цим слідству необхідно встановити в повному обсязі та сформулювати в обвинуваченні мету та мотив злочину, які є обов'язковими ознаками складу злочину, передбаченого ст.115 КК України. Поверховість слідства та відсутність конкретизації обвинувачення позбавляє суд можливості зробити правильні висновки щодо кваліфікації дій підсудного.

Під час огляду одягу потерпілого в лікарні на його кофті було виявлено три металеві дробини. За висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_4 заподіяні проникаючі вогнепальні поранення черевної порожнини з множинними пошкодженнями тонкої кишки та її брижі, множинні вогнепальні поранення лівого плеча, в зв'язку з чим його було прооперовано.

В зв'язку з цим підлягають з'ясуванню наступні питання:

- звідки на одязі потерпілого з'явились дробини, хто їх туди поклав, та за яких обставин;

- чи вилучались під час операції з тіла потерпілого дробини, яка їх кількість та як з ними поступили в подальшому. Оскільки за результатами судово-медичної експертизи від 14.05.2012 року вогнепальне поранення живота було сліпим, що передбачає залишення вогнепального заряду в тілі внаслідок невеликої кінетичної енергії;

- чи є ідентичними дробини на одязі з тими, що вилучались під час операції.

З цією метою необхідно встановити та допитати осіб із числа медичного персоналу лікарні, які приймали одяг потерпілого при поступленні його до приймального відділення, вияснивши питання щодо походження вказаних дробин.

Підлягають встановленню та допиту інші медичні працівники (лікарі, медсестри), що брали участь в операції потерпілому з метою уточнення питань щодо кількості, характеру та локалізації поранень останнього. При цьому, слід з'ясувати, які предмети вилучались з тіла потерпілого, їх опис та кількість, а також їх подальша доля.

З урахуванням наслідків цих слідчих дій вирішити питання щодо ідентифікації дробин на одязі з тими предметами, що вилучались з тіла ОСОБА_4 в ході операції.

Під час досудового слідства по справі призначалась судово-медична експертиза і на вирішення експерта слідчим ставилось ряд питань, що мають суттєве значення по справі. Однак, як вбачається з висновку експерта №158 від 14.05.2012 року (т.1 а.с. 170-171) експертиза проведена вкрай недбало, поверхово із суттєвими порушеннями вимог Інструкції Міністерства охорони здоров'я України №6 від 17.01.1995 року про проведення судово-медичної експертизи в частині повноти дослідної частини, яка повинна містити докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, в тому числі і тих, що реєстрували ушкодження.

Експертом без належної мотивації не дані відповіді на всі питання, які перед ним ставились слідчим, а зроблені висновки носять декларативний характер. Матеріали справи експерту не надавались і не досліджувались ним.

На момент проведення експертизи не було встановлено вид та характер зброї та травмуючих предметів, а також відстань, з якої робився постріл і ці дані експерту також не були представлені для дослідження, не встановлена фактична кількість, локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Викладене свідчить, що за таких обставин висновки судово-медичної експертизи на даний час не можуть сприйматись як достовірні та повноцінні.

В ході судового розгляду з метою перевірки і уточнення певних фактичних даних судом в порядку ст. 3151 КПК України давалось доручення слідчому на проведення певних слідчих дій.

Матеріали виконання судового доручення свідчать про неповне та неналежне його виконання досудовим слідством внаслідок чого ряд важливих для справи обставин так і лишились не встановленими.

Зокрема, не проведені відтворення обстановки та обставин події з усіма учасниками події 02.04.2012 року з метою встановлення з якої відстані та в якому напрямку здійснено постріл, яке було взаємне розташування зброї та потерпілого в момент пострілу, цілеспрямованість пострілу. Досудовим слідством питання встановлення відстані пострілу (впритул, з близької відстані, з неблизької відстані) шляхом проведення експертизи проведена не була.

Це в свою чергу виключає можливість проведення відповідних експертиз в суді з метою встановлення дійсних обставин справи.

Як слідує з постанови слідчого про призначення експертизи холодної зброї (т.1 а.с. 206) в ході проведення огляду місця події за адресою м. Малин вул. Романенка було вилучено біту для гри в бейсбол та лапту, яка досліджувалась експертом у сфері холодної зброї №1/357 від 07.05.2012 року (т.1 а.с. 208-211).

В матеріалах справи відсутній процесуальний документ, який фіксував би факт виявлення та вилучення цієї бити.

Вимоги суду про долучення до справи відповідного протоколу слідством не виконані без зазначення причин.

Оскільки в світлі перевірки доводів підсудного щодо агресивності дій осіб, прибувших на аеродром на зустріч з ним, вияснення питання знаходження бити на місці події має значення для справи, - виникає потреба у встановленні та допиті осіб, які виявили цей предмет та надали його слідству.

Останньому належить процесуально закріпити місце виявлення бити на місці події з урахуванням встановлених даних.

При виконанні судового доручення в ході відтворення обстановки та обставин події (т.2 а.с.157) свідок ОСОБА_6 визначив відстань між підсудним та потерпілим в момент пострілу - біля 17м. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказували, що ця відстань біля 20 метрів (т.2 а.с. 153,160). Підсудний стверджував, що постріл було здійснено з відстані 5-7м. до потерпілого (т.2 а.с. 146).

З урахуванням цього слідству необхідно визначитись та встановити в обвинуваченні відстань вчинення пострілу, оскільки це в сукупності з іншими доказами має значення для з'ясування змісту та спрямованості умислу винного.

В цьому ж зв'язку належить більш конкретизувати вид гладкоствольної вогнепальної зброї як знаряддя злочину (рушниця, гвинтівка, її калібр), з якої вчинявся постріл.

Підсудний в своїх показах стверджував, що це була рушниця. Згідно висновків судово-балістичної експертизи (т.1 а.с. 200) картеч та полімерний контейнер могли бути складовими частинами одного мисливського патрона 20-го калібру.

Зазначені дані необхідно і можливо встановити шляхом співставлення знаходження пошкоджень на тілі потерпілого, пошкоджень на його одязі з направленням лінії пострілу, використовуючи дані судово-медичної (в тому числі і призначення додаткової/ комплексної), криміналістичної експертиз одягу, даних відтворення обстановки та обставин події та з визначенням місця з якого здійснено постріл на місці злочину.

Крім того, згідно висновку судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 04.05.2012 року №2/280 (т.1 а.с. 177-184 в межах чутливості застосованих методів на поверхні наданих на дослідження кофті та футболки вилучених у ОСОБА_4 під час огляду місця події, продуктів пострілу не виявлено.

З'ясування зазначених обставин має істотне значення у справі для правильного встановлення фактичних обставин справи.

Неповноту та неправильність досудового слідства неможливо усунути в судовому засіданні, а тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, оскільки провадження вищевказаних дій неможливе з додержанням процесуальної форми судового розгляду, в зв'язку з чим справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, в ході якого необхідно врахувати викладене в цій постанові.

Крім того, необхідно вжити дієвих заходів щодо ретельної перевірки пояснень підсудного стосовно обставин, що передували подіям 02.04.2012 року на аеродромі. З метою з'ясування характеру стосунків між ним та ОСОБА_3 слід більш детально допитати по цьому підсудного, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Підлягають відповідній перевірці і покази свідка ОСОБА_3 щодо того, що підсудний займався реалізацією наркотиків, а також ті обставини на які вказує суд в даній постанові.

Згідно ч.4 ст.165 КПК України запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.

Суд не вбачає законних підстав для зміни обраного виду запобіжного заходу підсудному на більш м'який, оскільки його необхідність не відпала, в межах додаткового розслідування слід забезпечити належну процесуальну поведінку підсудного при проведенні слідчих дій, запобігти можливості ухилення ним від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у справі.

Керуючись ст.ст. 22, 281 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, повернути прокурору Малинського району Житомирської області для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_2 залишити незмінним - взяття під варту.

На постанову суду протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя: