УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморохи,
Житомирського району Житомирської області,
громадянина України, ніде не зареєстрованого,
тимчасово проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , судимого: - 29 травня 2014
року Богунським районним судом м. Житомира за
ст. 185 ч.2 КК України на 100 годин громадських
робіт; - 03.06.2014 року Богунським районним
судом м. Житомира за ст. 185 ч.2 КК України на 2
роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільненого від відбування покарання з
іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 06.10.2014
року Житомирським районним судом
Житомирської області за ст. 185 ч.3 КК України
на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільненого від відбування покарання з
іспитовим строком 2 роки; ухвалою від 19.11.2014
року Житомирського районного суду визначено
порядок застосування покарання за вироком від 3
червня 2014 року Богунського районного суду м.
Житомира та за вироком від 06.10.2014 року
Житомирського районного суду - 3 роки
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України
звільненого від відбування покарання з іспитовим
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою та його взято під варту в залі судового засідання.
Початок строку покарання рахується з 25 березня 2015 року.
Вирок від 6 жовтня 2014 року Житомирського районного суду Житомирської області, яким ОСОБА_9 було засуджено за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, а ухвалою від 19 листопада 2014 року Житомирського районного суду було визначено порядок застосування покарання за вироком від 3 червня 2014 року Богунського районного суду м. Житомира та за вироком від 6 жовтня 2014 року Житомирського районного суду 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки вирішено виконувати окремо.
Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 2 000 грн. моральної шкоди та 2 560 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 2 306 грн. 34 коп. процесуальних витрат.
Речові докази: шуруповерт марки «Sturm», модель CD 3112 Р залишено у ОСОБА_7 , мопед марки «HONDA Tact», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , навісний замок повернуто ОСОБА_7 ..
Згідно змісту вироку суду, ОСОБА_9 12 лютого 2014 року близько 20 години разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої були виділені в окреме провадження, проходили повз ЗОСШ № 28, що по вул. Маршала Рибалко,15 в м. Житомирі.
В цей час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_9 запропонував невстановленій досудовим слідством особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, скоїти таємне викрадення чужого майна, на що вона погодилася, вступивши у попередню злочинну змову.
ОСОБА_9 разом із невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, пересвідчившись, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, скориставшись невстановленим металевим предметом, схожим на фрагмент металевої арматури, котрий вони знайшли неподалік, пошкодивши та зірвавши за його допомогою навісний замок на вхідних дверях, викинув в подальшому вказаний предмет, відкривши двері, які ведуть до підвального приміщення Житомирської ЗОСШ № 28 по вул. Маршала Рибалко,15 в м. Житомирі.
Знаходячись в підвальному приміщенні, ОСОБА_9 разом з невстановленою досудовим слідством особою, таємно викрали майно, належне ОСОБА_7 : мопед марки ««HONDA Tact», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 2 560 грн., шуруповерт марки «Sturm», модель CD 3112 Р, вартістю 495 грн., а всього на загальну суму 3 055 грн., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 055 грн..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок Богунського районного суду м. Житомира від 25.03.2015 року змінити та звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 міри покарання були враховані обставини, що пом`якшують покарання та призначено мінімальне покарання, яке встановлено санкцією ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості і підлягає зміні в сторону пом`якшення.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 з осені 2014 року мав постійне місце роботи, а саме: працював на авто мийці та мав хоч і невеликий дохід, але стабільний та за допомогою якого мав можливість допомагати рідному брату утримувати його сім`ю з новонародженою дитиною, які проживали разом із ОСОБА_9 в одному помешканні.
Також ОСОБА_9 неодноразово зазначав в судових засіданнях, що став на шлях виправлення, бажає йти вчитися, щоб отримати професію.
Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_9 був позбавлений з дитинства батьківського піклування, а також постійно перебував у скрутному матеріальному становищі, що і підштовхнуло його на вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 повністю розкаявся в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, про що свідчить його дійове каяття, що виразилось у відшкодуванні потерпілому ОСОБА_7 завданої шкоди, що підтверджується виступом ОСОБА_9 у дебатах та його останнім словом, а також розпискою потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодованих збитків, яка міститься в матеріалах справи.
Захисник зазначає, що ОСОБА_9 ще на досудовому розслідуванні давав правдиві покази щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також повністю сприяв слідству у його розкритті, спиртними напоями та наркотичними речовинами не зловживає, не порушує громадський порядок, нарікань на поведінку від сусідів та від дільничного інспектора не надходило. Вік ОСОБА_9 на момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення 18 років, що свідчить про те, що в такому молодому віці вчинки людини можуть бути необдуманими та особа може піддаватися впливу навколишнього оточення.
Захисник ОСОБА_8 звертає увагу на те, що причиною відмови ОСОБА_9 від проведення слідчого експерименту була та обставина, що йому було соромно за вчинене діяння та соромно знаходитись на місці вчинення кримінального правопорушення.
Вищезазначені обставини свідчать про негативне відношення ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, повне його розкаяння, а також про його емоційні переживання та усвідомлення наслідків скоєного.
Заслухавши доповідача по справі, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України підтверджуються зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами та будь - ким з можливих апелянтів не оспорюються.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винної особи, думки потерпілого, а також обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.
Що стосується посилань захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що призначене покарання ОСОБА_9 є несправедливим через суворість, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, як особа раніше неодноразово, чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення корисливих, у тому числі й тяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, ніде не працює та не навчається, не має постійного місця проживання, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, шкоду потерпілому відшкодував. У свою чергу потерпілий ОСОБА_7 наполягав на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання в суді першої інстанції, а під час апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілий просив ОСОБА_9 суворо не карати.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_9 покарання в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Вважати це покарання надмірно суворим у апеляційного суду підстав немає, навіть з урахуванням й тих обставин, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ..
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м Житомира від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 , у той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді: