Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 червня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000825 за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_1

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, неодноразово судимого, востаннє 19.11.2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Вирішено питання речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року вирок суду змінено. Виключено рішення про призначення ОСОБА_1 остаточного покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України. Ухвалено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно.

ОСОБА_1 10 березня 2014 року перебуваючи на вул. Памірська у м. Запоріжжі, повторно, незаконно, у невстановленої досудовим слідством особи за 150 грн. придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,0750 г, який перевіз від зупинки громадського транспорту вул. Вороніна до зупинки громадського транспорту АТБ по вул. Запорізька у м. Запоріжжі та зберігав без мети збуту до вилучення цієї речовини у нього працівниками міліції того ж дня приблизно о 10.30 год.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд апеляційної інстанції при звільненні засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням належним чином не мотивував свого рішення та з огляду на наявні у провадженні дані про особу ОСОБА_1 прийшов до неправильного висновку про необхідність застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційні вимоги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 309 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України колегія суддів вважає слушними.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання.

Статтею 75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, вказаний суд не дотримався цих вимог кримінального закону щодо загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Погодившись з призначеним судом першої інстанції ОСОБА_1 покаранням, який обираючи його вид та розмір урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який на момент скоєння злочину був звільнений від відбування призначеного іншим вироком за вчинення тотожного злочину покарання з випробуванням, позитивно характеризувався, визнав свою вину, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність застосування ст. 75 КК України. При цьому, таке рішення мотивував тим, що засуджений позитивно характеризується, має на утриманні трьох малолітніх дітей, вину свою визнав, у скоєному розкаявся, тяжких наслідків від вчиненого не настало, взяв до уваги незначну кількість вилученої наркотичної речовини, що була предметом вчинення злочину, а також з огляду на те, що до набрання вироком законної сили ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2014 року його було звільнено від подальшого відбування покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» відзначив, що він вважається таким, що не має судимості.

Між тим, таке рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів вважає передчасним, оскільки суд належним чином не врахував усіх даних про особу ОСОБА_1, який в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Всі наведені судом апеляційної інстанції підстави для застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, у даному конкретному випадку не є переконливими аргументами, які б свідчили про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням необґрунтованим. Тому обране ОСОБА_1 із застосуванням ст. 75 КК України покарання убачається таким, що суперечить визначеним у статях 50, 65 КК України меті та загальним засадам призначення покарання, про що слушно наголошується прокурором у касаційній скарзі.

За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Під час нового розгляду апеляційний суд повинен належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особу засудженого та пом'якшуючих обставин, тяжкості інкримінованого злочину, звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4