апеляційний суд
Справа №
11-311 Головуючий
ч.5, Пархета
200 ч.2,209 ч.І КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 17 " квітня 2007 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах

апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ільченка A.M.

суддів Неділька
М.1., Лиги М.П.

за участю прокурора
Демиденко С.А.

захисників ОСОБА_5,
ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_1,
ОСОБА_3

Представника ОСОБА_2

цивільного позивача розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляцію представника цивільного позивача ОСОБА_2 на вирок
Уманського міськрайонного суду від 13 грудня 2006р.,
яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., гр-ку України,
українку, уродженку Російської Федерації, жительку АДРЕСА_1, з середньою
спеціальною освітою, не працюючу, не одружену, не судиму засуджену за вчинення
злочинів передбачених : ст. 191
ч. 5 із
застосуванням ст. 69 КК
України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням

права займати бухгалтерські посади
строком на 3 роки без
конфіскації майна; ст. 209
ч. 1 із
застосуванням ст. 69 КК
України на 3 роки позбавлення волі з

позбавленням права займати бухгалтерські посади строком
на 2 роки без
конфіскації

коштів одержаних злочинним шляхом та без конфіскації
майна;

ст. 200 ч.2 КК України на 3
роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
призначено остаточне покарання у вигляді 5
років позбавлення волі з позбавленням права займати бухгалтерські посади
строком на 3 роки без
конфіскації коштів одержаних злочинним шляхом та майна.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2
р.н., гр-ку України,
українку, уродженку та жительку АДРЕСА_1,
з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, не одружену, не
судиму засуджену за вчинення злочинів передбачених ст.ст. 27,191 ч.5 із
застосуванням ст. 69 КК
України на 2 роки
позбавлення волі без

позбавленням права займати бухгалтерські посади строком
на 3 роки і
без конфіскації майна;

На підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
засуджених ОСОБА_1 на 3 роки, а
ОСОБА_3 на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покладено обов'язки не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
повідомляти дані про зміну свого місця проживання.

2

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3
на користь ПП „Залізничник" 37409
грн. 85 коп.
матеріальної та 5000 грн.
моральної шкоди.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПП „Залізничник" 16654
грн. 19 коп.
матеріальної шкоди.

встановила:

ОСОБА_1, в
період часу з 09.04.2003р. по 26.04.2004р., працюючи на посаді головного
бухгалтера ПП „Залізничник", будучи службовою особою, наділеною
адміністративно-господарськими повноваженнями, використовуючи своє службове
становище та діючи всупереч інтересам служби, з корисливою метою, шляхом
підроблення платіжних доручень та підпису директора ПП „Залізничник" ОСОБА_2, здійснювала
незаконні перерахування грошових коштів ПП „Залізничник" на рахунки різних
господарюючих суб'єктів, заволодівала різними товарно-матеріальними цінностями,
які частково реалізовувала через не встановлену слідством особу, а отримані
кошти та решту предметів привласнювала та використовувала для власних потреб.

За вказаний
ОСОБА_1 вчинила 28 епізодів
таких дій причинила ПП „Залізничник" матеріальної шкоди на суму 4811.39 грн.

Крім того
ОСОБА_1, описаним вище способом та за попередньою змовою з ОСОБА_3, яка здійснюючи на
підставі реєстрації Уманського міськвиконкому торгівельно-підприємницьку
діяльність по наданню послуг та реалізації різних товарно-матеріальних
цінностей, будучи службовою особою з виконанням організаційно-розпорядчих
функцій та відповідальною за фінансово-господарською діяльністю власного
підприємства, достовірно знаючи вимоги п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Мінфіну
України від 24.05.1995р. №88
та п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
доручень на одержання товарно-матеріальних цінностей, затвердженої наказом
Мінфіну України №99 від
15.05.1996р. про те, що вона зобов'язана виписати накладні у відповідності до
фактично оплачених та наданих послуг чи товарів юридичній чи фізичній особі,
які повинні містити вказівки на вимірники у натуральному і вартісному виразі і
тільки за довіреністю юридичної особи в період з 18.04.2003р. по 26.04.2004р.,
умисно, з корисливих мотивів -
збагачення за рахунок спільної з ОСОБА_1 злочинною діяльністю за рахунок
коштів ПП „Залізничник", створила останній умови для вчинення викрадання
коштів ПП „Залізничник", надавши ОСОБА_1 відомості про свій рахунок та
здійснювала відпуск останній товарно-матеріальних цінностей без витребування
довіреностей ПП „Залізничник".

В результаті
спільних та погоджених злочинних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за співучастю
останньої у вигляді пособництва, було вчинено 20 епізодів злочинної діяльності та з рахунків ПП
„Залізничник" було викрадено грошових коштів на загальну суму 37409 грн. 85 коп., що в 608 раз перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто являється особливо великим
розміром.

В поданій
апеляції представник цивільного позивача ПП „Залізничник" ОСОБА_2, не оспорюючи
правильності встановлення фактичних обставин справи, суми спричинено
матеріального збитку та кваліфікації дій засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3, вказує на
незаконність вироку внаслідок невиконання органом досудового слідства та судом
вимог закону щодо всебічності, повноти та об'єктивності слідства та судового
розгляду справи, оскільки справа розглядалась судом без врахування дій
працівників філії „Відділення Промінвестбанку в м. Умань" ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, внаслідок халатності яких стало можливим вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 описаних
злочинів. Органом досудового слідства та судом не було прийнято заходів про
притягнення до відповідальності в якості цивільного відповідача філії
„Відділення Промінвестбанку в м. Умань", неправильно вирішено цивільний
позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не вирішено
питання про відшкодування понесених ПП „Залізничник" витрат на проведення
аудиторської перевірки в сумі 1100
грн. та на несправедливість призначеного винним покарання внаслідок
невиправданої м'якості.

з

На апеляцію
представника цивільного позивача, прокурор у справі ОСОБА_8 подав письмове
заперечення, апеляцію вважає безпідставною та просить в її задоволенні
відмовити, а вирок суду залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, представника цивільного позивача ОСОБА_2 в підтримання апеляції, захисників ОСОБА_5, ОСОБА_4,
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3
так прокурора в її заперечення, вивчивши доводи апеляції та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Вина ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів за які вони засуджені та розмір спричинених матеріальних збитків,
повністю доведені добутими на досудовому слідстві та дослідженими в суді
доказами, які ніким не оспорюються та сумнівів не викликають. Допитані у справі
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнали себе винними по пред'явленому обвинуваченню
за ст.ст. 191 ч.5, 200 ч.2, 209 ч.І КК України
та суму заявлених до них цивільних позовів. Справа, за згодою всіх учасників,
розглядалась судом в порядку ст. 299
ч.З КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи
та сум заявлених цивільних позовів, які ніким не оспорювались. Сумнівів в
добровільності та істинності їх згоди на такий розгляд справи, правильному
розумінні підсудними, іншими учасниками процесу правових наслідків щодо
неможливості в подальшому оспорювати фактичні обставини справи та розмір
цивільного позову, при апеляційному розгляді не встановлено.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання, суд в повній мірі виконав вимоги
розділу XI КК України, враховано тяжкість вчинених злочинів, особи
винних, пом'якшуючі та обтяжуючі їх покарання обставини. Визнання ними вини,
каяття у вчиненому злочині, сприяння слідству в розкритті злочину, позитивні
характеристики на обох та часткове відшкодування завданих збитків. Враховуючи
наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання обох засуджених, суд
призначаючи покарання ОСОБА_1 за ст.ст. 191
ч.5, 209 ч.І КК
України, а ОСОБА_3 за ст.ст. 27,
191 ч.5 КК України, обгрунтовано застосував дію ст. 69 КК України та
призначив його в розмірі нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями
статей обвинувачення та не призначив додаткових покарань. Звільнення ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 від відбування призначених покарання з випробуванням та покладанням на
них певних обов'язків, передбачених ст.ст. 75, 76 КК України є обгрунтованим та мотивованим.

Посилання
представника цивільного позивача ПП „Залізничник" ОСОБА_2 на незаконність
вироку в частині призначеного винним покарання внаслідок його м'якості,
спростовані матеріалами справи та є безпідставні, оскільки в силу вимог ст.ст. 299 ч.З, 348 п.10 КПК України
він позбавлений можливості оскаржувати вирок в цій частині.

Вирішення заявленого позову до „відділення
Промінвестбанку в м. Умань" можливе при судовому розгляді справи, яка
розслідується прокуратурою м. Умань стосовно працівників банку ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Питання про
відшкодування на користь ПП „Залізничник" витрат на проведення
аудиторської перевірки судом першої інстанції не розглядалось, оскільки така
перевірка була здійснена після проголошення вироку по цій справі.

Апеляція
представника цивільного позивача ПП „Залізничник" до задоволення не
підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 362,
365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила

Апеляцію
представника цивільного позивача ОСОБА_2 залишити
без задоволення.

Вирок Уманського
міськрайонного суду від вирок Уманського міськрайонного суду

від 13 грудня 2006р.
щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_3 залишити без зміни.

Головуючий підпис

Судді підписи

Копія. З
оригіналом звірено

Суддя
Апеляційного суду М.П. Лига