Справа № 296/1218/15-к
Вирок
Іменем України
17 лютого 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000062 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, поляка, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Мешканець м. Житомира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відвідуючи веб-сайт «www.aliexpress.com», вирішив незаконно придбати спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації (далі - СТЗНОІ), який має вигляд ручки з прихованою відеокамерою та здатен негласно здійснювати аудіо -, відеозйомку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, безпосередньо направлений на незаконне придбання СТЗНОІ, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про конструктивні особливості вказаного технічного засобу, у той же день, перебуваючи за місцем свого проживання, діючи умисно, в порушення вимог: п. 7 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII, яким передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, як вид майна, що не може перебувати у власності громадян; ст.ст. 2, 3 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2001 року № 1450 на виконання Указу Президента України від 13.04.2001 року № 256 «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», якими визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання СТЗ, серед якого відсутні фізичні особи, використовуючи належний йому ноутбук марки «Asus» моделі «К50І» (процесор Pentium(R) Dual-CoreCPU Т4400 2.20 GHz, ОЗП 3.00 GB), з доступом до мережі «Інтернет», на веб-сайті «www.aliexpress.com», будучи зареєстрованим під логіном « ІНФОРМАЦІЯ_3 », замовив СТЗНОІ, закамуфльований під ручку з прихованою функцією фото-, відео- та аудіозапису. Оплату зазначеного СТЗНОІ ОСОБА_4 здійснив у той же день, за допомогою веб-сервісу «Приват24» використовуючи банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 96,04 гривень (5,82 доларів США).

16.01.2015 року, перебуваючи у відділенні поштового зв`язку № 29 Житомирської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 28, ОСОБА_4 отримав міжнародне поштове відправлення № 3, в якому знаходився раніше замовлений ним СТЗНОІ з комплектуючими.

Того ж дня (16.01.2015 року), у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , у останнього виявлено та вилучено вказаний вище СТЗНОІ, закамуфльований під ручку з прихованою функцією фото-, відео- та аудіо запису, з комплектуючими до нього - USB- дротом та інструкцією.

Відповідно до висновку експерта сектору Українського науково- дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 12.01.2015 № 17, вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_4 пристрій за своїми технічними характеристиками відноситься до класу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, функціональне призначення якого - негласна фото-, відеозйомка і який знаходиться у робочому стані.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 359 КК України , як незаконне придбання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації пристрою, закамуфльованого під ручку з прихованою функцією фото -, відео - та аудіо запису.

30.01.2015 року між начальником відділу нагляду прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000062 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 359 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 ( три тисячі чотириста) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.359 КК України, за яким належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30.01.2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.01.2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 3400 ( три тисячі чотириста) гривень.

Речові докази:

мобільний телефон «Самсунг» моделі «SM-G900», картку оператора мобільного звязку «Лайф» залишити ОСОБА_4 ;

спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації та аксесуари до нього, конверт міжнародного поштового відправлення №3, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ в Житомирській області знищити.

ноутбук марки «ASUS» моделі «К501»та зарядний пристрій до нього, передані на зберігання ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 492 гривні витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1