28.01.2015 Справа № 367/5319/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкас, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.03.2007 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком 8 років;

15.06.2012 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Надіїв Долинського району Івано-Франківської області, громадянки України, освіта вища, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:
Стороною обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони 13.05.2014, близько 22.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за попередньою змовою між собою, разом, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме зв`язавши потерпілу ОСОБА_10 , відкрито викрали належне їй майно, а саме: мобільні телефони "Нокіа" (точні моделі досудовим розслідуванням не встановлено) у кількості двох штук, вартістю 300,00 грн. та 320,00 грн., на загальну суму 620,00 грн.; золоті сережки, вагою 1,0 грам, загальною вартістю 351,02 грн.; відео-програвач "Шивакі", вартістю 300,00 грн.; радіотелефон "Філіпс", вартістю 400,00 грн.; МРЗ-програвач "Самсунг" U5AB/NWT", вартістю 250,00 грн.; коньяк "Закарпатський", 5 зірок, у кількості 15 пляшок, вартістю 75,00 грн. кожна, на суму 1125,00 грн.; чоботи жіночі, вартістю 300,00 грн.; черевики жіночі, вартістю 150,00 грн.; покривало, вартістю 200,00 грн.; грошові кошти в сумі 20000,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 23696,02 грн.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечним для життя чи здоров`я, особи яка зазнала нападу.

В судовому засіданні прокурором, відповідно до ст. 338 КПК України, було змінено обсяг обвинувачення, згідно з яким, стороною обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони 13.05.2014, близько 22.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за попередньою змовою між собою, разом, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , здійснили напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном, погрожуючи застосувати насильство, яке є небезпечним для життя останньої, а саме вбивство. При цьому, зв`язали потерпілу ОСОБА_10 та заволоділи її майном, а саме: мобільними телефонами "Нокіа" (точні моделі досудовим розслідуванням не встановлено) у кількості двох штук, вартістю 300,00 грн. та 320,00 грн., на загальну суму 620,00 грн.; золотими сережками, вагою 1,0 грам, загальною вартістю 351,02 грн.; відео-програвачем "Шивакі", вартістю 300,00 грн.; радіотелефоном "Філіпс", вартістю 400,00 грн.; МРЗ-програвачем "Самсунг" U5AB/NWT", вартістю 250,00 грн.; коньяком "Закарпатський", 5 зірок, у кількості 15 пляшок, вартістю 75,00 грн. кожна, на суму 1125,00 грн.; чоботами жіночими, вартістю 300,00 грн.; черевиками жіночими, вартістю 150,00 грн.; покривалом, вартістю 200,00 грн.; грошовими коштами в сумі 20000,00 грн. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли і розпорядилися майном ОСОБА_10 на власний розсуд, чим спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 23696,02 грн.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, особи яки зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні, вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, надав показання про те, що 13.05.2014, він разом із ОСОБА_9 повернулись з м. Києва додому, за адресою: АДРЕСА_3 , де вони винаймали житло у потерпілої. Вони лягли спати. Він прокинувся і пішов до потерпілої дивитись телевізор. Він не міг довго заснути, а потім встав пішов до потерпілої і попросився подивитись телевізор. Він знав, що у потерпілої є гроші, і в нього виник умисел на заволодіння ними. Він сів в крісло, яке там стояло. Він потім сказав потерпілій, що він в розшуку, що його шукають і йому треба поїхати, міліція скоро прийде. Він збрехав. Потерпіла сказала, що в неї немає грошей. Він сказав, що знає що гроші є. Коли він сказав потерпілій, щоб вона дала гроші, то вона сказала, що грошей немає і хотіла вийти з кімнати. Але він їй сказав, що не треба виходити. І вона сіла знов на ліжко. А потім він взяв простирадло і почав його розривати, щоб зв`язати потерпілу і сказав потерпілій, що її зв`яже. Він зв`язав потерпілу, і вона почала плакати і сказала де гроші, щоб він її не чіпав. Потерпіла йому сказала де гроші, але він однак її зв`язав. Він потерпілу зв`язав, щоб вона нікуди не пішла. Він не шукав гроші бо потерпіла сама сказала де вони. Він взяв гроші, взяв коньяк, потім шукав золото, але не знайшов. Сережки потерпіла зняла сама, бо він їй сказав зняти. Він забрав гроші, бо потерпіла сказала, що вони в одіялі. Він витяг декілька ковдр і там була чорна сумочка де були гроші. Він забрав коньяк, там було пляшок п`ять чи шість, не більше. Жіночі чоботи він не брав, вони йому були не потрібні. Йому було достатньо 20000 гривень, які він знайшов. Він взяв коньяк, програвач, телефон. Він вже хотів йти, але вирішив пошукати золото. Потім покликав ОСОБА_9 , гукнув її рази чотири. ОСОБА_9 він покликав коли вже потерпіла була зв`язана, та були зібрані речі. ОСОБА_9 прийшла і почала йому казати, щоб він відпустив потерпілу. Він сказав ОСОБА_9 , щоб вона заспокоїлась і йшла збиратись. Поки ОСОБА_9 збирала речі він викликав таксі і вони поїхали. Коли він йшов з кімнати потерпілої, потерпіла була зв`язана на дивані. На той час потерпіла не була в небезпеці. Вони поїхали на таксі в м. Бориспіль. Потім вони змінили таксі, бо таксист не захотів їхати в м. Черкаси. Він розраховувався тими грошима, які забрав у потерпілої. Те, що потерпіла оговорила ОСОБА_9 він пояснює тим, що в неї проблеми з пам`яттю. Про це йому з самого початку повідомляла її дочка. Він не вибачався перед потерпілою бо вона в судовому засіданні казала неправду. ОСОБА_9 не погрожувала потерпілій нічим. Він, коли вчиняв злочин називав потерпілу на "ви". Він дзвонив донці потерпілій наступного дня, щоб сказати що її мати зв`язана вдома. Він не знає чому скоби на дверях, та навісний замок, були перекушені. Під час досудового розслідування на нього тиск не чинився.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнала, надала показання про те, що 13.05.2014, вона і ОСОБА_8 були в м. Києві. Потім повернулись додому, за адресою: АДРЕСА_3 , де вони винаймали житло у потерпілої. Приблизно о 20.00 год. вона лягла спати. В кімнаті де вона спала, двері були прикриті. А потім її розбудив ОСОБА_8 , сказав зайти до потерпілої в кімнату. Коли вона зайшла в кімнату потерпілої, то побачила, що вона плаче зв`язана на ліжку. Поруч стояли якісь сумки. Вона спитала у ОСОБА_8 , що він робить, сказала щоб він припинив це. Вона потерпілу не зв`язувала. Можливо в неї щось із пам`яттю. З потерпілої сережки вона не знімала. Вона хотіла допомогти потерпілій. Хотіла до неї підійти, але ОСОБА_8 сказав їй стояти на місці. ОСОБА_8 її не залякував. ОСОБА_8 сказав, що: "ми їдемо, збирайся, машина нас чекає внизу". Він не пояснював чому вони їдуть. Вона пішла, збирати речі. Речі вона збирала швидко. Коли вони вийшли на вулицю, машина вже стояла. І вони поїхали в м. Черкаси. На той час, вона з ОСОБА_8 проживала в громадянському шлюбі. Вона не знає, за які кошти вони їхали. Розраховувався ОСОБА_8 ОСОБА_8 працював на автомийці, він заробляв якісь кошти. Вона бачила, що в пакеті було п`ять пляшок коньяку, це те що вона побачила. Потім, вона зрозуміла, що коньяк їм не належить. Вона просила ОСОБА_8 піти здатись, але він відмовився, сказав їй: "бути тихо, мені нічого не буде і я все сам вирішу". З потерпілою виникали конфлікти. Вона постійно робила їй якісь зауваження: те не робити, туди не ставити і багато чого забороняла робити. Потерпіла, також мала претензії до ОСОБА_8 . Вона не дзвонила дочці потерпілої з приводу конфліктів з потерпілою бо думала, що все минеться. Свою вину у скоєнні злочину вона визнає лише в тій частині, що вона була присутня. Вона розкаюється у тому, що вона вчинила. Показання підтримує. Показання надавала добровільно. Вона повідомляла, що вона вчиняла дії, бо думала, що їй це минеться, а ОСОБА_8 любила і хотіла йому допомогти.

Потерпіла в судовому засіданні надала показання про те, що 13.05.2014, вона вже збиралася лягати спати, ще дивилася телевізор. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зайшли до її кімнати, вона запитала в них: "чого ви зайшли до моєї кімнати?". ОСОБА_8 сказав, що їм потрібні гроші. Вона сказала, що в неї грошей немає. ОСОБА_8 сказав, що якщо вона не віддасть гроші, то вони її вб`ють. Потім, він сказав своїй співмешканці, щоб вона її зв`язала. ОСОБА_8 розірвав простирадло, а ОСОБА_9 зв`язала їй руки і ноги. Вона не пручалася, оскільки була одна вдома. В руках у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ніяких предметів не було, ні ножів, ні зброї. Потім, вони почали викидати всі речі із шафи. Потім співмешканка ОСОБА_8 підійшла до неї і почала знімати з неї золоті сережки. Вона думала, що вони її вб`ють. Коли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зібрали речі, які знайшли, гроші у сумі 20000 гривень і ковдру, то ОСОБА_8 сказав, що тепер вони в Москві «відірвуться». ОСОБА_8 казав, що якщо вона щось скаже, вони її вб`ють. А як їй було щось казати, коли її закрили вдома і пішли. Вони сіли в машину і поїхали. Потім, вона ледве доповзла до вікна і стала звати сусідів. Сусід підійшов, а потім відкрив її. Крім золотих прикрас, сережок і грошей було викрадено, мобільний телефон, відеомагнітофон, ще один мобільний телефон, п`ятнадцять пляшок Вірменського коньяку, а решту речей вона не пам`ятає. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли в її кімнату разом. В свою кімнату вона нікого не пускала. Вони проживали в неї близько п`ятнадцяти днів. Вона реально сприйняла погрози, бо ОСОБА_8 казав, що якщо вона не віддасть гроші то він її вб`є. Їй шістдесят п`ять років. В неї не було порушень пам`яті. ОСОБА_9 нічого не казала, казав тільки ОСОБА_8 . ОСОБА_9 відшкодувала завдану їй шкоду у повному обсязі. Вона перепитувала по декілька раз у ОСОБА_9 про роботу ОСОБА_8 , оскільки вони прийшли жити в її дім, то вона хотіла про них все знати. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були квартиронаймачами. Договір з ними не укладався. Показання вона надавала добровільно. Показання, які вона надавала в судовому засіданні, вона надавала добровільно. Її показання не відрізняються. Подія відбувалась десь о десятій годині. Вона не бачила, щоб під час події ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 вживали алкогольні напої чи наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні, надав показання про те, що особи обвинувачених йому не відомі, потерпіла являється його матір`ю. Підстав для оговору немає. 13.05.2014, близько 22.00 год., йому зателефонувала сестра і сказала, що матір пограбували. Він проживає близько чотирьохсот метрів від будинку матері. Він відразу ж зайшов до матері і побачив, що двері відкриті, а його матір сидить на дивані і біля неї стоїть ОСОБА_12 сусід. Коли він запитав матір: "що сталося?", вона сказала, що її квартиранти ОСОБА_13 і ОСОБА_14 її пограбували. На дивані, біля матері лежало простирадло, і він запитав: "що це за простирадло?", а вона сказала, що цим простирадлом її зв`язали. Потім, матір йому розказала, що вони зайшли до неї в кімнату і спитали, щоб вона віддала їм гроші. Вона сказала, що грошей немає і вони почали ритись в шафах і тумбочках. Коли він зайшов до матері, то побачив, що її речі і папери валялись на підлозі. Його матір сказала, що її зв`язали, погрожували, що якщо вона не скаже де гроші, то він її вб`є. Матір була в поганому стані, перелякана, заплакана, погано говорила. Коли квартиранти знайшли, що їм було потрібно, вони сіли в таксі і поїхали. Коли він прийшов, то ОСОБА_15 вже визвав міліцію. Потім приїхала слідча група і розпочали слідчі дії. Він подзвонив в таксі. В таксі працює його однокласник, і він хотів вияснити, хто за останні пів години замовляв таксі на АДРЕСА_4 . Це він не з`ясував. Йому матір говорила, що їй погрожував квартирант. Матір йому казала, що ОСОБА_16 зайшов до її кімнати і сказав, що він в скрутному фінансовому положенні і пропонує поділитися грошима. На що мати сказала, що грошей немає. Тоді квартирант сказав, що якщо він зараз не знайде гроші, то він її вб`є. Потім коли він знайшов гроші, він сказав, що убивати її не буде, бо вона непогана жінка, а в інших випадках він всіх убиває. Це так розказувала йому його матір. Його матір, останнім часом, страждає порушеннями пам`яті, це сталося якраз після цього випадку. Потерпіла лягла в лікарню, в неї дуже піднявся тиск, в неї, здається, був гіпертонічний криз. Йому нічого не відомо з приводу того, чи був інсульт у матері. ОСОБА_17 сказати він не може з приводу того, чи зайшли квартиранти до кімнати матері вдвох чи квартирант зайшов один. Коли він зайшов до кімнати, його матір була розв`язана, хто її розв`язав він не знає. Йому матір сказала, що квартиранти разом нишпорили по шафах, і ОСОБА_9 зняла з неї з вух золоті сережки, і ще сказала, що ОСОБА_9 взяла її нові чоботи. Під час досудового розслідування показання надавав добровільно. Під час судового розгляду показання надавав добровільно, доповнень до них немає.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав показання про те, що особи обвинувачених йому не знайомі, потерпіла являється його сусідкою, родичами вони не являються. Підстав для оговору немає. Ввечері 13.05.2014, близько десятої години, ОСОБА_10 позвала через вікно його дружину і сказала, що її пограбували і попросила його дружину зателефонувати до її доньки. Його дружина прийшла додому по телефон і розповіла йому. Він пішов до ОСОБА_10 , зайшов у будинок, потім у кімнату, і побачив розкидані на підлозі речі. Потерпіла була в шоковому стані, плакала, була знервована. Потерпіла стояла біля дверей, стояла самостійно. Потерпіла розповіла, що її квартиранти її пограбували. Квартирантів він ніколи не бачив. Потерпіла розповіла, що вони прийшли пізно, хлопець зайшов до неї в кімнату і сказав, що будуть її грабувати, погрожував, зв`язали. На дивані було порване простирадло. Хлопець погрожував, а дівчина зв`язувала, знайшли певну суму грошей, скільки він не пам`ятає, забрали телефони, коробку із взуттям, горілку чи коняк і поїхали на машині. Що була за машина, потерпіла не зазначила. Він бачив потерпілу першим і зателефонував у міліцію. Потерпілу він не розв`язував, потерпіла розв`язалась сама. На потерпілій тілесних ушкоджень не було, боліли руки, бо їх зв`язували. За ОСОБА_10 він проблем з пам`яттю не помічав. Потерпіла розказувала, що він бачив. Під час досудового розслідування показання надавав добровільно. Під час судового розгляду показання надавав добровільно, доповнень до них немає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні надала показання про те, що особи обвинувачених їй не відомі, особа потерпілої відома, з потерпілою друзі. Підстав для оговору немає. Близько 22.00 год. 13.05.2014, їй надійшов дзвінок від ОСОБА_20 Ані, що в її мами велика біда, збирайся, поїхали. Вона швидко зібралася і вони поїхали. Коли вони приїхали, то побачили, що ОСОБА_10 сидить на дивані в шоковому стані, плаче, в кімнаті все розкидане, взуття валяється, з шафи все вивернуто. Скред ОСОБА_21 і ОСОБА_22 були вже на місці, прийшли раніше ніж вони. Вона запитала у ОСОБА_10 , що трапилося і вона сказала, що ОСОБА_16 і ОСОБА_14 зайшли в кімнату, вона сиділа і дивилась телевізор. ОСОБА_16 потребував гроші, ОСОБА_14 зв`язала їй руки і ноги, вона почала плакати і ОСОБА_16 сказав, що її вб`є, якщо вона не віддасть гроші і почали вивертати все з шафи, а ОСОБА_14 зняла сережки. Потерпіла сказала, що ОСОБА_16 рвав простирадло і давав Віті мотузки, а ОСОБА_14 її зв`язувала. Потім викликали міліцію. Вона завезла потерпілу до судмедекспертизи, де лікар сказав, що в потерпілої дуже великий стрес, дуже великий шок від події, є сліди на руках і ногах від зв`язування. Під час судового розгляду показання надавала добровільно, доповнень до них немає.

Заслухавши думки прокурора та захисників, показання потерпілої, свідків та обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що винні дії обвинувачених віднесено до суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, особи яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не правильною, виходячи з наступного.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом, у складі розбою, розуміється раптова, несподівана для потерпілого, короткочасна, агресивна, насильницька дія, спрямована на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним. При цьому, напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер виступає способом заволодіння майном або його утримання.
Фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого.
Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, розуміється заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).
Психічне насильство при розбої полягає в погрозі негайно застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я або втратою працездатності).
Погроза має місце лише тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.
Таким чином, диспозицією статті 187 КК України, охоплюється лише та погроза вчинити вбивство, яка висловлена в процесі розбою.
Аналіз показань потерпілої ОСОБА_10 , які вона надала в судовому засіданні, які суд визнає належним та допустимим доказом, які також суд визнає логічними та послідовними, показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які вони надали в судовому засіданні, які суд визнає належними та допустимими доказами, які також суд визнає логічними та послідовними, і які фактично частково є переказом обставин подій описаних потерпілою ОСОБА_10 , у їх сукупності, дає суду підстави стверджувати, що під час подій, які відбувались близько 22.00 год. 13.05.2014, в будинку АДРЕСА_3 , під час яких обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протиправно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_10 , спричинивши тим самим їй матеріальну та моральну шкоду, були відсутні такі обов`язкові складові об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 187 КК України, - як напад, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя, а саме: погроза вбивством.
Так, відсутня раптова, несподівана для потерпілої, короткочасна, агресивна, насильницька дія, тобто напад, оскільки, як вбачається з показань потерпілої та свідків, з моменту того, як обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потрапили до кімнати потерпілої ОСОБА_10 та вчинення щодо неї насильницьких дій, відбулось кілька подій, які фактично були самостійними і були розірвані між собою в часі, а саме: а) відбулось з`ясування причин перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в приміщені кімнати потерпілої; б) розмова між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під час якої ОСОБА_8 сказав, що їм потрібні гроші, на що ОСОБА_10 відповіла, що в неї грошей немає; в) погроза ОСОБА_8 вбивством ОСОБА_10 , якщо остання не віддасть йому гроші; та г) зв`язування потерпілої ОСОБА_10 .

Оскільки характер погрози має суттєве значення для кваліфікації дій обвинувачених, з`ясування його є обов`язковим. Встановлюючи зміст погрози, суд врахував всю сукупність об`єктивних і суб`єктивних обставин справи (час, місце, обстановку вчинення посягання, кількість осіб, які посягають, і потерпілих, суб`єктивне сприйняття погрози потерпілою тощо), і дійшов висновку про відсутність реальної погрози застосування насильства небезпечного для життя, а саме погроза вбивством ОСОБА_10 , що обумовлюється тим, що суб`єктивне сприйняття потерпілою реальності погрози застосування ОСОБА_8 фізичного насильства, небезпечного для її життя, висловлюючи яку, останній, можливо і бажав, щоб у потерпілої, склалося враження, того що, якщо вона протидіятиме йому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Проте у потерпілої такого враження не склалося, оскільки остання вимог ОСОБА_8 не виконала, не повідомила йому де знаходиться майно, яке він вимагав, а саме грошові кошти.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в суспільно небезпечних діях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутня об`єктивна сторона, складу злочину, передбаченого ст. 187 КК України.
Натомість, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав та основоположних свобод, суд, скориставшись своїм правом, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, виходячи за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації злочину, змінює правову кваліфікацію злочину, виходячи з наступного.
Суд визнає доведеним те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 13.05.2014, близько 22.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за попередньою змовою між собою, разом, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме зв`язавши потерпілу ОСОБА_10 , відкрито викрали належне їй майно, а саме: два мобільних телефони марки "Нокіа" (точні моделі та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); золоті сережки, (точної ваги та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); відео-програвач "Шивакі", (точної моделі та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); радіотелефон "Філіпс", (точної моделі та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); МРЗ-програвач "Самсунг" U5AB/NWT", вартістю 250,00 грн.; коньяк "Закарпатський", 5 зірок, у кількості 15 пляшок, вартістю 75,00 грн. кожна, на суму 1125,00 грн.; чоботи жіночі (точної моделі та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); черевики жіночі, (точної моделі та вартості досудовим розслідуванням не встановлено); покривало (точної вартості досудовим розслідуванням не встановлено); грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду, встановлену в судовому засіданні, у розмірі 21375,00 грн.

Суспільно небезпечні дії ОСОБА_8 суд кваліфікує, як злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою зимового групою осіб, вчинений повторно.
Суспільно небезпечні дії ОСОБА_9 суд кваліфікує, як злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою зимового групою осіб.
З об`єктивної сторони, суспільно небезпечні дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виражаються у відкритому викрадені чужого майна. Відкритим, визнається викрадення, що здійснюється у присутності іншої особи, в даному випадку потерпілої ОСОБА_10 , яка розуміла протиправний характер дій обвинувачених, а вони, у свою чергу, усвідомлювали цю обставину.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після відкритого викрадення майна, яке належало ОСОБА_10 мали реальну можливість розпорядитися ним, а в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, злочин визнається закінченим.
Також, з об`єктивної сторони вчинення даного злочину, виражається у формі відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства (насильницький грабіж), при якому обвинувачені не тільки прикладали певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдалися до насильницького впливу на потерпілу, у вигляді зв`язування останньої. При цьому, насильство застосовувалось як засіб протиправного вилучення майна, що в свою чергу істотним чином змінює правову сутність грабежу, де обов`язковим додатковим об`єктом злочину виступає особа потерпілої, до якої було застосовано насильство (її психічна і фізична недоторканість).
Насильницький грабіж, в даному випадку, утворює кваліфікований склад злочину, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, який виражається у виді грабежу, поєднаному із насильством, яке не е небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, де під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, розуміється вчинення насильницьких дій у виді обмеження (позбавлення) волі, при цьому, вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені в процесі грабежу, повністю охоплюються ч. 2 ст. 186 і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.
Відмежовуючи насильницький грабіж від розбою, суд виходить з того, що основними ознаками, за якими розрізняються ці злочини, є: а) спосіб посягання, де грабіж це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинюватись як відкрито, так і таємно; б) характер фізичного і психічного насильства, де при грабежі для досягнення своєї мети винний застосовує насильство, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або погрозу такого насильства, а при розбої насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозу таким насильством; в) момент закінчення злочину, де грабіж за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, тоді як склад розбою сконструйований як усічений і розбій вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.
В судовому засіданні було встановлено, що у вчиненні вказаного злочину приймало участь дві особи, а саме обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які задовольняли вимоги суб`єкта злочину, і між якими, ще до початку злочину відбулась змова про спільне його вчинення, у формі співвиконання (проста форма співучасті).
Обвинувачений ОСОБА_8 має не зняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України.
Відповідно до абзацу першого Примітки 1 ст. 185 КК України, у статті 186 КК України, повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-якій із злочинів, передбачених статтями 185, 186, 187, 189-191, 262 цього Кодексу.
Таким чином, суспільно небезпечні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , також мають таку кваліфікуючу ознаку, передбачену ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення злочину повторно.
Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України характеризується прямим умислом, тобто обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 усвідомлювали, що посягають на чужу власність, відкрито вилучили чуже майно, на яке вони не мали ніяких прав, одночасно посягаючи на психічну і фізичну недоторканість потерпілої власника майна, передбачали спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажали спричинити таку шкоду.
Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доказується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними та допустимими, зокрема:
1) показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які вони надали в судовому засіданні;
2) показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які вона надала в судовому засіданні;
3) речовими доказами долученими до матеріалів кримінального провадження, а саме: 1) полосками простирадла білого кольору (т. 1 а.с. 19-20); 2) грошові кошти у сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп., купюрами різних номіналів (т. 1 а.с. 183-184);
4) протоколами процесуальних дій та іншими документами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, в яких викладені та посвідчені відомості про обставини скоєння обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема:
- протоколом про прийняття заяви про вчинення злочину (т. 1 а.с. 8);
- протоколом огляду місця події (т. 1 а.с. 10-18);
- схемою зображення золотих виробів (т. 1 а.с. 21);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , в якому викладенні показання останнього, які він надавав під час досудового розслідування, які фактично збігаються з показаннями, які він надавав в судовому засіданні (т. 1 а.с. 39-41);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , в якому викладенні показання останньої, які вона надавала під час досудового розслідування (т. 1 а.с. 42-45);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_23 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 47-49);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_23 впізнала обвинувачену ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 51-53);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , в якому викладенні показання останнього, які він надавав під час досудового розслідування, які фактично збігаються з показаннями, які він надавав в судовому засіданні (т. 1 а.с. 54-56);
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , в якому викладенні показання останньої, які вона надавала під час досудового розслідування, які фактично збігаються з показаннями, які вона надавала в судовому засіданні (т. 1 а.с. 59-60);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 62-64);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинувачену ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 66-68);
- протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 , в якому викладенні показання останньої, які вона надавала під час досудового розслідування, які фактично збігаються з показаннями, які вона надавала в судовому засіданні (т. 1 а.с. 69-70);
- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_9 , в якому викладені показання, які вона надавала під час досудового розслідування, які фактично збігаються з показаннями потерпілої ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 153-155);
- протоколом огляду місця події (т. 1 а.с. 165-178);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів (т. 2 а.с. 11-13);
5) висновками експертиз (т. 1 а.с. 25-38, 79, 193-195, т. 2 а.с. 22-24);
6) іншими матеріалами кримінального провадження, наданими сторонами кримінального провадження, які було досліджено під час судового розгляду у їх сукупності.
Суд оцінює критично показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які він надав у судовому засіданні та під час допиту його в якості підозрюваного під час досудового розслідування, оскільки вони є нелогічними та непослідовними, суперечать показанням, які надавала обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні та під час допиту її в якості підозрюваної під час досудового розслідування, а також показанням потерпілої ОСОБА_10 , а тому суд не враховує їх як доказ, а розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Суд оцінює критично показання обвинуваченої ОСОБА_9 , які вона надавала в судовому засіданні, в частині того, що вона не зв`язувала потерпілу ОСОБА_10 , і до початку скоєння злочину не перебувала у змові з ОСОБА_8 а тому не враховує їх як доказ, оскільки вони є нелогічними та непослідовними, суперечать показанням, які надавала потерпіла ОСОБА_10 , та іншим доказам.
Суд не враховує як доказ скоєння обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, речові докази, які було долучено до матеріалів кримінального провадження, а саме: проїзні квитки № 66203 та № 66204, з напрямком руху Херсон-Київ, місця 13, 14 (т. 1 а.с. 179); пластикову баночку білого кольору із вмістом металевих кульок золотистого кольору та прозорий поліетиленовий пакетик із вмістом металевих кульок сірого кольору (т. 1 а.с. 186); мобільний телефон марки "Samsung" GT-S5611" imei НОМЕР_1 , в якому знаходиться USB-накопичувач, ємністю 2Gb, формату microSD (т. 1 а.с. 188); пневматичний газобалонний пістолет марки "KWC" Made in Tailan", калібру 4,5 мм, № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 197), оскільки вказані предмети не були ні знаряддям злочину, ні предметом злочину, а також не доводять наявність чи відсутність вини обвинувачених у скоєні вказаного злочину.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, є рецидив злочинів, оскільки на момент скоєння злочину, обвинувачений мав не зняту та непогашену судимість за скоєння умисного злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_8 характеризується посередньо. На обліку у лікаря нарколога не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засудженим за умисні злочини проти власності та злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Має не зняту та непогашену судимість.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у найвищій межі, встановленій санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, додавши до нього частину не відбутої частини покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 15.06.2012, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого, суд залишає без змін тримання під вартою.

Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд враховує, що обвинувачена скоїла злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченої, є часткове визнання своєї вини, відшкодування шкоди, завданої злочином.

Обставинами, які обтяжують відповідальність обвинуваченої, є скоєння злочину щодо особи похилого віку.

За місцем проживання обвинувачена ОСОБА_9 характеризується позитивно. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Раніше до кримінальної відповідальності не притягалась та засудженою не була.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обвинуваченої обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та встановивши їй іспитовий строк, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_9 , суд змінює з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши обвинуваченій ОСОБА_9 залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, зобов`язавши її носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, звільнивши її з-під варти в залі судового засідання.

Рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Долинського РВ ГУ МВС України в Івано-Франківській області.
Долинському РВ ГУ МВС України в Івано-Франківській області, невідкладно поставити на облік ОСОБА_9 , як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що повідомити Ірпінський міський суд Київської області.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди у розмірі 28796,02 грн.

В судовому засіданні потерпілою подано заяву, згідно з якою, на час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні матір`ю ОСОБА_9 цивільному позивачу відшкодовано моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі. Претензій до ОСОБА_9 потерпіла не має та мати не буде, у зв`язку з чим просить суд суворо її не карати.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні цивільного позову.

Суд визнає доведеним наявність судових витрат на проведення судових експертиз Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Київській області, у розмірі 686,52 грн., у зв`язку з чим стягує з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказані витрати у зазначеному розмірі солідарно на користь держави.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_8 , шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 15.06.2012, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років 4 (чотири) місяці.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 27.06.2014.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 , повідомляти органи виконання покарання про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органу виконання покарання.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 , змінити з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши ОСОБА_9 залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, звільнивши її з-під варти в залі судового засідання.

Рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Долинського РВ ГУ МВС України в Івано-Франківській області.
Долинському РВ ГУ МВС України в Івано-Франківській області, невідкладно поставити на облік ОСОБА_9 , як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що повідомити Ірпінський міський суд Київської області.
Зобов`язати ОСОБА_9 носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну
У разі необхідності зарахувати ОСОБА_9 строк тримання під вартою з 27.06.2014 до 28.01.2015.

Речові докази по справі, які передано на зберігання до бухгалтерії Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, а саме: грошові кошти в сумі 400,00 (чотириста) грн. звернути в дохід держави.

Речові докази по справі, які передано на зберігання до камери схову Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, а саме: полоски простирадла білого кольору знищити.

Речові докази по справі, які передано на зберігання до камери схову Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, а саме: проїзні квитки № 66203 та № 66204, з напрямком руху Херсон-Київ, місця 13, 14 (т. 1 а.с. 179); пластикову баночку білого кольору із вмістом металевих кульок золотистого кольору та прозорий поліетиленовий пакетик із вмістом металевих кульок сірого кольору (т. 1 а.с. 186); мобільний телефон марки "Samsung" GT-S5611" imei НОМЕР_1 , в якому знаходиться USB-накопичувач, ємністю 2Gb, формату microSD (т. 1 а.с. 188); пневматичний газобалонний пістолет марки "KWC" Made in Tailan", калібру 4,5 мм, № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 197) повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно, на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судових експертиз Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Київській області, у розмірі 686,52 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 залишити без задоволення.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію впродовж тридцяти діб з дня проголошення вироку, підсудним в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1