АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/778/206/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч. 2 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , який має базову загальну середню освіту, учень 8 класу Запорізької вечірньої школи № 31, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 21 липня 2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Тримається під вартою з 13 жовтня 2014 року.

Вироком вирішення доля речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду 05 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, біля ЗЗОШ №50 по вул. Богдана Хмельницького в м. Запоріжжі, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , 2001 року народження, який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, відкрито викрав, вирвавши з руки малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , мобільний телефон і Fly- 238, вартістю 850 гривень, у комплекті з картою пам`яті, вартістю 100 гривень, та двома сім-картами операторів Київстар і Лайф з коштами в сумі 25 гривень на кожній, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень. Після цього ОСОБА_8 і ОСОБА_10 втекли з місця злочину, розпорядившись вкраденим майном на власний розсуд.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений просить вирок змінити, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, захисника та законного представника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності і обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні зазначеного у вироку злочину та кваліфікацій його дій за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого внаслідок його суворості є безпідставними.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції визнав за обставини, що пом`якшують покарання: неповнолітній вік обвинуваченого, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди, думку потерпілої про можливість призначення не суворого покарання, водночас вчинення злочину щодо малолітньої особи визнав за обставину, що обтяжує покарання, та обґрунтовано призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

У зв`язку з тим, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням не є можливим.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів, а тому доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року, відносно нього без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді: