Провадження № 11-сс/783/520/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5

з участю прокурора: - ОСОБА_6

захисника: - ОСОБА_7

підозрюваного: - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України у Львівській ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Обрано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Львова, українцю, з вищою освітою, не працюючому, який має на утриманні батьків, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк два місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 із встановленою періодичністю;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 23 грудня 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року та постановити ухвалу, якою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000458 за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2014 року ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Мотивує це тим, що клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу є мотивованим, запропонований запобіжний захід підозрюваному у кримінальному провадженні відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставинам його вчинення, а також поведінці підозрюваного в ході його розслідування, а відтак ухвала слідчого судді від 23.10.2014 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про зміну підозрюваному запобіжного заходу із застави на тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованою, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що слідчим суддею при ухваленні рішення вказано, що в клопотання про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не доведено жодної обставини, яка б підтверджувала наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Зазначає, що санкцією ч.1 ст. 203-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від 10000 до 40000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією грального обладнання, що у відповідності до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Відповідно до вимог ч.7 ст. 194 КПК України до підозрюваного у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбаченого КПК України. Вказує, що реалізовуючи вимоги КПК України щодо обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2014 року стосовно ОСОБА_10 районного суду м. Львова. Обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 мінімальних заробітних плат, які відповідно до вимог КПК України останній мав сплатити впродовж 5 днів на відповідний рахунок та дотримуватись інших вимог, визначених в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу. У визначений строк ОСОБА_8 не внесено та не забезпечено внесення іншою особою відповідного розміру застави. В ході проведення досудового розслідування стороною захисту до Галицького районного суду м. Львова подано клопотання про зменшення розміру застави, яке 16.10.2014 року судом розглянуто та задоволено, а саме ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 мінімальних заробітних плат на знову ж таки зобов`язано в 5-ти денний термін внести або забезпечити внесення іншою особою визначений розмір застави. Станом на 22.10.2014 року ОСОБА_8 не виконано ухвал суду від 06.10.2014 року та від 16.10.2014 року, у зв`язку із чим орган досудового розслідування звернувся в суд із клопотанням про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою. Зазначає, що оскаржуване рішення є суперечливим по своїй суті, оскільки судом зазначається про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та одночасно обирається запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що є грубим порушенням вимог КПК України щодо обрання запобіжного заходу виключно в разі наявності відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що мотивація суду щодо обставин, які на його думку, унеможливлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовує неодноразове порушення вимог ухвал слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави. Слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави належним чином оцінено ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та констатовано наявність таких, внаслідок чого клопотання про застосування запобіжного заходу було задоволено. Таким чином, судом грубо порушено вимоги КПК України щодо застосування запобіжних заходів до підозрюваного та обрано запобіжний захід , який не передбачений КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою ОСОБА_8 , судом першої інстанції, відповідно до ст. 194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією грального обладнання, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні батьків похилого віку, які перебувають на його утриманні, стан здоров`я батьків, матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_8 , те, що останній має постійне місце проживання.

Крім цього, судом першої інстанції вірно враховано те, що в клопотанні слідчого про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою не доведено жодної обставини, яка б підтверджувала наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зокрема, не доведено, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчинити спроби знищення чи підроблення документів, які до цього часу не вчинив, незаконно впливати на свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, при вирішенні клопотання враховано те, що ОСОБА_8 не дотримався обов`язку, покладеного на нього ухвалою судді від 06.10.2014 року про обрання запобіжного заходу у виді застави, однак чинним КПК України передбачено, що слід враховувати майновий та сімейний стан підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції враховано вимоги п.п. 3 і 4 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином судом першої інстанції враховано обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, який раніше не судимий, те, що не підтверджено наявності обставин, які б давали підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі перешкоджатиме кримінальному провадженню та впливатиме на свідків, може вчинити спроби знищення чи підроблення документів та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним ст. 177 КПК України, та вірно відмовлено за безпідставністю в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою, та обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід домашній арешт, який не відповідає вимогам кримінально процесуального закону.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення.

Так, відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ч.1 ст. 203-2 КК України не передбачено позбавлення волі, тому суд першої інстанції безпідставно застосував такий запобіжний захід як домашній арешт.

Водночас, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Керуючись ст.ст. 179, 194, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково, ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України у Львівській ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 скасувати.
Клопотання слідчого СУ ГУМВС України у Львівській ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задоволити частково, змінити запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання, покласти на нього обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4