.
Справа № 303/2442/15-к
1-кп/303/262/15
Номер рядка стат. звіту -55

ВИРОК
15 травня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при : секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який був призваний на військову службу за контрактом, військової частини ПП НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата, українця, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, на утриманні якого знаходиться малолітня дитина, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , ухилився від проходження військової служби. Так, 24 вересня 2014 року не з`явився до місця проходження служби військовослужбовців військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості прибути до нього, незаконно та без поважних причин ухилився від проходження військової служби по 20 квітня 2015 року, перебуваючи весь вказаний період часу поза його розташуванням, а саме вдома за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 та проводячи час на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 3 статті 407 Кримінального кодексу України нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин у військову частину військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
23 квітня 2015 року між заступником військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та обвинувачений, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 407 ч.3 КК України, та узгодили міру покарання останньому за вчинення ним кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, у вигляді
позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 01 (один) рік не вчинить нового злочину, та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно з пунктом першим частини третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, який згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Речових доказів по справі - не має.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 469, 472- 476 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 01 (один) рік не вчинить нового злочину.
На підставі п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1