Справа № 592/286/15-к
Провадження № 1-кп/592/117/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м.Суми

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працює водієм у ПП «Согор « , одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_5 , 1998 р.н., і ОСОБА_6 , 2003 р.н. , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:
Так, 01.11.2014 р. ОСОБА_4 близько 16 год. 35 хв. керуючи автобусом «Рута 25 СПГ», р.н. НОМЕР_1 , і рухаючись у м. Суми по проїзній частині вул. Роменська у напрямку вул. Баумана, в районі будинку № 22 при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода не вжив своєчасних заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, невиправдано зманеврував на зустрічну для нього смугу руху, на якій вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що у порушення вимог п.п. 4.7, 4.14,а,б Правил дорожнього руху України, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, раптово вийшов на проїжджу частину поза межами пішохідного переходу, справа на ліво відносно руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, не сумісні з життям. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 801 від 05.01.2015 р., смерть потерпілого ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» в результаті поєднаної травми тіла, яка складається з закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку, встановлено клінічно), закритої травми грудної клітини (перелому 4-8-го ребер), закритої травми тазу (перелом лонних кісток, лівої сідничної (клінічно) без зміщення, які супроводжувалися кровотечею в заочеревинний та в передміхуровий простір , з утворенням гематом та проривом в черевну порожнину, що стало приводом до оперативного втручання ( середньо-нижньо-серединної лапаротомії), перелому тіл 1- го та 2-го поперекових хребців, забою нирок з крововиливами в навколо ниркову клітковину та тканину нирок, яка ускладнилась розвитком двобічної бронхопневмонії, менінгіту, тромбоемболії легеневих артерій, що призвело до гострої легенево-серцевої недостатності. Смерть потерпілого ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими під час транспортної пригоди тілесними ушкодженнями.
Згідно висновку комісійної судово- автотехнічної експертизи за № 1902 від 09.01.2015 року, при керуванні автомобілем «Рута 25 СПГ», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 1.01.2002) , передбачених пунктами:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, допущених водієм ОСОБА_4 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією транспортної пригоди і наслідками, що настали.
Зазначеними вище діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав і дав показання , що дійсно 01.11.2014 року керуючи автобусом «Рута 25 СПГ», р.н. НОМЕР_1 , і рухаючись у м. Суми по вул. Роменська у напрямку вул. Баумана допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . У скоєному розкаявся, проти позову прокурора про відшкодування коштів на лікування потерпілого заперечень не має, відшкодував спричинену своїми діями матеріальну шкоду. Просить призначити за скоєне не дуже суворе покарання і не позбавляти його права керування транспортним засобом, бо маючи фах водія заробляє цим собі на життя.
Інші докази ,у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України ,у судовому засіданні не досліджувались.
Таким чином суд вважає, що скоєння обвинуваченим кримінально-карного діяння знайшло своє підтвердження у судовому засіданні .
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та вчиненого по необережності, дані про його особу:
- ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в скоєному кається, спричинена шкода відшкодована і цивільний позов не заявлений ;
- за місцем проживання і роботи характеризується позитивно і як особа , що спиртними напоями не зловживає, скарг на протиправну його поведінку до правоохоронних органів не надходило ;
- раніше до кримінальної відповідальності не притягався, своїми правдивими показаннями сприяв органу досудового слідства розкриттю кримінального правопорушення, на утриманні має двох неповнолітніх дітей .
Зазначені обставини суд відносить до помякшуючих покарання, відповідно до ст. 66 КК України, а також і до таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України, суд по справі не вбачає.
Також суд звертає увагу , що у даному випадку транспортної пригоди є груба необережність потерпілого ОСОБА_7 , який порушив вимоги п.4.7 і п.4.14 а.б Правил дорожнього руху, що передбачають :
- п.4.7. Пішоходи повинні переходити проїжджу частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч;
- п.4.14. Пішоходам забороняється :
а/. виходити на проїжджу частину , не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;
б/. раптово виходити, вибігати на проїздну частину, в т.ч. на пішохідних переходах / висновок комісійної судово- автотехнічної експертизи № 1902 від 09.01.2015 року/.
З врахуванням зазначених вище обставин , суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, тобто більш м`якого, ніж передбачено кримінальним Законом за скоєння даного кримінально-карного діяння , у вигляді виправних робіт.
Також суд вважає, що з врахуванням фаху обвинуваченого як водія, що дає йому можливість заробляти собі на життя і його професія є єдиним джерелом для отримання коштів для проживання , не має необхідності застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк, що також надасть можливість останньому відшкодувати витрати і заявлені прокурором до стягнення, понесених на стаціонарне лікування потерпілої особи .
По справі є судові витрати за проведення судової комплексної авто-технічної експертизи, які відповідно до вимог ст. 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави, що становить 1845 грн.
Речових доказів по кримінальному провадженню не має.
Керуючись ст.ст. 128, 129 , 369- 371, 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , і призначити йому покарання , з застосуванням ст. 69 КК України , у вигляді виправних робіт строком на 2 / два / роки, з відрахуванням від отриманого доходу /заробітку / в доход держави 20 % , без позбавлення права керування транспортними засобами .

Заявлений цивільний позов прокурора -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення по матеріалам кримінального провадження судово-автотехнічного дослідження , що становить 1845 грн. /код класифікації доходів - 24060300 « інші надходження « /.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1