Справа № 473/777/15-к
ВИРОК
іменем України
"20" березня 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої за призначенням адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000010 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Вознесенська, Миколаївської області, не одружена, з неповною середньою освітою, не працює, інвалід 3 групи з дитинства, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.01.2015 року близько 22-00 год. в м.Вознесенську Миколаївської області, в кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під час спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході бійки ОСОБА_5 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за допомогою кухонного ножа, умисно нанесла останньому множинні ножові поранення в область грудної та черевної порожнини, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини зліва з пошкодженням легені і наявності повітря і крові в лівій плевральній порожнині, колото-різані рани в області щоки, шиї зліва, в області лівого плеча, крововиливи в області тулубу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю визнала пред`явлений прокурором в інтересах держави цивільний позов та частково визнала позов, пред`явлений потерпілим, пояснила, що її зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування. Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого її злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 суду пояснила, що 01.01.2015 року, після того як її побили в районі Зеленого Гаю, вона прийшла до свого знайомого ОСОБА_8 , що мешкає в АДРЕСА_2 . Там разом із ОСОБА_9 вона вживала спиртні напої. ОСОБА_10 повідомив їй, що до нього прийде син із знайомими, які прийшли пізніше і їх було сім чоловік. Разом вони продовжили вживати спиртне. Потім всі розійшлися, а вони залишилися втрьох вона, потерпілий та ОСОБА_10 , який спав. ОСОБА_11 почав до неї чіплятися, мацав руками за ноги. Вона просила її не чіпати. Після чого взяла на кухні ніж, а далі не пам`ятає як саме наносила удари потерпілому та кількість ударів, оскільки була дуже п`яна. Після того, як потерпілий почав хрипіти та втрачати свідомість, вона дуже злякалась та плакала, тримала його і просила щоб він не заплющував очі. Все відбувалося в прихожій, куди потерпілий пішов взуватись, щоб йти додому. Коли у потерпілого задзвонив мобільний телефон, той сказав матері, що все добре, а вона вихопила мобільний телефон і повідомила матері про необхідність виклику швидкої.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що в ніч 01 на 02 січня 2015 року разом з компанією вони пішли до батька одного із хлопців на вул. Матросова. Марина вже була там, вона була вже випивши і під оком у неї був синець. Вживали спиртні напої, як пояснив потерпілий, він був дуже п`яний. Пам`ятає, що в будинку вони залишилися втрьох: він, ОСОБА_12 та господар, який спав в іншій кімнаті. Як пояснив потерпілий через те, що він був дуже п`яний, причину виникнення конфлікту не пам`ятає, так само не пам`ятає як саме обвинувачена наносила йому удари. Пам`ятає, що вже був у прихожій, куди пішов щоб взуватися та йти додому. До тями прийшов вже після того, всі бігали довкола нього і викликали швидку. Його знайшов на підлозі на порозі один із знайомих, який повернувся до будинку. Спочатку той подумав, що потерпілий п`яний і просто спить, а коли побачив у нього на голові кров почав питати «що ви з ним зробили?», на що ОСОБА_12 сказала «Я його підрізала, але не знаю як так вийшло.» Оскільки швидка не могла під`їхати до двору, його підвели до машини швидкої, а далі допомогу йому надавали в реанімації. Лікувався 23 дні, після чого, через пошкодження легені, лікувався в тубдиспансері. Потерпілий пояснив, що він не бив та не приставав до ОСОБА_12 .

Згідно із протоколом огляду місця події від 01.01.2015 року в АДРЕСА_2 в будинку було виявлено плями рідини бурого кольору. В ході огляду вилучено ніж з коридору та наволочку з плямами бурого кольору. Згідно з протоколом огляду місця події від 06.01.2015 року ОСОБА_5 добровільно видала речі, в яких вона була одягнена 01.01.2015 року під час вчинення правопорушення відносно ОСОБА_7 .

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №8 від 05.01.2015 року у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені і наявності повітря і крові в лівій плевральній порожнині, колото-різані рани в області щоки, шиї зліва, в області лівого плеча, крововиливи в області тулубу. Колото-різані рани виникли від дії предметів з колючеріжучими властивостями. Тілесні пошкодження виникли до госпіталізації у Вознесенську ЦРЛ, куди потерпілого було доставлено 01.01.2015 року о 22-45 год. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Колоторізані рани лівої щоки шиї зліва, лівого плеча належать до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крововиливи в області тулуба належать до легких тілесних ушкоджень. Колоторізані рани могли виникнути від удару, ударів вістрям, лезом клинка ножа.

Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи №26 від 27.01.2015 року ОСОБА_5 страждала раніше та в період часу, до якого належить інкриміноване їй діяння, хронічним психічним розладом органічним розладом особистості та поведінки в наслідок раннього ушкодження центральної нервової системи з легким ступенем когнітивних порушень та емоційновольовою нестійкістю. В період часу, до якого належить інкриміноване їй діяння, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з висновком комплексної криміналістичної експертизи від 06.02.2015 року № 27-42-28 у змиві із леза ножа, який був вилучений під час огляду місця події, було виявлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_7 . Згідно з висновком наданий ніж до холодної зброї не відноситься. Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи від 29.01.2015 року №29 було виявлено генетичні ознаки клітин крові потерпілого ОСОБА_7 у змиві зі стіни будинку та у змиві із кухні.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно; перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Вознесенської ЦРЛ з 09.07.2012 року з діагнозом «зловживання алкоголем», перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Вознесенської ЦРЛ з 13.02.2001 року з діагнозом «розлад особистості та поведінки внаслідок раннього органічного ушкодження центральної нервової системи», згідно з довідкою Миколаївської обласної психіатричної лікарні від 17.02.2015 року №7343 ОСОБА_5 стаціонарно лікувалася у зв`язку із вище вказаним діагнозом; має 3 групу інвалідності в результаті захворювання на ДЦП, після вчинення злочину, обвинувачена намагалася допомогти потерпілому, також суд враховує поведінку потерпілого ОСОБА_7 ; наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також те, що злочин, який вчинила ОСОБА_5 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, тому суд вважає, що її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів можливе у разі призначення покарання у межах мінімальної санкції ч.1 ст.121 КК України із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України. Підстав для застосування положень ст.69 КК України судом встановлено не було.

Щодо пред`явленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн. (а.к.п.6) - суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Судом при вирішенні питання, щодо пред`явленого потерпілим цивільного позову до уваги беруться вимоги ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченої завдану йому майнову шкоду у розмірі 10000 грн., вказуючи, що ця сума була витрачена ним на придбання медикаментів. Натомість на підтвердження позовних вимог потерпілий надав товарні чеки на оплату ліків лише на суму 4551,20 грн., тому пред`явлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 4551,20 грн.

Прокурором було заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради про відшкодування вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1617,88 грн. (а.к.п.15-16), які підтверджені довідкою від 25.02.2015 року №403/06 Вознесенської ЦРЛ про вартість лікування потерпілого в період часу з 01.01.2015 року по 23.01.2015 року в хірургічному відділенні (а.к.п.17). Оскільки відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, - поданий прокурором позов до обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, - тому стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають витрати за проведення експертизи у розмірі 4334,40 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Згідно із до ст.76 п.п.2, 3 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 10000 грн. - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 4551,20 грн. (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят одну гривню двадцять копійок) матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Позов Вознесенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради про відшкодування вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1617,88 грн. - задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_5 на користь фінансового управління Вознесенської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 у розмірі 1617,88 грн. (одна тисяча шістсот сімнадцять гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4334 грн. 40 коп. витрат за проведення експертизи.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме: два змиви речовини бурого кольору, наволочку із слідом речовини бурого кольору, ніж із слідами речовини бурого кольору та зразки крові потерпілого ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського МВ УМВС в Миколаївської області знищити; носильні речі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського МВ УМВС в Миколаївської області повернути потерпілому та обвинуваченій.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, а підсудною - в той же строк з дня вручення їй копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: