Справа № 128/223/15-к

ВИРОК
Іменем України

29 квітня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001716, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого остання судимість 09.04.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на ухилення від встановленого за ним адміністративного нагляду та достовірно знаючи про те, що згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2013 року за ним встановлений адміністративний нагляд строком на 1 рік з наступними обмеженнями: забороною виходу з дому за адресою: АДРЕСА_1 з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня, забороною перебувати в місцях масового відпочинку людей та в місцях продажу алкогольних напоїв на розлив (кафе, ресторани, бари і ін.), забороною виїзду в особистих справах за межі Вінницького району без дозволу ОВС, крім виїзду в м. Вінницю для реєстрації в Вінницький РВ УМВС Вінницької області, з`являтися для реєстрації в Вінницький РВ УМВС України у Вінницькій області до 11 год. кожну суботу кожного місяця, не виконав покладені на нього обов`язки та 24.09.2013 року умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та на протязі тривалого часу не проживав по місцю свого проживання, злісно ухилявся від працівників міліції. Крім того, 28.09.2013 року, 05.10.2013 року, 12.10.2013 року було встановлено, що ОСОБА_4 не з`явився для реєстрації до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області та місце його знаходження невідоме.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, особу винного, який раніше судимий, судимість не знята та не погашена, не працює, на психіатричному обліку не перебуває, перебуває на диспансерному наркологічному обліку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» з 28.10.2004 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, згідно акту № 1 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 08.01.2015 року в період вчинення злочину ОСОБА_4 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в теперішній час на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, в нього виявлений органічний розлад особистості змішаного ґенезу (інтоксикаційного, травматичного) у вигляді деяких змін психіки, судомного синдрому в анамнезі, в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції і тому йому необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
СУДДЯ: ОСОБА_1