Справа № Провадження №11-403/12 11/1090/1997/12 Головуючий у І інстанціїСтасенко
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Ященко
УХВАЛА

Іменем України

« 14 »березня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Літвінова Є.В.

суддів - Ященко І.Ю., Дриги А.М.

з участю прокурора - Скрипки І.М.

адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпіло ї- Сидоренка Л.І.

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 січня 2012 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого комірником в ТОВ «Служба доставки «Гастроном»м. Київ, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 69 904,25грн. у відшкодування майнової шкоди та 160 950грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 656,88грн. за проведення автотехнічної експертизи та 656,88грн. за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

24.01.2010р. приблизно о 14год. ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1», пасажиром якого була ОСОБА_4, рухаючись по автодорозі між селами Небелиця та Борівка Макарівського р-ну Київської обл., проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, порушивши п.п. 12.1 та 10.1 ПДР України, внаслідок чого керований ним автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, а потім на узбіччя зустрічної смуги руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген-Т-5», д.н. «АА 71-95 НС», під керуванням ОСОБА_5, що рухався в зустрічному напрямку та з метою уникнення зіткнення, виїхав на своє праве узбіччя.

В результаті зіткнення автомобілів пасажирка автомобіля «Фольксваген-Пассат»-ОСОБА_4, отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді : політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому шийних хребців з порушенням функцій спинного мозку, забою правої половини грудної клітини, правої половини попереку, правої нирки, пошкодження звязку правого гомілково-ступеневого суглобу.

Порушення ОСОБА_6 п.п. 12.1 та 10.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та негативними наслідками, що настали заподіянням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляції захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого, просить вирок суду скасувати в звязку з відсутністю в його діях складу злочину та постановити новий вирок яким виправдати ОСОБА_6. Апелянт вважає вирок суду одностороннім, основаним на неповноті досудового та судового слідства, винесеним з порушенням норм ст.ст.2 ,22, 323, ч.7 ст.374 КПК України, висновки суду, на його думку, не відповідають фактичним обставинам справи, а при повторному розгляді справи суд не усунув недоліки судового слідства. Крім того, апелянт послався на те, що механізм ДТП, покладений в основу обвинувачення, суперечить матеріалам справи, а дії ОСОБА_6 підпадають під адмінправопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, вважає, що саме ОСОБА_5 своїми діями заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шляхом наїзду на стоячий на узбіччі автомобіль ОСОБА_6 та зазначає, що висновки експертизі від 31.05.2010р. основані на даних, які не відповідають матеріалам справи. Також апелянт вказав на те, що суд незаконно відмовив в задоволенні клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, автодорожньої експертизи, а на досудовому та судовому слідстві не досліджувалось питання про відповідальність власника дороги за її стан у відповідності до Закону України «Про дорожній рух»та не вказано у вироку чим саме керувався суд при визначенні розміру моральної шкоди.

У запереченнях на апеляцію прокурор, який брав участь в розгляді справи судом 1 інстанції, просив апеляцію визнати такою, що не підлягає задоволенню, вважає її необґрунтованою та надуманою, оскільки вирок суду законний та ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді всіх обставин у справі у їх сукупності, а призначене покарання відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

В запереченнях на апеляцію захисника потерпіла ОСОБА_2 та представник потерпілої ОСОБА_7 просять апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вважають вирок законним, справедливим та обґрунтованим, вина засудженого, на їх думку, доведена повністю, а призначене засудженому покарання відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, апеляцію вважають необґрунтованою, такою що не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Обґрунтовуючи заперечення потерпіла та її представник послалися на те, що апелянт не вказав які саме норми КПК України були порушені судом 1 інстанції та навмисно замовав факт наявності літньої гуми на задніх колесах автомобіля «Фольксваген Пассат»та те, що ОСОБА_3, їдучи по дорозі покритій льодом не зменшив швидкість та продовжив рух, що суперечить вимогам п.2.3 ПДР України та п. 12.1 ПДР України, зазначають що, засуджений в судовому засіданні давав суперечливі покази, які не відповідають обставинам ДТП, вважають припущення захисника ОСОБА_1, викладені в апеляції, некоректними та безглуздими.

Крім того потерпіла та її представник зазначили, що засуджений лише декілька перших днів приходив до лікарні, а потім протягом всього часу жодного разу не поцікавився ні станом здоровя ОСОБА_4, ні обставинами її утримання, не надавав будь-якої матеріальної допомоги аж до початку судового слухання кримінальної справи, з моменту ДТП та до теперішнього часу надіслав поштовим переказом лише 11 000 грн., своєї вини не визнав, намагався перекласти всю відповідальність на водія ОСОБА_5, що не відповідає матеріалам справи та є формою захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_8, які підтримали апеляцію, думку прокурора, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, які заперечили проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8, у вчиненні злочинних дій, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Так, сам засуджений, частково визнавши себе винним підтвердив, що він, 24.01.2010р., керуючи автомобілем "Фольксваген-Пассат", в якому знаходилася пасажирка ОСОБА_4, проїхавши с. Небелиця, попереду приблизно за 150-200 метрів та, побачивши мікроавтобус «Фольксваген-Т-5», який рухався у зустрічному напрямку, став з»їжджати на праву сторону смуги, але автомобіль через ожеледицю втратив керованість і розвернувся поперек дороги, виїхавши в сторону зустрічного узбіччя, і в той час як автомобіль зупинився, відбулося зіткнення з мікроавтобусом. Винним в ДТП вважає водія мікроавтобуса, який замість того, щоб рухатися прямо, з»їхав з дороги на праве узбіччя.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні злочину засудженим ОСОБА_8 його вина підтверджується наступними доказами наведеними у вироку, а саме: показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що 24.01.2010р. він під час руху на своєму автомобілі «Фольксваген-Т-5»із с. Борівка в напрямку с.Карашин Макарівського району більше як за 100 метрів побачив автомобіль "Фольксваген-Пассат", який рухався у зустрічному напрямку на великій швидкості приблизно 80 км/год. і якого двічі розвернуло і понесло в його сторону на що він з»їхав правіше у кювет і в той час як він зупинився, автомобіль "Фольксваген-Пассат" вдарився правою передньою стороною в ліву передню частину його автомобіля, потерпілу, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля "Фольксваген-Пассат", попутним транспортом відправили в лікарню; даними протоколу огляду місця події та схемою до нього з яких вбачається, що зіткнення автомобілів "Фольксваген-Пассат", д.н. АА 57-42 EH i "Фольксваген Т-5" д.н. НОМЕР_2, вібулося на узбіччі автодороги с.Борівка - с.Небелиця Макарівського району Київської області по ходу руху автомобіля "Фольксваген Т-5" лівою передньою частиною автомобіля "Фольксваген Т-5" з правою частиною автомобіля "Фольксваген-Пассат" (т.1,а.с.5-8); повдомленням в.о.заст. головного лікаря Макарівської ЦРЛ про те, що 24.01. 2010 р. була доставлена ОСОБА_4 після ДТП з тілесними ушкодженнями у вигляді : політравми, ЗЧМТ, СГМ, перелому шийних хребців з порушенням функції спинного мозку, забою правої половини грудної клітини, правої половини попереку, правої нирки, пошкодження зв'язку правого гомілково-ступеневого суглобу, кома (т.1, а.с.11); висновком судово-медичної експертизи № 279 від 13.05.2010р., згідно якого у ОСОБА_4 малися ушкодження: закрита черепно-мозкова травма iз забоем головного мозку (права тім'яна ділянка, мозолясте тіло), лівобічною геміплегією, вираженим правобічним геміпарезом до плегії в нижній кінцівці, порушенням вищих кіркових функцій по типу "малої свідомості"; перелом зуба 2-го шийного хребця з продовженням на його тіло; закрита травма грудної клітки i живота з переломом 11 ребра справа, забоем правої легені, правобічним частковим пневмотораксом, розривом селезінки i внутрішньо-черевною кровотечею; переломи лобкових i сідничних кісток, крижової кістки справа, розрив клубово-крижового зчленування зліва, крайовий перелом внутрішнього мищелку великогомілкової кістки, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх заподіяння, i могли утворитися у пасажира легкового автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди внаслідок ударів об частини салону автомобіля та струсу тіла (т.1 а.с.18-19); висновком автотехнічної експертизи № 391А від 31.05.2010р. згідно якого за даних дорожніх обставин водій автомобіля "Фольксваген Т-5" не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем "Фольксваген-Пассат В3" шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, навіть без урахування того, що автомобіль "Фольксваген-Пассат", рухався в зустрічному напрямку в стані бокового юзу; в заданій дорожній ситуації водій автомобіля "Фольксваген-Пассат" повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 та 10.1 Правил дорожнього руху, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, i стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також перед будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним i не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; за даних дорожніх обставин технічна мoжливicть уникнення зіткнення з автомобілем "Фольксваген-Т5" водіем автомобіля "Фольксваген-Пассат" полягала у виконанні ним вимог п. 12.1 та 10.1 Правил дорожнього руху при виконанні яких водій автомобіля "Фольксваген-Пассат" мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем "Фольксваген-Т5", на що у нього не було перешкод технічного характеру (т.1 а.с.26-28) ; висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 359А від 28.05.2010р. несправностей системи робочого гальма, рульового керування та елементів підвіски автомобіляНОМЕР_3, що могли б викликати погіршення або відмовлення в poбoті чи зміну курсової стстійкості перед подіею, не виявлено ( т.1 а.с.34-35); поясненнями представника потершлої ОСОБА_2 про те, що в результаті ДТП її дочка ОСОБА_4 була травмована, більше 40 днів знаходилась в комі, постійно перебуває на стаціонарному лікуванні, їй встановлена перша група інвалідності; іншими наведеними у вироку доказами.

Дослідженим в судовому засіданні доказам суд дав належну юридичну оцінку, правильно встановивши фактичні обставини справи та вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Доводи апеляції захисника про неповноту досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними.

Суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що саме порушення ОСОБА_8 п.п.10.1, 12.1 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки судом вірно встановлено, що ОСОБА_8 у даній дорожній обстановці проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, в тому числі ожеледицю, не обрав безпечної швидкості руху у зв»язку з чим автомобіль став некерований, його почало розвертати і він виїхав спочатку на зустрічну смугу руху, а потім і на узбіччя зустрічної смуги руху де і відбулося зіткнення з автомобілем "Фольксваген-Т5" під керуванням ОСОБА_5

Доводи апеляції щодо вини водія ОСОБА_5 у ДТП, на думку колегії, є необгрунтованими.

Так, з висновків наведеної вище автотехнічної експертизи вбачається, що ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР, тобто у разі виникнення небезпеки негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні достовірно встановлено з врахуванням обставин ДТП, що саме так ОСОБА_5 і діяв. Показання ОСОБА_5 щодо його дій під час виникнення небезпеки є послідовними і підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів( протоколом огляду місця події, схемою до нього, висновком судово автотехнічної експертизи).

Крім того, згідно висновків автотехнічної експертизи за даних дорожніх обставин водій автомобіля "Фольксваген Т-5" не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем "Фольксваген-Пассат В3" шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, навіть без урахування того, що автомобіль "Фольксваген-Пассат", рухався в зустрічному напрямку в стані бокового юзу.

Доводи апеляції про те, що висновки автотехнічної експертизи не відповідають матеріалам справи є голослівними і нічим не підтвердженими.

Також є необгурнтованими і доводи апеляції щодо порушення судом вимог ст. 374 КПК України у зв»язку з невиконанням ухвали апеляційного суду від 27.07.2011р., оскільки під час нового розгляду справи в судовому засіданні прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_8 ( т.2 а.с.90-92) в якому обставини ДТП, а також формулювання обвинувачення були викладені з дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

Питання не дослідження обставин відповідальності власника дороги за її стан, на що звертається увага в апеляції, не впливає на правильність прийнятого судом рішення щодо вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за вказаної дорожньої ситуації, оскільки саме дії ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв»язку з ДТП та його наслідками.

Доводи апеляції про необгрунтованість вироку в частині рішення щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню - безпідставні, оскільки суд, приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди на користь потерпілої, обгрунтував своє рішення врахувавши фізичні та душевні страждання потерпілої у зв»язку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями, тривалим лікуванням( до цього часу), отриманням першої групи інвалідності.

Призначене ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів, обране з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, його особи, обставин, що впливають на покарання, а тому відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України і є домірним скоєному.

За таких обставин, вирок суду є законним і обгрунтованим, порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом рішення, колегія суддів, на встановила.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 січня 2012 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Судді підписи