Справа № 478/1867/14-к пров.№ 1-кс/478/163/2014 р.
У Х В А Л А

25.09.2014 року Слідчий суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора прокуратури Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_4 від 10.09.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722,

В с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора прокуратури Казанківського району ОСОБА_4 від 10.09.2014 року про закриття кримінального провадження, в якій посилаючись на протиправність зазначеної постанови щодо закриття кримінального провадження, внесеного 11.11.2013 року до ЄРДР за №0000722 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з посиланням на малозначність вчиненого та відсутність підстав для притягнення громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності просив скасувати вищезгадану постанову.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 просив задовольнити подану скаргу, оскільки вважає, що прокурором ОСОБА_4 дано невірну кваліфікацію діям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не дотримано диспозиції ч.3 ст.185 КК України.

На думку прокурора скарга ОСОБА_3 безпідставна і задоволенню не підлягає.

Вислухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження за №0000722 прихожу такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу приписів п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Постановою прокурора прокуратури Казанківського району ОСОБА_4 від 10.09.2014 року закрито кримінальне провадження, внесене 11.11.2013 року до ЄРДР за №0000722 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з підстав визначених ч.2 ст.11 КК України, п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В даній постанові від 10.09.2014 року прокурор ОСОБА_4 , в обґрунтування наявності підстав для закриття даного кримінального провадження, зазначає:

1) досудовим слідством вичерпані можливості об`єктивного зібрання достовірних та достатніх доказів спричинення шкоди по кожному епізоду крадіжки (встановити переліки викрадених речей, загальна вартість яких по обох епізодах складає 164 грн.);

2) окрім цього, фактичних збитків ОСОБА_3 не завдано, оскільки усі викрадені речі йому повернуті;

3) причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до скоєної крадіжки майна на суму 2500 грн. не підтверджується матеріалами провадження.

Підсумовуючи викладені обставини прокурор робить висновок про те, що неможливість встановлення розміру збитків по обох епізодах крадіжки та фактична відсутність спричинених збитків свідчать, що діяння громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хоча формально і містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, але через малозначність, не становлять суспільної небезпеки, тобто підстави для притягнення вказаних громадян до кримінальної відповідальності відсутні, тому постановлено рішення про закриття кримінального провадження за фактом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Висновки прокурора ОСОБА_4 щодо наявності підстав про закриття кримінального провадження за фактом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_3 є помилковими.

Виходячи з критеріїв суспільної небезпеки та їх суспільно небезпечних наслідків щодо конкретних складів злочину, - малозначне діяння і діяння, яке не містить складу злочину, є різними поняттями, тобто, якщо істотність матеріальної (майнової) шкоди визначена безпосередньо в законі через певну кількість НМДГ, то недосягнення певного рівня шкоди є свідченням відсутності складу злочину, а не малозначності діяння, однак зміст оскаржуваної постанови прокурора від 10.09.2014 року не містить в собі посилань на недосягнення такого рівня шкоди, а навпаки містить посилання на відсутність заподіяння потерпілому ОСОБА_3 фактичних збитків взагалі (за змістом постанови - «фактичних збитків ОСОБА_3 не завдано, оскільки усі викрадені речі йому повернуті»), що не відповідає матеріалам (обставинам) справи.

Малозначним може бути визнано тільки таке діяння, шкідливість якого не тільки об`єктивно, а й за змістом умислу винного є незначною (мізерною).

Досудовим слідством встановлено фактичну причетність громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до викрадення майна (металевих речей) з території двору та замаху на викрадення майна (металевих речей), поєднаного з проникненням у приміщення будинку, розташованих на території садиби потерпілого ОСОБА_3 , що мали місце 08.11.2013 року та 10.11.2013 року.

Відповідно до висновку експерта за №53 від 30.05.2014 року (а.с.71-84) загальна вартість речей, наданих на експертне дослідження, складає 240 грн., а згідно висновку експерта-оцінювача від 26.06.2014 року (а.с.107) вартість викраденого майна станом на 10.11.2013 року становить 149 грн., при цьому доводи прокурора щодо малозначності діянь громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ґрунтуються лише на висновках експерта-оцінювача, тоді як висновки експертизи за №53 від 30.05.2014 року чомусь залишились поза увагою і без наведення причин (підстав) їх неврахування при визначенні наявності чи відсутності істотності заподіяної шкоди.

Таким чином, викрадення майна (металевих речей) з території двору та замах на викрадення майна (металевих речей) потерпілого ОСОБА_3 , поєднаний з проникненням у приміщення будинку, розташованих на території його садиби, що мали місце 08.11.2013 року та 10.11.2013 року, входять у сукупність протиправних діянь, вчинених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому за змістом умислу жодне з цих діянь, так в їх сукупності, не може визнаватись малозначним в розумінні норми ч.2 ст.11 КК України.

За таких обставин, постановлене прокурором прокуратури ОСОБА_4 рішення від 10.09.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.11.2013 року до ЄРДР за №0000722 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не відповідає вимогам ч.2 ст.9, п.9 ч.2 ст.36 КПК України, що згідно з приписами п.1 ч.2 ст.307 КПК України є підставою для скасування зазначеного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України,

У х в а л и л а :

Скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора прокуратури Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_4 від 10.09.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722, - задовольнити.

Рішення (постанову) прокурора прокуратури Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_4 від 10.09.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя