Ухвала

іменем україни

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5.,

суддів: ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_8.,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234, за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця смт Стара Синява, Старосинявського району, Хмельницької області, проживаючого у АДРЕСА_1, що судимостей не має

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК,

за участю прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду щодо нього змінити й призначити більш м'яке покарання зі звільненням від його відбування на підставі

ст. 75 КК.

Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від

24 грудня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та з покладенням на нього обов'язків, передбачених ч. 1

ст. 76 КК.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

23 лютого 2015 року апеляційний суд під час розгляду справи за апеляційною скаргою прокурора вирок районного суду в частині призначення засудженому ОСОБА_2 покарання скасував і постановив новий вирок, яким ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді обмеження волі на строк 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 10 вересня 2012 року о 15.30 год., керуючи незареєстрованим у Державній автомобільній інспекції та технічно несправним автомобілем марки ЗІЛ-131, рухаючись по просілку Мел

с. Космач Косівського району Івано-Франківської області у напрямку центральної частини с. Космач того ж району і області порушив вимоги

п.п. 2.3 (а, б); 10.1; 12.1; 31.44 та 31.4.1 (а, г) Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть, а ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який вважав, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Подія злочину, доведеності винуватості засудженого в його вчиненні, кримінально-правової оцінки діяння за ч. 2 ст. 286 КК, відповідно до вимог

ч. 2 ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинені злочини, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду та ухвалюючи новий вирок щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання, вказав, що місцевий суд неправильно навів обставини, що пом'якшують покарання, зокрема вказав, що ОСОБА_2 визнав себе винним частково, вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких і, з урахуванням зазначених обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про призначення засудженому ОСОБА_2 покарання без застосування положень ст. 75 КК. Підстав до звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком колегія суддів не вбачає.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що призначене апеляційним судом ОСОБА_2 покарання є надто суворим і таким, що не відповідає особі засудженого.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин, який відноситься до необережних, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за можливе пом'якшити визначений апеляційним судом строк покарання у виді обмеження волі.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433, 436-438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого

2015 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_2 покарання за ч. 2

ст. 286 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Врешті вирок апеляційного суду залишити без зміни.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7