Справа № 1-340/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 29
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Денісова
В.П.

за
участю секретаря Матвійчук
Т.Е.

прокурора Волинець
С. М.

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, гр-на України, українця,
непрацюючого, освіта
середня, розлученого, не судимого;

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.
164 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ковельського міського суду від 31.03.2003 року зобов'язано стягувати з ОСОБА_1
в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4
аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.03.2003 року і до їх
повноліття, але не менше Уг
неоподаткованого мінімуму доходів громадян. ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів в
користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, як встановлено рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 31.03.2003 року,
а саме умисно не вживав заходів по працевлаштуванню, не повідомляв державного виконавця про місце
роботи, хоча неодноразово попереджався
державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати
аліментів.

У
зв'язку із тривалим,
систематичним, умисним ухиленням
ОСОБА_1 від сплати аліментів станом на
1.04.2007 року утворилась заборгованість по аліментах в сумі 5072, 40 гривень.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
винним себе в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся і показав, що влаштується на роботу, буде працювати і повертати заборгованість по
аліментах. Влітку цього року, коли
працював, то частину аліментів
заплатив. Просив суворо не карати,
обіцяв погасити заборгованість по аліментах.

Крім
повного визнання ОСОБА_1 себе
винуватим, злісне ухилення ним від
сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей доведено доказами, дослідженими судом.

Так, потерпіла ОСОБА_2 показала суду, що згідно рішення суду від 31.03.2003 року
ОСОБА_1 зобов'язаний був сплачувати
аліменти на утримання неповнолітніх дітей -дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі
1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно. Однак, підсудний з 2005 року аліменти не
платить, дітьми не цікавиться і коштів
на їх утримання не надає. Станом на 1.04.2007 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах складала 5072, 40 гривень. Влітку поточного року заплатив
їй 1000 гривень аліментів. Просила суд не позбавляти підсудного волі.

Об'єктивність
показань потерпілої ОСОБА_2 підтверджується копією виконавчого листа від
31.03.2003 року про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на неповнолітніх дітей -дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 18.03.2003 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 12). Попередженнями ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за ухилення
від сплати аліментів (а.с. 24-29).

2

Згідно
довідки державної виконавчої служби заборгованість по несплаті аліментів
ОСОБА_1 з 01.12.2005 року по 1.04.2007
року становить 5072, 40 гривень (а.с. 13).

Те, що ОСОБА_1
не звертався в центр зайнятості населення і не перебуває там обліку
стверджується довідкою Ковельського міськрайонного центру зайнятості населення
(а.с. 17).

Крім
того, нереагування на попередження
виконавчої служби про необхідність працевлаштування та сплати аліментів суд
трактує як злісне ухилення від сплати аліментів, оскільки підсудному про це було відомо, що і встановлено в судовому засіданні.

Суд
повно, всесторонньо, об'єктивно аналізуючи зібрані по справі та
досліджені в ході судового розгляду справи докази, приходить до висновку про доведеність
винуватості підсудного ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
164 КК України та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.
164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду
коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей.

Суд
вважає, що під час досудового слідства
невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за
ч.2 ст.
164 КК України, так як останнього
постановою Ковельського міськрайонного суду від 17.07.2006 року звільнено від
відбуття покарання, призначеного за
вироком Ковельського міськрайонного суду від 15.06.2005 року і вже після
звільнення ОСОБА_1 від відбуття
покарання відносно нього порушено кримінальну справу за ч.2 ст. 164 КК України. А тому суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 164 КК України на ч.1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх
дітей.

Проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати призначених
аліментів на утримання дітей, не вживає
ніяких заходів для працевлаштування.

При
обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
скоєного ОСОБА_1 злочину та особу
винного, а саме, що вчинений злочин відноситься до категорії
невеликої тяжкості, ОСОБА_1 характеризується за місцем проживання
позитивно, від сусідів та громадськості
скарг та заяв на його поведінку не надходило.

До
обставин, що пом'якшують покарання
ОСОБА_1 , суд відносить щире
каяття, повне визнання своєї
винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 , суд не вбачає.

При таких
обставинах суд вважає, що виправлення і
перевиховання підсудного можливе без відбуття покарання із застосуванням ст. 75
КК України.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження
волі на строк 1 (ОДИН) рік, 9 місяців.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття
призначеного покарання, якщо він
протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої
системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання

та
роботи;

- періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_1 попередній - підписку
про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.