БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/127/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2015 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000023 від 16.01.2015 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, який проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.3 КК України, -

встановив:
14 січня 2015 року, близько 19-00 год., ОСОБА_5 прибув до господарства ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу з подвір`я таємно заволодів велосипедом марки «Мінськ», чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму вартості велосипеда 602, 31 грн.

Крім цього, 17 січня 2015 року, близько 19-00 год., ОСОБА_5 з метою крадіжки чужого майна, зайшовши на подвір`я будинку по АДРЕСА_2 та відкривши вхідні двері господарського хліва, проник всередину приміщення, звідки таємно повторно викрав велосипед марки «Мінськ», належний ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на суму вартості велосипеда 679,03 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, 185 ч.3 КК України визнав повністю.

В показаннях він пояснив, що 14 січня 2015 року, близько 19-00 год. він зайшов на подвір`я господарства ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , неподалік від місця його проживання і, маючи вільний доступ, з подвір`я забрав велосипед марки «Мінськ». Пояснив, що коли він доїхав до магазина, то велосипед залишим поряд з входом, однак, зробивши покупки, він забув про нього. Наступного дня, коли пішов знову до магазина, велосипеда не виявив. Дозволу на користування велосипедом від його власника ОСОБА_6 він не мав. Обіцяв відшкодувати потерпілому завдану ним матеріальну шкоду.

Також, 17 січня 2015 року, близько 19-00 год., він, маючи намір викрасти велосипед, щоб в такий спосіб повернути викрадений у ОСОБА_6 аналогічного вигляду велосипед, зайшовши на подвір`я біля будинку по АДРЕСА_2 та відкривши вхідні двері господарського хліва, проник всередину приміщення, звідки забрав велосипед марки «Мінськ», що належав ОСОБА_7 . Викрадений велосипед він передав родичам ОСОБА_6 , пояснивши, що в такий спосіб повертає викрадений у останнього велосипед марки «Мінськ». Однак після цього було встановлено, що переданий ним велосипед був ним викрадений і його повернуто власнику.

Пояснив, що щиро розкаюється в своїх протизаконних діях і обіцяв відшкодувати потерпілим завдану шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні в показаннях пояснив що він проживає в будинку неподалік від місця проживання ОСОБА_5 . Останній часто приходить до нього та допомогає в роботі по утриманню домашнього господарства. Дозволу на користування велосипедом ОСОБА_5 не надавав. Після викрадення велосипеда вони домовились що ОСОБА_5 відшкодує вартість викраденого велосипеда. Просив суд не карати обвинуваченого суворо.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, звернувшись з заявою з проханням провести судовий процес без його участі та з урахуванням відсутності претензій до обвинуваченого.

Учасники судового процесу дійшли висновку про недоцільність виклику в судове засідання свідків, мотивуючи це достатністю підтверджень вини обвинуваченого у вчиненні ним інкремінованих правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.3 КК України.

Отже, крім показань в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав свою вину в тому, що усвідомлюючи протиправність своїх дій, він умисно тайно заволодів велосипедом марки «Мінськ», належного ОСОБА_6 , а також повторно, тайно проникнувши в приміщення будівлі на території домоволодіння де проживає ОСОБА_7 , викрав належний останньому велосипед марки «Мінськ», винність ОСОБА_5 в інкримінованих йому правопорушеннях підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 ; пред`явленими в судовому процесі прокурором заявами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з якими вони звертались до районного відділу міліції по фактам викрадення належних їм велосипедів марки «Мінськ»; даними висновків товарознавчої експертизи, якими встановлено, що вартість викрадених у ОСОБА_6 та у ОСОБА_7 велосипедів марки «Мінськ» становить відповідно 602, 31 грн. та 679,03 грн.

За даними Борзнянської центральної районної лікарні ОСОБА_5 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на зазначене, враховучи показання обвинуваченого, які він дав в судовому засіданні, суд, дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні велосипеда марки «Мінськ» вартістю 602, 31 грн., кваліфіковані правильно, як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

Також суд вважає, що дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні велосипеда належного ОСОБА_7 марки «Мінськ», вартістю 679,03 грн., з врахуванням повторності та за ознаками проникнення у приміщення, кваліфіковані правильно, як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та виховання, судом враховуються такі обставини у справі :

- характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України кваліфікуються відповідно як злочин середньої та тяжкого ступеня тяжкості;

- посередню характеристику з місця проживання, щодо особи обвинуваченого;

- обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчинених ним ним злочинах;

- вчинення злочину щодо особи похилого віку( ОСОБА_7 ), що згідно з ст.67 КК України, є ознакою яка обтяжує покарання.

З огляду на зазначене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення ним злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України слід призначити покарання у вигляді арешту на 1 місяць. Водночас, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Оскільки ОСОБА_5 вчинено кілька злочинів то, з огляду на обставини справи та особу обвинуваченого, при вирішенні питання призначення покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст.70 КК України, остаточне покарання слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи дані, що характеризують обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.

Доводи захисника в обґрунтування застосування до обвинуваченого покарання з врахуванням підстав, передбачених ст.69 КК України, а саме з посиланням на те, що він щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях, що злочини вчинено ним вперше, що він є единим сином, з кількох дітей, що проживає з матір`ю похилого віку, були проаналізовані судом під час визначення міри покарання, але були відхилені під час дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, який хоча й навчався в спеціалізованому учбовому закладі, однак не перебуває на обліку у лікаря психіатра і судом не встановлено доказів обмеження його дієздатності, а тому не суперечить принципам гуманності запропонована прокурором міра покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімального строку, предбаченого ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст.ст.122, 126 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 судові витрати у кримінальному провадженні в розмірі 343,98 грн., що пов`язані з проведенням НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області судово товарознавчих експертиз.

Керуючись ст.ст.98, 100, 122, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.185 ч.1, 185 ч.3 КК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Керуючись ст.70 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно з ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні в розмірі 343,98 грн., що пов`язані з проведенням НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області судово товарознавчих експертиз.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Борзнянський районний суд.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1