Ухвала

іменем україни

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

при секретарі ОСОБА_9,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки м. Красноярськ Російської Федерації,

яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за касаційною скаргою засудженої на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_10,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо неї, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Свої вимоги засуджена мотивує тим, що висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи, в основу судових рішень покладені недопустимі докази. Зазначає про те, що потерпіла та свідки обмовили її у вчиненні злочину.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі сорока п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 21 січня 2014 року в приміщенні службового кабінету канцелярії Городищенської виправної колонії №96 УДПтС України в Рівненській області, під час конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора з запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджена перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв'язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та правильність кваліфікації її дій за даною нормою кримінального закону судами зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у судових рішеннях наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджена ОСОБА_1 умисно спричинила ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, даними, що містяться у висновках медичної експертизи.

На думку колегії суддів, висновки суду першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Підстав уважати, що потерпіла та свідки обмовили засуджену у вчиненні інкримінованого злочину, немає, оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, наданими та дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, колегія суддів уважає необґрунтованими.

Мотивуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді штрафу, суд, як убачається з вироку, дотримавшись вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, відсутність пом'якшуючих і обтяжуючих обставин, а також дані про її особу.

Доводи засудженої в поданій нею апеляційній скарзі, аналогічні доводам її касаційної скарги, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу засудженої на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованою.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_6