В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого: останній раз 25.11.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.ч.1,2,3 ст.185 КК України засудженого до 5 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

17.06.2014 року близько 13-ої години, ОСОБА_5 , перебуваючи на оглядовому майданчику, що знаходиться в парку «Високий Замок» у м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення, шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою ОСОБА_6 , вартістю 60 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia» моделі «2600», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 400 гривень, гроші в сумі 40 гривень, окуляри від сонця, вартістю 700 гривень, в`язка ключів, медична книжка на прізвище ОСОБА_6 , посвідчення учасника бойових дій на прізвище ОСОБА_6 , банківська картка «ПриватБанк», дві пляшки горілки марки «Слава» об`ємом 0,5 літри, вартістю 60 гривень, після чого з місця події з викраденим втік, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1260 гривень.
Також, ОСОБА_5 12.09.2014 року в період часу з 18-ої по 19-ту години, перебуваючи по вул.Руській, 20 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з метою протиправного збагачення, за відсутності уваги сторонніх осіб, таємно заволодів комп`ютерними моніторами марки MJ17 та Asus VH222, які належали першій міській комунальній поліклініці, чим спричинив такій матеріальну шкоду на загальну суму 1160 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та додатково пояснив, що дійсно обставини викладені в пред`явленому обвинуваченні відповідають дійсності, зокрема визнав те, що 17.06.2014 року близько 13-ої години, перебуваючи на оглядовому майданчику, що знаходиться в парку «Високий Замок» у м.Львові, шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою ОСОБА_6 , в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia» гроші в сумі 40 гривень, окуляри від сонця, в`язка ключів, медична книжка на прізвище ОСОБА_6 , посвідчення учасника бойових дій на прізвище ОСОБА_6 , банківська картка «ПриватБанк», дві пляшки горілки марки «Слава» об`ємом 0,5 літри, після чого з місця події втік. Також, 12.09.2014 року в період часу з 18-ої по 19-ту години, перебуваючи по вул.Руській, 20 у м.Львові, за відсутності уваги сторонніх осіб, таємно заволодів комп`ютерними моніторами марки MJ17 та Asus VH222, які належали першій міській комунальній поліклініці.
У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованих вищезазначених злочинів повністю та об`єктивно стверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 даними ним в судовому засіданні про те, що 17.06.2014 року близько 13-ої години він прогулювався у парку «Високий Замок» у м.Львові. В нього з собою була сумка, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia» моделі «2600», гроші в сумі 40 гривень, окуляри від сонця, в`язка ключів, медична книжка на прізвище ОСОБА_6 , посвідчення учасника бойових дій на прізвище ОСОБА_6 , банківська картка «ПриватБанк», дві пляшки горілки марки «Слава» об`ємом 0,5 літри. Знаходячись на оглядовому майданчику, він відчув як хтось ззаду схопив його за одяг, де знаходився ремінець сумки, яка висіла на його плечі, та потягнув до себе від чого він втратив рівновагу та упав на землю. Сумка впала біля нього. Упавши, він побачив невідомого чоловіка, як в подальшому виявилося це був ОСОБА_5 , який схопив його сумку з речами та побіг від оглядового майданчика до вул.Ужгородської.
Показами свідка ОСОБА_7 даними ним в судовому засіданні про те, що 17.10.2014 року близько 13-ої години 20 хвилин він знаходився неподалік Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, що на вул.Мартовича, 2 м.Львові. В цей час до нього підійшли двоє працівників міліції та запропонували бути понятим при проведенні слідчого експерименту, на що він погодився. Після того, вони пройшли в приміщення Галицького РВ, де чоловік який назвався ОСОБА_5 на пропозицію слідчого розповів як 17.06.2014 року на території парку «Високий Замок» підійшовши до невідомого чоловіка схопив його за одяг в місці знаходження ремінця від сумки та потягнув його до себе. Від цього невідомий чоловік впав на землю, а сумка впала поряд з ним. Після того, ОСОБА_5 взяв сумку та побіг від невідомого чоловіка. В подальшому, вони поїхали на місце події, де ОСОБА_5 підтвердив свої покази дані в Галицькому РВ. Крім того, 30.10.2014 року він був понятим при проведенні слідчого експерименту в ході якого чоловік, який назвався ОСОБА_5 , на пропозицію слідчого розповів як 12.09.2014 року викрав з лікарні, що по вул.Руській, 20 у м.Львові два монітори.

Показами свідка ОСОБА_8 , які є аналогічними показам свідка ОСОБА_7 в частині слідчого експерименту 17.10.2014 року.

Заявою ОСОБА_9 про добровільну видачу мобільного телефону марки «Нокія» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 .1 а.с.46 матеріалів кримінального провадження/;

Протоколом про результати проведення НСРД встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 17.10.2014р., згідно якого встановлено, що мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_1 працює у м.Львові та ним користується ОСОБА_9 /Т.1 а.с.49 матеріалів кримінального провадження/.

Показами свідка ОСОБА_10 даними нею в судовому засіданні про те, що 30.10.2014 року вона була понятою при проведенні слідчого експерименту, в ході якого чоловік, який назвався ОСОБА_5 , на пропозицію слідчого розповів як 12.09.2014 року він викрав з першої міської комунальної поліклініки, що по вул.Руській, 20 у м.Львові два монітори. Після того, вони поїхали на місце події, де ОСОБА_5 підтвердив свої покази дані в Галицькому РВ.

Протоколом проведення слідчого експрименту від 30.10.2014 року, згідно якого ОСОБА_5 в деталях розповів та показав як 12.09.2014 року він таємно викрав з першої міської комунальної поліклініки, що по вул.Руській, 20 у м.Львові два монітори /Т.1 а.с.177-184 матеріалів кримінального провадження/.

Показами свідка ОСОБА_11 даними нею в судовому засіданні про те, що вона працює в комунальній 1-ій міській поліклініці на посаді лікаря статиста. 12.09.2014 року близько 19-ої години в поліклініці, яка знаходиться на вул.Руській, 20 у м.Львові, побачила відкритий кабінет №1 та зайшовши до нього виявила, що відсутні два комп`ютерні монітори. Після цього, вона повідомила охоронця про крадіжку.

Покази потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повністю узгоджуються між собою та показами самого обвинуваченого ОСОБА_5 , а також відповідають іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, а тому у суду не виникає жодного сумніву в їх об`єктивності та належності, а відтак суд кладе їх в основу вироку.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він 17.05.2014 року, о 19-ій годині, перебуваючи на території парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк» у м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення, вчинив напад на потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , та погрожуючи їм предметом схожим на ніж і насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, яку вони сприймали реально, відкрито заволодів цифровим фотоапаратом «Нікон» Д3100, що належить ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 4200 гривень.
Вказані злочинні діяння органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України.
ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині визнав, однак зазначив, що у нього не було ножа, а він погрожував потерпілим лише ключем.

Однак, незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому злочині, суд вважає недоведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст.187 КК України, з огляду на наступне.

Так, потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, 17.05.2014 року близько 18-ої години вона зустрілась зі своєю подругою ОСОБА_13 та вони разом прогулювались у Стрийському парку. Під час прогулянки вони зупинились для того, що сфотографуватись на фоні природи. ОСОБА_13 дала їй свій фотоапарат «NIKON» та попросила сфотографувати її. Тримаючи у руках фотоапарат, вона бачила як до неї наближається невідомий їй чоловік та як він порівнявся з нею. Цей чоловік схопив фотоапарат і почав тягнути його на себе, однак вона його не відпускала, після чого втратила рівновагу та присіла обпершись рукою об землю. У цей момент в правій руці незнайомого появився ніж з лезом довжиною близько 10 см. Побачивши ніж, вона перелякалась та перестала утримувати фотоапарат. Після цього невідомий їм чоловік пішов вверх по горбистій місцевості парку, а вони з подругою пішли униз по алеї та повідомили про те, що сталось у міліцію. При цьому, потерпіла вказала, що переконана, що невідома особа, яка викрала фотоапарат не є ОСОБА_5 , оскільки це був інший чоловік.

Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 17.05.2014 року близько 18-ої години вона зустрілась зі своєю подругою ОСОБА_12 та вони разом прогулювались у Стрийському парку. В ході прогулянки вони зупинились для того, що сфотографуватись на фоні природи. Вона дала ОСОБА_12 свій фотоапарат «NIKON» та попросила сфотографувати її, а сама відійшла на кілька метрів. В цей момент вона побачила, що до них наближається невідомий чоловік та чекала, щоб він пройшов повз них і не попав у кадр. Вона відвернулась та розглядала природу, а повернувши голову до ОСОБА_12 побачила як невідомий чоловік видирає з рук ОСОБА_12 фотоапарат та при цьому тримав ніж з лезом довжиною близько 10 см на рівні обличчя ОСОБА_12 . Побачивши ніж та почувши погрози невідомого, вона крикнула ОСОБА_12 щоб та відпустила фотоапарат, що остання і зробила. Після того невідомий їм чоловік пішов вверх по горбистій місцевості парку, а вони з подругою пішли униз по алеї та повідомили про те, що сталось у міліцію. При цьому, потерпіла вказала, що переконана в тому, що невідома особа, яка викрала фотоапарат не є ОСОБА_5 , оскільки це був інший чоловік.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.11.2014р. потерпіла ОСОБА_13 серед представлених осіб, серед яких був ОСОБА_5 , нікого не впізнала як особу, яка 17.05.2014р. викрала її фотоапарат /Т.1 а.с.106-107 матеріалів кримінального провадження/.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.11.2014р. потерпіла ОСОБА_12 серед представлених осіб, серед яких був ОСОБА_5 , впізнала останнього як особу схожу на чоловіка, який 17.05.2014р. викрав фотоапарат ОСОБА_12 вказавши при цьому, що дана особа схожа лише по ознаці зросту та будь-яких інших ознак ідентифікації особи не вказала /Т.1 а.с.109-110 матеріалів кримінального провадження/.

Окрім того, суд критично оцінює протоколи проведення слідчих експериментів від 21.11.2014р., від 16.12.2014р. та від 20.04.2015р. так як ОСОБА_5 під час проведення таких вказав на різні відрізки місцевості на території парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк» у м.Львові, як на місце вчинення злочину, що мав місце 17.05.2014 року, та більше того вказані ОСОБА_5 місця не відповідають відрізку місцевості при проведення огляду місця події. Тобто вказані докази містять істотні протиріччя щодо місця вчинення злочину, викликають в суду сумнів в їх об`єктивності, а проведені за дорученням суду слідчі експерименти не спростовують всіх сумнівів, які виникли під час розгляду справи.

Також, ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що 17.05.2014 року близько 19-ої години, перебуваючи на території парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк» у м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення, вчинив напад на потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , та при цьому погрожував їм ключем, а не ножем.
Натомість, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні категорично ствердили, що невідома особа, яка 17.05.2014 року в Стрийському парку викрала у них фотоапарат, погрожувала ОСОБА_12 саме ножем з лезом довжиною близько 10 см.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що був присутній під час проведення слідчого експерименту в парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк» та при пред`явленні особи до впізнання, оскільки працював оперуповноваженим Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. При проведенні слідчого експерименту жодного тиску на ОСОБА_5 не чинилось, покази він давав добровільно. При проведення впізнання особу ОСОБА_5 потерпілі не впізнали.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що був присутній, як понятий, під час проведення слідчого експерименту 21.11.2014 року в парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк». При проведенні слідчого експерименту жодного тиску на ОСОБА_5 не чинилось, покази він давав добровільно.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засідання показав, що був присутній під час проведення слідчого експерименту в парку пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк», оскільки працював оперуповноваженим Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. При проведенні слідчого експерименту жодного тиску на ОСОБА_5 не чинилось, покази він давав добровільно.
Разом з тим, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки вони не спростовують в повному обсязі вищенаведені докази.
Аналізуючи вищеописані докази, які містять істотні розбіжності та викликають сумнів в їх об`єктивності, суд приходить до переконання про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст.187 КК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості останнього та вичерпані можливості їх отримання, а тому кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України.
Статтею 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого: раніше судимого, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 обставинами суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей за якими кваліфіковано його дії.

В судовому засіданні також встановлено, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини вчинені до постановлення Шевченківським районним судом м.Львова вироку від 25.11.2014р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.ч.1,2,3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити з дотриманням положень ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази по справі (Т.1 а.с.51 матеріалів кримінального провадження №0002346) мобільний телефон «Nokia» моделі «2600», ІМЕІ: НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

З ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати по справі

Керуючись ст.ст.284, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1,4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти ) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 26 вересня 2014 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Речові докази по справі (Т.1 а.с.51 матеріалів кримінального провадження №0002346) мобільний телефон «Nokia» моделі «2600», ІМЕІ: НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі в сумі 1177 (одна тисяча сто сімдесят сім) гривень 12 копійок - за проведення по справі експертиз.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю винуватості особи в суді.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_17