Справа №345/5428/13-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2015 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, ніде не працюючого, інваліда 2-ї групи загального захворювання, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, згідно ст. 89 КК України не судимого,
за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8
ОСОБА_2 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисно спричинив тілесні ушкодженні, що спричинило втрату органу - лівого ока потерпілого, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, а також умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.
25.02.2013 р., приблизно о 16.00 год. ОСОБА_2 прийшов на територію подвір`я по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 . Зайшовши до будинку, ОСОБА_2 почав виставляти необґрунтовані претензії до ОСОБА_7 та вчинив з ним скандал. Під час конфлікту ОСОБА_2 дерев`яною палицею, яку він взяв під будинком перед тим як зайти всередину, умисно наніс декілька ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_7 .
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 122 від 09.04.2013 р. в результаті умисного нанесення ударів ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: травми лівого ока з розривом склери, кон`юнктиви, випорожнення очного бокалу, крововиливом в порожнину ока, що викликало необхідність проведення операції "Евісцерація лівого ока", яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину; ран та синців в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
22.04.2013 р., приблизно о 18.00 год. дня, ОСОБА_2 прийшов до будинку сім`ї ОСОБА_9 , який розташований в АДРЕСА_1 , де в той час знаходився мешканець цього ж села ОСОБА_6 . Побачивши ОСОБА_6 , ОСОБА_2 почав виставляти претензії до потерпілого, та вчинив з ним скандал. В подальшому, під час конфлікту ОСОБА_2 безпідставно розпочав бійку з ОСОБА_6 , під час якої умисно наніс удар руками по тілу в області грудної клітки потерпілого ОСОБА_6 , який вирвався від нього та втік геть.
23.04.2013 р., приблизно о 13.00 год., ОСОБА_2 знаходився в с. Мислів Калуського р-ну, де по вул. Масловського зустрів мешканця цього ж села ОСОБА_6 і почав виставляти необґрунтовані претензії до нього, та вчинив з ним скандал. В подальшому, під час конфлікту ОСОБА_2 безпідставно розпочав бійку з ОСОБА_6 , під час якої умисно наніс декілька ударів руками та ногами по тілу та в голову потерпілого ОСОБА_6 .
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 289/208Д від 10.07.2013 р. в результаті умисного нанесення ударів, ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 9, 10 ребра справа та 7-го ребра зліва, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення; синців та саден в ділянці обличчя, синця в ділянці грудної клітки справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, а саме визнав, що завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проте, категорично заперечив, що наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Пояснив, що дійсно мав місце такий факт, що він штовхнув ОСОБА_6 на подвір`ї у ОСОБА_9 . Припустив, що можливо тоді зламав ребра ОСОБА_6 . Точно не пам`ятає чи штовхав його сильно чи легко. Підтвердив той факт, що на наступний день знову зустрів ОСОБА_6 на дорозі, коли йшов з дружиною та дочкою, і попередив його щоб він залишив у спокої сім`ю ОСОБА_9 , однак, тілесних ушкоджень йому не наносив. Також, ОСОБА_10 підтвердив той факт, що його мати дала потерпілому гроші в сумі 250 грн. Якщо б ОСОБА_6 сказав йому дати більше грошей, то він дав би більше.
По епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 обвинувачений пояснив, що 25.02.2013 р. зранку пішов на пилораму щоб подивитись чи є дрова, а потім пішов до ОСОБА_11 щоб попросити у нього коня для привезення дров. Після чого, із ОСОБА_12 поїхали на пилораму, привезли дрова до нього до дому приблизно в 11.00 годині. Далі ОСОБА_13 пішов додому, а він пішов у магазин «Лісовичок», купив рибу та пиво і пішов до будинку ОСОБА_11 , це було біля 14.00 години. На той час в гостях у ОСОБА_11 були ОСОБА_14 та його тітка ОСОБА_15 . Там він перебував приблизно до 15 години, і разом зі своєю тіткою ОСОБА_16 пішов до себе до дому, однак він йшов навпростець, а тітка пішла довкола по дорозі і прийшла до дому після нього. Коли прийшли додому, то дочка ОСОБА_17 вже була вдома. Дружина в цей час була на роботі. ОСОБА_18 пішла від нього приблизно о 17 годині.
Мобільний телефон він з собою не носить вже 3 роки, бо вони у нього часто ламаються. Підтвердив той факт, що він пропонував ОСОБА_7 2000 грн., але чому пояснити не може. Припустив, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 міг нанести його син ОСОБА_19 . Особисто він перебував у добрих сусідських відносинах з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , погані відносини у нього були лише з дружиною ОСОБА_7 ОСОБА_22 .
Поряд з частковим визнанням своєї вини обвинуваченим ОСОБА_2 його винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілих, свідків, письмовими доказами, що є в матеріалах справи.
По епізоду нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 25.02.2013 перебував у себе вдома сам, зранку онук поїхав до школи, жінка поїхала по справах, а син ОСОБА_19 біля 11 години пішов до ОСОБА_23 робити світло. Близько 15.30 год. прийшов зі школи онук ОСОБА_24 , який поїв та сидів біля вікна, обоє дивились телевізор. Двері не були зачинені на ключ. ОСОБА_25 сказав, що до них іде «Білий», а так в селі називають ОСОБА_2 . ОСОБА_10 зайшов до хати з палицею, яка стояла під будинком, та яку він використовував як опору. Палиця була з одного кінця загострена. Він пішов йому на зустріч. ОСОБА_10 почав кричати, що він йому винен гроші після чого наніс декілька ударів палицею по голові, він присів на табуретку, потім ОСОБА_2 наніс удар в око, внаслідок чого вибив око. Онук перелякався та вибіг із хати через вікно. Напевно побіг до ОСОБА_26 , бо там був його син ОСОБА_27 . ОСОБА_10 палицю забрав і теж пішов геть. Він залишався в хаті поки не прийшла жінка. Онук забігав по куртку і знову побіг геть. Потім прийшла жінка, онук, син та ОСОБА_28 , викликали швидку і його забрали в лікарню. Через тиждень після цього ОСОБА_10 зустрів його на вулиці і запитав його як так сталося і сказав, що дасть йому 2000 грн., але грошей так і не дав. ОСОБА_7 підтримав свій позов і просить його задоволити.
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_29 1999 р.н., який був допитаний в присутності законного представника ОСОБА_22 та психолога ОСОБА_30 (т. 2 а.с. 184) і пояснив суду наступне. Зранку він пішов до школи, у хаті залишився дід ОСОБА_7 та вуйко ОСОБА_19 . Додому повернувся близько 15.00 години, поїв, десь біля 15:30 год. побачив через вікно, що до них йде ОСОБА_2 . Далі бачив як ОСОБА_2 зайшов до хати з дідовою загостреною палицею, а дідо вийшов йому на зустріч. ОСОБА_2 почав бити діда по голові, при цьому розбив світильник. ОСОБА_10 казав: «поверни мені гроші». Він злякався і втік через вікно у лісопосадку. Мав при собі мобільний телефон, проте на рахунку грошей не було і тому він відправляв SMS-ки з текстом «передзвоніть мені» тітці ОСОБА_31 . Остання передзвонила і розпитала, що сталось. Бачив як ОСОБА_2 вийшов з хати через 10-15 хвилин. Потім він забігав додому по куртку, бачив, що дід тримає рушник біля ока, рушник був у крові. Далі він побіг у село, щоб зустріти бабу та дядька. Зустрівши їх, все їм розказав і вони разом повернулись додому, де баба викликала міліцію і швидку. Потім до них ще прийшов ОСОБА_32 .
Показами свідка ОСОБА_22 , дружини потерпілого ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що 25.02.2013 зранку о 10.00 сіла на автобус та поїхала до Івано-Франківська. По дорозі зустріла ОСОБА_33 , який ішов до них додому. Повертаючись додому о 16.45 год. вже була в с. Вістова, де сіла на автобус і до 17:30 вже була у селі Мислів. На дорозі до неї підбіг онук ОСОБА_34 , який був переляканий та схлипував і повідомив, що ОСОБА_2 побив діда. По дорозі додому їх наздогнав син ОСОБА_19 , який сказав, що до нього подзвонила сестра ОСОБА_35 та сказала, що ОСОБА_10 побив батька. Коли вона прийшла додому, чоловік розказав їй, що його палицею побив ОСОБА_2 . Далі вона викликала швидку допомогу і чоловіка забрали у лікарню. Того вечора до них також прийшов ОСОБА_36 . У ОСОБА_2 погана репутація в селі, на нього писали колективну скаргу, оскільки, він конфліктує з односельчанами. Телефон у неї був вимкнений, коли вона поверталась з Івано-Франківська.
Показами свідка ОСОБА_37 , який є сином потерпілого ОСОБА_7 і який суду розповів, що 25.02.2103 р. близько 10 години до них прийшов ОСОБА_32 , мати до того часу поїхала з дому, а племінник ОСОБА_38 пішов до школи. Біля 12 години батько лишився сам дома, а він з ОСОБА_26 пішли до останнього додому робити світло, там ще був ОСОБА_39 . ОСОБА_40 він був цілий день і нікуди не відлучався. Біля 17.00 години подзвонила сестра ОСОБА_41 і сказала, що ОСОБА_42 вибив батькові око і що це їй сказав племінник. Після цього він пішов додому. По дорозі додому наздогнав маму і племінника. Відстань від його будинку до ОСОБА_26 приблизно 0,5 км йти 20 хв. Племінник ОСОБА_43 по дорозі розповів, що діда побив ОСОБА_2 . Дома був батько з вибитим оком і ще була розбита люстра. Вслід за ними прийшов і ОСОБА_32 , разом з яким вони пішли зустрічати карету швидкої допомоги. Через деякий час після цього випадку ОСОБА_2 при зустрічі погрожував йому і сказав, що зробить із ним таке саме.
Показами свідка ОСОБА_44 , яка суду розповіла, що 25.02.2013 р. була вдома у м. Нововолинську, близько 16.00 год. приходили SMS-ки від племінника ОСОБА_45 з текстом «передзвоніть мені будь ласка», вона передзвонила до нього і він переляканим глосом сказав, що ОСОБА_42 побив діда палицею, а сам він через вікно втік в кущі. До матері ОСОБА_22 вона не могла додзвонитись бо у неї був виключений телефон. Потім вона передзвонила до свого брата ОСОБА_46 , щоб той йшов до дому, бо тато у крові. Пізніше передзвонив брат і сказав, що у батька вибите око.
Показами свідка ОСОБА_47 , який суду розповів, що 25.02.2013 р. зранку пішов до ОСОБА_46 із пляшкою горілки, потім вони разом з ОСОБА_21 пішли до нього додому робити світло, з ними ще був сусід ОСОБА_48 . Приблизно о 16 годині, але він точно не пам`ятає, до ОСОБА_46 хтось подзвонив і він побіг до дому. Він пішов вслід за ОСОБА_21 . Коли прийшов до хати ОСОБА_49 , то бачив, що ОСОБА_7 був весь закривавлений. Вже було темно і він разом з ОСОБА_50 пішли зустрічати швидку допомогу. Через деякий період часу його викликали до адвоката Найди і просили оббрехати ОСОБА_46 , а саме сказати, що ОСОБА_21 у той день відлучався і що то він вибив око батькові, але він відмовився, бо ОСОБА_21 не відлучався і постійно був у нього.
Таким чином, спростовуються припущення ОСОБА_2 , що це син ОСОБА_21 вибив око потерпілому ОСОБА_7 .
Показами свідка ОСОБА_51 , яка суду розповіла, що вона працює продавцем в магазині в селі Мислів. 25.02.2013 о 14.00 год. ОСОБА_2 заходив до неї у магазин і купляв хліб та рибу, довго у неї не був, бо вона спішила на обід. Він був в робочому одязі і тверезий.
Даними, що містяться в карті виїзду швидкої медичної допомоги № 4856, копія якої міститься в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 38). З якої вбачається, що медична допомога була надана ОСОБА_7 . Приводом для виклику стало побиття сусідом. На місце виклику швидка медична допомога прибула 25.02.2013 р. о 18.10 год.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується також даними, що містяться у висновку експерта № 122 від 09.04.2013 р., згідно з яким у потерпілого ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: травма лівого ока з розривом склери, кон`юнктиви, випорожненням очного бокалу, крововиливом в порожнину ока, що викликала необхідність проведення операції «Евісцерація лівого ока, (повне видалення лівого очного яблука)»; рани та синці в ділянці обличчя. Вказані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну вказаному в постанові. Травма лівого ока з розривом склери, кон`юнктиви, випорожненням очного бокалу, крововиливом в порожнину ока, що викликала необхідність проведення операції «Евісцерація лівого ока, (повне видалення лівого очного яблука)» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких що викликали стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину, а решта тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. В зв`язку з тим, що в медичній карті стаціонарного хворого № 402013 очного відділення Івано-Франківської ОКЛ характер країв, кінців, дна ран не вказані, зробити підсумки про характер ран та дією якого предмета вони спричинені немає можливості, а решта тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесенні ударів такими у вищевказані ділянки. (т. 1 а.с. 75-78)
Не спростовують вину ОСОБА_2 в нанесені тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 покази свідків ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та ОСОБА_57 .
Покази цих свідків суд не бере до уваги з тих причин, що ці свідки не були безпосередніми очевидцями події, в їхніх показах наявні істотні суперечності, окрім того, свідки ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 і ОСОБА_55 є близькими родичами обвинуваченого і намагались давати в суді покази, які б створювали обвинуваченому альбі і цим самим виправдовували його.
Так, свідок ОСОБА_52 дружина ОСОБА_2 суду повідомила, що того дня вона поїхала на роботу в 6.30 год. Дома залишились чоловік і дочка, яка повинна була йти до школи. Приблизно о 13.00 вона подзвонила на телефон чоловіка і він повідомив, що знаходиться у ОСОБА_58 . Потім о 16.00 год. дзвонила на телефон чоловіка, проте, слухавку взяла дочка і сказала, що у них в гостях тітка ОСОБА_15 і вони гостяться. Біля 17.30 знову подзвонила на телефон чоловіка. Слухавку знову підняла дочка і сказала, що тато спить, а тітка вже пішла до баби. На наступний день почула від людей, що її чоловіка звинувачують у побитті ОСОБА_59 .
Проте, сам обвинувачений ствердив в суді, що мобільний телефон він з собою не носить вже три роки, то як дружина могла йому телефонувати о 13.00 год., коли він на той час дома не перебував. Окрім того, покази ОСОБА_52 не співпадають з показами ОСОБА_53 щодо години, в які вона телефонувала на мобільний телефон чоловіка.
Неповнолітній свідок ОСОБА_53 дочка ОСОБА_2 , яка допитувалась в присутності законного представника ОСОБА_52 і психолога ОСОБА_30 (т. 2 а.с. 184), суду повідомила, що 25.02.2013 р. після занять в школі пішла до бабусі ОСОБА_60 , де поїла і побавилась із сестрою, взяла молоко і пішла до дому, це було біля 16 години. Дома був тато і тітка ОСОБА_61 , які розмовляли. Вона розігріла їсти і погостила тата і тітку. Пізніше близько 18.00 год. тітка пішла до баби, а вона залишилась з татом, тато заснув. Близько 18.00 год. зателефонувала мама, проте на той час тітка вже пішла, тато заснув а вона робила роки. Другий раз мама дзвонила близько 20.00 години.
Покази свідка ОСОБА_53 суперечать показам свідка ОСОБА_52 що годин здійснення дзвінків на мобільний телефон. Також свідок ОСОБА_54 говорила, що в неї дома онука ОСОБА_53 з сестрою не бавилась.
Свідок ОСОБА_54 мати обвинуваченого, в судовому засіданні розповіла, що того дня онучка ОСОБА_17 зайшла до неї після школи біля 15 години, перебувала у неї до пів години, взяла молоко і пішла додому. Від неї до будинку ОСОБА_2 йти приблизно 15 хв. Того дня сестра ОСОБА_15 , яка приїхала з ОСОБА_62 , заходила до неї зранку, а потім вдруге зайшла біля 18 години і сказала, що була у ОСОБА_11 і у ОСОБА_2 .
Відповідно з показів цього свідка не можливо встановити де і з ким перебував обвинувачений 25.02.2013 р. приблизно о 16.00 год.
Свідок ОСОБА_55 тітка обвинуваченого, суду повідомила, що 25.02.2013 р. зранку приїхала в с. Мислів і зайшла до сестри ОСОБА_54 , залишила сумку і пішла до двоюрідної сестри ОСОБА_63 . Коли прийшла до ОСОБА_11 там, крім них була сусідка ОСОБА_14 . Близько 13.00 години до ОСОБА_11 прийшов племінник ОСОБА_2 і вони разом із ним біля 15.00 години пішли до нього до дому. Пізніше зі школи прийшла дочка ОСОБА_64 - ОСОБА_17 , яка розігріла їсти і погостила їх. Пізніше ОСОБА_65 заснув. Вона пішла до сестри ОСОБА_54 і біля 18 години взявши молоко пішла на автобус. Коли вона була у ОСОБА_2 , то на його телефон дзвонила дружина, але відповідала дочка.
Проте свідок ОСОБА_66 повідомив, що ОСОБА_67 пішла з їхньої хати до того як прийшов ОСОБА_2 і від них ОСОБА_2 пішов сам. Крім того сам обвинувачений стверджував, що на час приходу додому дочка вже була там. Також в цій частині покази ОСОБА_55 не співпадають з показами ОСОБА_68 .
Свідок ОСОБА_69 суду розповіла, що 25.02.2013 року о 9.20 год. сіла в автобус Калуш-Ріп`янка та поїхала у с. Мислів до ОСОБА_63 . Пізніше туди прийшла ОСОБА_15 , а близько 13.00 год. прийшов ОСОБА_2 . Близько 15.00 години ОСОБА_2 і ОСОБА_55 вийшли від ОСОБА_11 . Мав місце факт, що хтось сказав, що з будинку ОСОБА_10 йде дим, напевно його дочка прийшла зі школи.
Покази цього свідка мають аналогічні розбіжності з показами ОСОБА_70 щодо того коли вона пішла з дому останнього.
Свідок ОСОБА_66 , який є далеким родичем обвинуваченого, суду розповів, що безпосереднім очевидцем подій не був. Одного зимового дня до нього прийшов ОСОБА_2 і попросив допомогти перевезти дрова. Син ОСОБА_71 взяв коня з фірою і пішов з ним. Десь біля 13.00 чи 14.00 год. додому повернувся син, а пізніше прийшов ОСОБА_10 з пивом. Випивши пиво ОСОБА_10 пішов сам додому. В той день перед полуднем до них в гості приходили ОСОБА_61 і ОСОБА_14 , проте вони пішли до того, як прийшов ОСОБА_2 . Від його хати до хати ОСОБА_10 приблизно 20 хв. ходьби. На наступний день від сусідів дізнався що трапилось з ОСОБА_72 .
Даний свідок нічого не повідомив суду щодо обставин де і зким перебував ОСОБА_2 25.02.2013 року приблизно о 16.00 год.
Таким чином, покази свідків ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , які заперечували саму можливість нанесення обвинуваченим будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , оскільки, 25.02.2013 р. приблизно о 16.00 год. він не міг бути в будинку потерпілого, не заслуговують на увагу, оскільки, такі покази спростовуються наведеними вище доказами по справі, зокрема послідовними та несуперечливими показами самого потерпілого, свідків ОСОБА_73 , ОСОБА_37 , ОСОБА_22 , ОСОБА_44 , ОСОБА_47 та даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи, а також містять ряд вище наведених суперечностей.
По епізоду нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що зі ОСОБА_2 він перебував в нормальних стосунках. У ОСОБА_2 серед односельчан негативна репутація, оскільки, він б`є людей. Він одній жінці розказав, що ОСОБА_2 вибив око ОСОБА_7 і через це ОСОБА_10 почав виставляти до нього претензії.
22.04.2013 р. він перебував у будинку сім`ї ОСОБА_74 та ОСОБА_75 . Туди прийшов ОСОБА_2 та почав безпричинно його бити, сильно вдарив в груди. На наступний день він пішов у міліцію щоб заявити про це, коли повернувся до села, то на дорозі зустрівся зі ОСОБА_2 . Останній почав бити його руками і ногами, казав, щоб він не приходив в суд. Він впав, а ОСОБА_2 продовжив наносити удари. При цьому ОСОБА_2 тримав зажатим в кулаці якийсь предмет. Дружина ОСОБА_10 була за кілька метрів все бачила і робила своєму чоловіку зауваження. Після цього випадку мати ОСОБА_10 дала йому 250 грн.
Покази потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються з даними про отримані ним тілесні ушкодження, які відображені у висновку експерта
Показами свідка ОСОБА_54 матері обвинуваченого, яка не була очевидцем подій, що стосується нанесення тілесних ушкодженьОСОБА_6 , проте, пояснила, що мала розмову з останнім, під час якої він казав їй, що його побив її син і вона дала йому 250 грн. як компенсацію.
Висновком експерта № 289/208Д від 10.07.2013 р. згідно з яким у ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 9, 10 ребра справа та 7-го ребра зліва, синці та садна в ділянці обличчя, синець в ділянці грудної клітки справа, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими у вище вказані ділянки, так і при ударах вказаними вище ділянками до таких. Синець в ділянці грудної клітки утворився в термін не більше 5-10 діб до моменту отримання травми, а решта тілесних ушкоджень може відповідати терміну, вказаному в постанові. Закрита травма грудної клітки з переломами 9, 10 ребра справа та 7-го ребра зліва відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта тілесних ушкоджень відносяться до легких. (т. 1 а.с. 136-137)
Покази свідка ОСОБА_76 , яка пояснила, що не бачила, щоб ОСОБА_2 бив ОСОБА_6 в неї на подвір`ї суд не бере до уваги, оскільки, ці покази спростовуються показами потерпілого і самого обвинуваченого, який визнав, що застосовував насильство до потерпілого ОСОБА_6 на подвір`ї сім`ї ОСОБА_9 .
Також суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , які пояснили, що 23.04.2013 р. на дорозі в с. Мислів ОСОБА_2 не бив ОСОБА_6 , а тільки розмовляв з ним, оскільки, вони є близькими родичами обвинуваченого (дружина і дочка відповідно) та не бажаютьдавати покази проти нього, а намагаються його захистити.
Разом з тим, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та обставина, що під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, до суду не подано допустимих та належних доказів на підтвердження цієї обставини.
Від допиту свідків ОСОБА_77 та ОСОБА_78 сторони кримінального провадження відмовились. Свідок ОСОБА_79 померла (т. 3 а.с. 36), так і не давши показів в судовому засіданні.
Здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Наведені докази не дають підстав сумніватися у їх достовірності та спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_2 в частині його непричетності до заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, вказаних в актах судово-медичних експертиз, за вище наведених обставин.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_2 про непричетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і визнає такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене.
Рапорт працівника міліції (т. 1 а.с. 17), протоколи про прийняття заяви (т. 1 а.с. 19, 110) не можуть вважатись окремими і допустимими доказами на підтвердження вини обвинуваченого, але мають значення для встановлення точних дат, коли відбувались події, які інкримінуються обвинуваченому, оскільки, окремі свідки, даючи покази, не могли назвати точної дати, а тільки описувати приблизний період.
На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_2 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Це підтверджується актом № 257 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 09.09.2013 р. (т. 1 а.с. 149-153), актом № 134 додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 05.05.2014 р. (т. 2 а.с. 75-79) актом стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи від 05.11.2014 р. (т. 2 а.с. 131-134)
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, що спричинило втрату органу та розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, та за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто таких ушкоджень, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує те, що ОСОБА_2 раніше притягався кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти життя і здоров`я особи (т. 1 а.с. 167-169), проте, на даний час судимості погашені (т. 1 а.с. 155-157), має постійне місце проживання, згідно з даними сільської ради (т. 1 а.с. 176) позитивно характеризується по місцю проживання, має середню освіту, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи, має на утриманні неповнолітню дитину.
Також слід врахувати, що, навіть частково визнаючи вину у вчиненому, обвинувачений не розкаюється за свої неправомірні дії. Перед потерпілим ОСОБА_6 він не вибачився.
Скарга односельчан щодо поведінки ОСОБА_2 в с. Мислів Калуського району, яка адресована слідчому СВ Калуського МВ УМВС (т. 1 а.с. 71), не може розцінюватись судом як об`єктивний, належний та допустимий доказ щодо характеризуючи даних особи обвинуваченого, оскільки, працівниками не було вжито жодних заходів спрямованих на перевірку даних, викладених в скарзі.
Суд враховує, що потерпілий ОСОБА_6 вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання відповідно до закону, а потерпілий ОСОБА_7 наполягав на суворому покаранні.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відносить поганий стан його здоров`я (т. 2 а.с. 100), зокрема те, що він являється інвалідом 2-ї групи загального захворювання (т. 2 а.с. 46), наявність на утриманні неповнолітньої дитини, часткове визнання вини та відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_6 .
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що призначаючи йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК Українислід застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті у виді позбавлення волі.
Покарання за ч. 1 ст. 122 КК України слід призначити в межах санкції цієї статті у виді обмеження волі.
При визначенні покарання за сукупністю злочинів слід керуватись ч. 1 ст. 70 КК України і застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд вважає, що виправлення і перевиховання засудженого можливе лише при ізоляції його від суспільства. Таке покарання також запобігатиме вчиненню ОСОБА_2 нових злочинів.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Матеріальна шкода, заподіяна потерпілому ОСОБА_7 в сумі 500,12 грн. документально обґрунтована (т. 1 а.с. 41), випливає із пред`явленого обвинувачення, а тому підлягає до задоволення. Щодо витрат дружини потерпілого на поїздки в лікарню в сумі 160 грн., то ці витрати документально не підтверджені, а тому не підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Наявність моральної шкоди є безумовною і відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи.
Витрати на правову допомогу представнику потерпілого (т. 2 а.с. 32-33), а також на оплату судового збору (т. 2 а.с. 29) є процесуальними витратами по справі, документально підтверджені, а тому підлягають стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого.
Судовий збір за матеріальну вимогу цивільного позову слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
З метою забезпечення умов виконання вироку в частині призначеного покарання, а також уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виглядітримання під вартою щодо ОСОБА_2 слід залишити без змін.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 23.12.2014 р., тобто з часу фактичного взяття під варту.
Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської областішляхом подання апеляції протягом 30 днів з дня проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя