233 Справа № 233/2701/15-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

У Х В А Л А
03 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника КЛПУ «Міський
психіатричний диспансер
м.Костянтинівка» ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка заява головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулатроного примусового лікування відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:

14 травня 2015 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівка» про скасування амбулатроного примусового лікування відносно ОСОБА_7 .
Із заяви, до якої додано висновок КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівка» № 178 від 14 травня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання: органічний розлад особистості внаслідок епілепсії, ЧМТ, алкоголізма, з рідкісними генералізованими судомними нападами, виражені зміни особистості по эпитипу, эпипсихоз в анамнезі, дезапдативній тип пристосувальної поведінки, низький рівень адаптивних ресурсів особистості, підсумковий рейтинг сфер життєдіяльності -15. Внаслідок проведеного лікування стан психічного здоров`я Карначова покрашився, на терепішній час він соціальної небезпеки не представляє, тому амбулаторного примусового лікування не потребує.
В судовому засіданні представник КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівка» ОСОБА_5 підтримала подання, послаючись на викладені в ньому обставини, зазначила, що на даний час ОСОБА_7 не представляє небезпеки для інших осіб.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання у зв*язку з його недостатньою обгрунтуваністю.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання оскільки у цьому випадку порушуються права ОСОБА_7 .
Присутня в судовому засіданні опікун ОСОБА_7 ОСОБА_6 , пояснила, що він перебуває вдома останні п`ять місяців, приймає ліки тільки під наглядом зі сторони і потребує відповідного нагляду з боку лікарів.
Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2004 року ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільне-небезпечне діяння, передбачене ст. 115 ч.1 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом, згодом у зв`язку з покращенням психічного стану переведено до лікарні зі звичайним наглядом.
На підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_7 змінено примусові заходи медичного характеру із лікування у відділенні зі звичайним наглядом на примусове амбулаторне лікування за місцем проживання.
Згідно висновку лікарняно-психіатричної комісії № 178 від 14 травня 2015 року, 10 грудня 2014 року ОСОБА_7 поставлено на облік до групи АППД Костянтинівського МПД та призначено амбулаторне примусове лікування, яке він проходив на протязі останніх п`яти місяців, в результаті чого стан психічного здоров`я ОСОБА_7 покращився, він не представляє небезпеки для інших осіб, тому він не потребує примусового амбулаторного лікування.
Згідно ст.ст. 92-94 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є небезпечними для себе або для інших осіб.
Відповідно до ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Частиною 7 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність
застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів є недостатньо обгрунтованим в частині визначення підстави для припинення застосування примусового амбулаторного лікування видужання особи, або така зміна стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу. Не вбачається із подання і те, чи не є станом на сьогоднішній день небезпечним для себе або для інших осіб ОСОБА_7 .
Зазначені обставини мають суттєве значення при вирішенні питання про припинення застосування примусового заходу медичного характеру з огляду на зміст статті 515 КПК України та правові наслідки припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі ст. ст.512-514 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя