Провадження №11-кп/772/249/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимого,

визнано винним за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 25.02.2014 приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи технічно- справним автомобілем марки «АУДІ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги вулиці Соборної у м.Вінниці в напрямку вулиці Театральної, на зупинці громадського транспорту «Укртелеком», не зупинився та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_11 , яка рухалась справа-наліво по напрямку руху транспортного засобу, перед передньою частиною тролейбуса, в напрямку задніх відчинених дверей попутного трамваю, який проводив висадку та посадку пасажирів на вказаній зупинці. Внаслідок порушення ОСОБА_8 п.18.8 ПДР України, згідно яких водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній, ОСОБА_8 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №405 від 16.04.2014 року, ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани слизової оболонки нижньої губи, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; забою м`яких тканин лобної ділянки, садна правого та лівого колінного суглобів, що належать до легких тілесних ушкоджень; закритого крайового перелому головки правої малогомілкової кістки, що належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Після вказаного ОСОБА_8 самовільно залишив місце події.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, виключивши призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано ті обставини, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, являється інвалідом 3 групи, він являється фізичною особою підприємцем, має ліцензію та дозвіл на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажів, багажу автомобільним транспортом та офіційно займається цим видом діяльності, як інвалід він отримує пенсію в розмірі 949 гривень і не може забезпечити своє повноцінне проживання і саме зайняття перевезеннями забезпечує його більш нормальне існування, а позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його додаткового джерела існування, крім того він має намір відшкодувати потерпілій шкоду, але лише за рахунок пенсії це буде зробити не реально.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав до суду письмову заяву, в якій просить застосувати до нього п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнивши від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду від 06.01.2015 року у вигляді обмеження волі на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вважає, що вирок суду слід змінити, звільнити обвинуваченого від покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки обвинувачений є суб`єктом амністії, на момент вчинення ним кримінального правопорушення являвся інвалідом 3 групи і просить суд звільнити його від відбування покарання по амністії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою заяву про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» підтримав, просив її задовольнити, оскільки з 2012 року він є інвалідом 3-ї групи, вказав на те, що збереження можливості ним надалі займатись підприємницькою діяльністю забезпечить виплату потерпілій завданої його діями шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, його захисника, які просили звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок змінити, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_8 в скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію і в цій частині вирок суду ніким не оскаржується.

Що стосується виду та міри призначеного ОСОБА_8 покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, і призначив покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, яке за своєю мірою є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 надав письмову заяву в якій просив звільнити його від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він з 2012 року є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України підлягають особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнаний винним за вчинення з необережності правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України /відповідно до ст.12 КК України, віднесений до категорії невеликої тяжкості/, правопорушення вчинено 25.02.2014 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», на день набрання чинності згаданим Законом в установленому порядку обвинувачений визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, подав письмову заяву до суду про застосування акту амністії, а тому він є суб`єктом амністії.
Оскільки ОСОБА_8 є суб`єктом амністії, бажає її застосування, тому вирок суду першої інстанції слід змінити, звільнивши його від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Підстав, які б відповідно до статті 4 Закону України «Про застосування амністії» від 01.10.1996 із змінами, внесеним Законами від 02.06.2011 та 06.05.2014, та статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 перешкоджали застосуванню даних Законів щодо ОСОБА_8 матеріалами справи не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд -
у х в а л и в :
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Звільнити ОСОБА_8 на підставі п."г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2015 року.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців із дня її проголошення.

Судді :/підпис/

Копія вірна