Справа № 191/2457/14-к
Провадження № 1-кп/191/125/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникового обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000616 від 11.04.2014 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта не повна середня, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.06.2004 року засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

2) 24.06.2005 року засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.317, ст.69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70,71 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 13.12.2005 року засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.309, ст.71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 19.04.2006 року засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та 09.02.2010 року звільнився по відбуттю строку покарання;

5) 15.10.2010 року засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 15.10.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі, та відбуваючи покарання в Синельниківській виправній колонії № 94, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, після вступу вироку Павлоградського міськрайонного суду від 15.10.2010 року в законну силу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув для відбування покарання 06 грудня 2010 року до Синельниківської виправної колонії № 94, яка розташована у с. Шахтарське Синельниківського району, Дніпропетровської області, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи з виконання покарань, на виховні заходи адміністрації СВК-94 не реагував.

За весь час відбування покарання в СВК № 94, засуджений ОСОБА_3 , за різні порушення режиму відбування покарання має 62 (шістдесят два) стягнення, з яких 18 (вісімнадцять) разів поміщався в дисциплінарний ізолятор, 5 (п`ять) разів був переведений в приміщення камерного типу, перший раз строком на 1 (один) місяць, в період часу з 02.06.2011 року по 02.07.2011 року, другий раз строком на 3 (три) місяці, в період часу з 01.09.2011 року по 01.11.2011 року, третій раз строком на 3 (три) місяці, в період часу з 18.05.2012 року по 18.08.2012 року; та протягом останнього року був підданий переведенню до ПКТ строком на 1 (один) місяць, в період часу з 30.08.3013 року по 30.09.2013 року, та строком 2 (два) місяці, в період часу з 21.10.2013 року по 21.12.2013 року, а також за порушення режиму має 20 (двадцять) доган, та 19 (дев`ятнадцять) суворих доган.

Так, 10.04.2014 року приблизно о 08 годині 00 хвилин виконуючий обов`язки начальника дільниці посиленого контролю - начальник відділення соціально-психологічної служби №11 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, ознайомлювався з графіком чергувань засуджених дільниці посиленого контролю, де виявив, що 10.04.2014 року черговим є ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_5 прийшов до камери №2, в якій утримується засуджений ОСОБА_3 , та о 08 годині 15 хвилин повідомив йому, що він є черговим, вказавши засудженому територію для прибирання, та забезпечив його усім необхідним господарчим інвентарем. Однак, засуджений приступити до прибирання вказаної йому території (коридору першого поверху дільниці посиленого контролю) відкрито в категоричній формі та неодноразово відмовився, хоча за станом здоров`я був здоровий, звільнень не мав, про що свідчать медичні довідки від 10.04.2014 року, чим висловив злісну непокору вимогам адміністрації Синельниківської виправної колонії № 94.

Після цього, 10.04.2014 року приблизно о 8 годині 55 хвилин виконуючим обов`язки начальника дільниці посиленого контролю - начальником відділення соціально-психологічної служби № 11 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , в присутності інших начальників відділень, неодноразово були проведені із засудженим ОСОБА_3 профілактичні бесіди, в ході яких засудженому було роз`яснено вимоги ст. 391 КК України, і попереджено його про кримінальну відповідальність за цією статтею, але засуджений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив, та продовжуючи свій злочинний намір, відкрито, умисно, в присутності інших представників адміністрації СВК № 94, з неповажних причин, відмовлявся виконувати законні вимоги адміністрації СВК № 94, котра є місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Своїми діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

10 лютого 2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_3 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

При цьому сторони обумовлюють про необхідність застосування ст. 71 КК України у вигляді часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 ч.1 п.2 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до диспозиції ст.ст.468,469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України - а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, визнав повністю.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена в межах санкції ст. 391 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 472, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000616 від 11.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 391 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 лютого 2015 року покарання за ст. 391 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду від 15.10.2010 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 1 (одного) року 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його взяття під варту, тобто з 07.05.2014 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1