Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 жовтня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5, на вирок Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, 12 січня 2012 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, за місцем свого проживання у АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово під час сварки з його матірʼю - ОСОБА_7, ударами розвідного ключа в область голови останньої, умисно вбив її.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на однобічність й неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які потягли неправильне застосування кримінального закону й призначення такого покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та його особі, внаслідок суворості. Мотивуючи скаргу захисник вказує на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, внаслідок чого залишився незʼясованим емоційний та психологічний стан засудженого під час вчинення злочину й безпосередньо після його вчинення. Також захисник твердить, що залишення без огляду в судовому засіданні учасниками процесу речових доказів, на які послався суд як на докази вини ОСОБА_6, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Скаржник просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними й обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни в касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, крім постановлених апеляційним судом як судом першої інстанції, можуть бути істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується ст.ст. 370 - 372 КПК України 1960 року.

Захисник ОСОБА_5 зазначаючи про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, не наводить доводів про такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обгрунтоване і справедливе судове рішення. Зокрема його доводи щодо відмови суду у задоволенні його клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, та залишення без огляду в судовому засіданні учасниками процесу речових доказів стосуються неповноти й однобічності судового слідства. Зазначені доводи були наведені в апеляції на вирок і перевірені апеляційним судом при розгляді справи щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку.

Як судом першої інстанції під час розгляду справи, так і апеляційним судом при розгляді апеляцій скаржників було перевірено їх посилання на неправильне застосування кримінального закону при кваліфікації дій ОСОБА_6, зокрема на необхідність застосування ст. 116 КК України. Такі посилання не підтверджені матеріалами справи, про що зазначено в судових рішеннях, які є належно мотивованими.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні й оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства своєї матері.

Твердження захисника у касаційній скарзі про те, що суд призначив ОСОБА_6 надмірно суворе покарання є безпідставними.

Призначене засудженому покарання не можна вважати суворим, оскільки воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та всі обставини справи.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10