У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Пошви Б.М., Шевченко Т.В.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 27 вересня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої
та апеляційної інстанції на судові рішення у даній справі.

Постановою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 28 березня 2007 року скасовано постанову
органу дізнання від 16 березня 2007 року про закриття кримінальної справи
порушеної за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув
ОСОБА_2, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286
КК України, а матеріали справи направлено прокурору для відновлення слідства.

Ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2007 року вказану
постанову щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор порушує
питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 та направлення матеріалів
справи на новий судовий розгляд, посилаючись на істотні порушення судом
кримінально-процесуального законодавства. Стверджує про те, що органом дізнання
належним чином досліджені усі обставини справи і обгрунтовано її закрито за відсутністю в діях
ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначає про
порушення судом апеляційної інстанції ст.377 КПК України

Заслухавши
доповідача, прокурора на підтримання
касаційного подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що таке підлягає задоволенню.

Місцевий суд, розглянувши постанову слідчого
про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1, прийшов до висновку, що у справі
не виконано вказівок прокурора від 19 квітня 2005 року та неповно встановлені
усі обставини справи.

Проте такий висновок є передчасним і з ним погодитись не можна.

Як видно з
матеріалів справи, ОСОБА_1, 20 квітня 2003 року близько 22 години 30 хвилин,
керуючи автомобілем “Фольксваген-Пасат” та рухаючись по вул. Франка у с.
Клубівці Тисменицького району Івано-Франківської області, виявивши після
роз`їзду із зустрічним автомобілем на проїжджій частині дороги пішохода
ОСОБА_2, застосовуючи екстрене гальмування, вчинив наїзд на останнього,
оскільки відстань до пішохода була меншою ніж та відстань, що необхідна для
повної зупинки автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 по
дорозі в лікарню від отриманих тілесних
ушкоджень помер.

Скасовуючи постанову про
закриття кримінальної справи і зазначаючи у своєму рішенні, що автотехнічна експертиза, яка є у справі,
стосується не того автомобіля “Фольксваген-Пасат”, яким вчинено наїзд на
потерпілого (номер кузова якого повністю відрізняється від номера кузова
автомобіля на якому вчинено ДТП), суд не
дав належної оцінки всім встановленим у справі доказам з цього приводу в їх сукупності
та взаємозв'язку.

Так, дійсно, у протоколі
огляду та перевірки технічного стану автомобіля “Фольксваген-Пасат” від 21
квітня 2003 року, яким вчинено наїзд, зазначено номер кузова НОМЕР_1. Проте, з пояснень експерта Мельника Д.М. вбачається, що маркування кузова
автомобіля зафіксоване в протоколі огляду та перевірки технічного стану
транспортного засобу від 21 квітня 2003 року не може належати автомобілям
“Фольксваген-Пасат” чи будь-яким іншим автомобілям, оскільки з 1980 року згідно
з міжнародним стандартом номери кузова автомобілів складаються з 17 символів, а
у вказаному протоколі їх зазначено 13.

Згідно
висновку автотехнічної експертизи від 25 вересня 2006 року рульове керування та
гальмівна система автомобіля “Фольксваген-Пасат” номер кузова НОМЕР_2 знаходяться в технічно
справному стані.

А з показань свідка ОСОБА_3
вбачається, що він, працюючи інспектором ВДАІ Тисменицького РВ УМВС, 21 квітня
2003 року оглядав автомобіль “Фольксваген-Пасат”, яким було вчинено
дорожньо-транспортну пригоду. Щодо розбіжностей у номері кузова автомобіля
вказаному у протоколі огляду транспортного засобу від 21 квітня 2003 року та в
номері кузова автомобіля, який знаходиться штрафмайданчику ВДАІ пояснив, що міг
допустити помилку при записі в протокол номера кузова вказаного автомобіля.

Також колегія суддів звертає увагу
на те, що механічні подження зазначені у протоколі огляду автомобіля
“Фольксваген-Пасат” від 21 квітня 2003 року та вихідних даних проведеної
автотехнічної експертизи автомобіля від 25 вересня 2006 року однакові. А з фототаблиці до вказаної експертизи та
фототаблиці до протоколу огляду автомобіля “Фольксваген-Пасат” вбачається, що
на них один і той же автомобіль.

А отже, з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 вчинив наїзд на потерпілого, і саме
тим автомобілем щодо якого проводились автотехнічні експертизи, і який
знаходиться на штрафмайданчику. Вказане стверджується, крім даних
протоколу огляду транспортного засобу з виявленням механічних пошкоджень та
фототаблиць до нього, показаннями ОСОБА_1 та вказаних у матеріалах справи
свідків, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події, висновками
автотехнічних (в тому числі
повторної) експертиз.

Доводи прокурора про неможливість
встановлення власника автомобіля “Фольксваген-Пасат”, яким було вчинено наїзд
на потерпілого є обгрунтованими. З листа ВДАІ Тисменицького РВ УМВСУ від 28
квітня 2005 року вбачається, що 20
квітня 2003 року на штрафмайданчик поставлено автомобіль “Фольксваген-Пасат”
номер кузова НОМЕР_2, який не перебуває під митним контролем України. При цьому колегія суддів
враховує також те, що вказана обставина
не може істотно вплинути на доведеність
чи недоведеність винуватості ОСОБА_1 у
ДТП, який фактично був володільцем
вказаного автомобіля і керував ним.

Таким
чином, оскільки суди як першої, так й апеляційної інстанції не прийняли всі передбачені законом міри для
всебічного, повного і об'єктивного дослідження цих та інших обставин справи
щодо наявності чи відсутності в діях
ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і прийнятого з
приводу цього органом досудового слідства рішення, судові рішення не можуть вважатися законними та
обгрунтованими і підлягають скасуванню,
а справа-направленню на новий
судовий розгляд до місцевого
суду. В ході нового судового розгляду
слід дати належну оцінку всім доказам у
справі і постановити законне та обгрунтоване рішення щодо прийнятого рішення органом
досудового слідства у справі ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_4.

При цьому необхідно детально дослідити і дати оцінку висновкам
автотехнічних експертиз про те, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути
наїзду на потерпілого, в сукупності та взаємозв'язку з
іншими доказами, в тому числі й з тими, на які є посилання у постанові слідчого
від 16 березня 2007 року про закриття кримінальної справи за відсутністю в діях
ОСОБА_1 складу злочину.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій задовольнити.

Постанову
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 березня
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 квітня
2007 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Пивовар В.Ф.
Пошва Б.М.
Шевченко Т.В.