У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 13 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Сєверодонецького міського суду
Луганської області від 2 червня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

раніше не судимого, -

засуджено
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 28 липня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винним в тому, що він 13 січня 2006 року, приблизно о 2
годині 45 хвилин, перебуваючи на майданчику банкомата банку "Надра",
розташованого в будинку № 34 по проспекту Хіміків у м. Сєверодонецьку
Луганської області, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя
та здоров'я потерпілого, відкрито викрав гроші ОСОБА_2. в сумі 950 грн. та мобільний
телефон вартістю 386 грн. 10 коп., а всього на суму 1376 грн. 10 коп.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. стверджує, що несвідомо підібрав
телефон потерпілого, вказує на неврахування судом при призначенні покарання
наявності у нього ІІ групи інвалідності з психічної хвороби, просить його дії
перекваліфікувати з ч. 2 на ч. 1 ст. 186 КК України та призначити за цим
законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України. У доповненнях до
касаційної скарги засуджений вказує на порушення кримінально-процесуального
закону під час досудового слідства та в суді, у тому числі порушення його права
на захист, застосування щодо нього недозволених методів ведення слідства,
зазначає, що показання потерпілого є суперечливими, стверджує про
неправильність кваліфікації його дій, оскільки він фізичного насильства до
потерпілого не застосовував, та про неврахування судом обставин, які
пом'якшують покарання. Просить вирок щодо нього скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1.
у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають правильно
встановленим судом фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних у
справі доказах, зокрема, показаннях потерпілого ОСОБА_2., свідків ОСОБА_2. та
ОСОБА_3, даних протоколу пред'явлення особи для впізнання та висновку
судово-товарознавчої експертизи.

Доводи в касаційній скарзі засудженого
про неправильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України є
безпідставними, оскільки спростовані здобутими по справі доказами.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_2. вбачається, що під час заволодіння
його грошима і майном, ОСОБА_1. відштовхнув його і він упав на землю та
вдарився головою, внаслідок чого було завдано фізичного болю. Показання
потерпілого під час досудового слідства та в суді були послідовними та
узгоджувалися з показаннями свідка ОСОБА_2. Не довіряти цим показанням у суду
підстав не було.

Тому суд зробив правильний висновок про те, що під час грабежу ОСОБА_1.
застосував до ОСОБА_2. насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого і вірно кваліфікував дії засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України.

За цим законом ОСОБА_1. призначено мінімальне покарання, передбачене
санкцією статті, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням
ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного та обставин, на
які посилається засуджений у касаційній скарзі. Таке покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав
для застосування ст. 69 КК України та пом'якшення покарання колегія суддів не
вбачає.

При перевірці матеріалів справи не
знайшли свого підтвердження викладені в скарзі засудженого доводи про
застосування щодо нього під час досудового слідства недозволених методів
ведення слідства.

Посилання у скарзі засудженого про
порушення його права на захист є надуманими, оскільки, згідно протоколу про
відмову підозрюваного від захисника, ОСОБА_1. заявив, що послуг захисника не
потребує (а.с. 19), а з моменту встановлення органами досудового слідства даних
про наявність у ОСОБА_1. психічних вад, слідчим було винесено постанову про
призначення йому захисника (а.с. 29).

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону України не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.