У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Редьки А.І.,

суддів

Пошви Б.М. і Заголдного В.В.,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 31
січня 2008 року матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанови
Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня та 5 листопада
2004 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 15 вересня 2005
року.

Постановами Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня та
5 листопада 2004 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарг на постанову
інспектора ВДАІ Волноваського РВ від 5 серпня 2004 року про відмову в порушенні
кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди з участю водіїв
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України та бездіяльність Волноваського РВ УМВС у Донецькій області.

Ухвалами колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Донецької області від 15 вересня 2005 року постанови місцевого суду
залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень,
оскільки вважає їх незаконними.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справ ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргами на
постанову інспектора ВДАІ Волноваського РВ від 5 серпня 2004 року про відмову в
порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди з участю
водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України та бездіяльність Волноваського РВ УМВС у Донецькій області.

Відмовляючи у задоволенні скарг ОСОБА_1, суд указав, що інспектором ВДАІ
Волноваського райвідділу ст. лейтенант міліції, яким було відмовлено у порушені кримінальної справи у
постанові зазначено, що в діях ОСОБА_2 формально вбачається склад злочину,
зазначений у ч. 1 ст. 286 КК України, але у зв'язку з тим, що потерпілій
ОСОБА_3 спричинені легкі тілесні ушкодження дії винного не містять складу
злочину.

На ці обставини посилались районний і апеляційний суди. Саме такі
ушкодження підтверджено судово - медичними обстеженнями, виводи яких ніхто не
оспорював.

Судами повно і всебічно перевірялися доводи скарги і не знайшли свого
підтвердження.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в діях ОСОБА_2 є ознаки злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, перевірялися і апеляційним судом і
визнані такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи, аналогічні за змістом доводам
апеляцій, які були ретельно перевірено апеляційним судом і в ухвалі наведено
докладні та мотивовані підстави, через які апеляції визнано необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи винесено не уповноваженою на те особою, є безпідставними, оскільки
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 101 КПК України одним із органів дізнання є
міліція, згідно зі ст. 97 КПК України орган дізнання вправі виносити такі
постанови.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили
під сумнів правильність висновків суду, немає.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судові рішення незаконні, є безпідставними.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Пошва Б.М. Заголдний В.В.