Дата документу Справа № 322/92/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/777/15
Єдиний унікальний № 322/92/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000198 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на суворість покарання зазначає, що у скоєних злочинах зізнався, сприяв слідству у встановлені істини у справі, раніше не судимий, а тому просить застосувати до нього ст. ст. 69, 75 КК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на необґрунтованість доводів обвинуваченого, просить вирок залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 03 грудня 2014 року.

Ухвалено стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_6 на користь: ОСОБА_8 6 990 гривень 22 копійки, ОСОБА_9 27 623 гривні 88 копійок, ОСОБА_10 6 582 гривні 31 копійку, ОСОБА_11 - 350 гривень.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області 5701 гривню 28 копійок в рахунок відшкодування понесених процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у кримінальному провадженні. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 28 квітня 2014 року близько о 01.00 год., ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна через отвір, який утворився внаслідок віджимання ним руками нижньої частини металевих дверей проник з тильної сторони в приміщення торгового залу магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_11 , звідки з картонної коробки з-під чаю таємно викрав належні останній гроші в сумі 350 грн.

25 травня 2014 року близько о 21.00 год., ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна шляхом віджиму за допомогою металевої монтіровки пластикового вікна та його відкривання через віконний отвір проник до житлового будинку ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав майно, що належить останньому на загальну суму 3 654, 33 грн.

07 липня 2014 року близько о 22.30 год., ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна шляхом віджиму металевим ломиком пластикового вікна та його відкривання через віконний отвір проник до будинку ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав майно, що належить останньому на загальну суму 6 990, 22 грн.

06 серпня 2014 року о 02.43 год., ОСОБА_6 , метою повторного таємного викрадення чужого майна через отвір у вікні, який утворився внаслідок розбивання ним каменем віконного скла у вікні, проник в приміщення торгового центру ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_4 , та належного приватному підприємцю ОСОБА_9 , звідки з полок-вітрин торгового залу на першому поверсі повторно таємно викрав належне останньому майно на загальну суму 27 623, 88 грн.

27 жовтня 2014 року близько о 18.00 год., ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна шляхом віджиму за допомогою металевої монтіровки пластикових вікон на балконі та їх відкривання проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_13 майно на загальну суму 6 691, 79 грн.

29 жовтня 2014 року близько о 12.00 год., ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна через віконний отвір, який утворився внаслідок віджиму ним металевим ломиком пластикового вікна та його відкривання, проник до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_6 , звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_14 майно на загальну суму 8 099 грн.

07 листопада 2014 року близько о 05.30 год., ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна через віконний отвір, який утворився внаслідок віджиму ним за допомогою металевої монтировки пластикового вікна та його відкривання, проник до житлового будинку ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_7 , звідки повторно таємно викрав належне останньому майно на загальну суму 6 582, 31 грн.

17 листопада 2014 року близько о 23.00 год., ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, взявши з собою металевий лом, прийшли на територію структурного підрозділу Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, що розташована по АДРЕСА_8 , де домовились між собою, що невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишиться із зовнішньої сторони вікна адміністративної будівлі та спостерігатиме за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_6 проникне через вікно у вказану будівлю для здійснення їх злочинного наміру. Після чого ОСОБА_6 підійшов до вікна, що розташоване зі східної сторони адміністративної будівлі структурного підрозділу Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, витягнув скло з віконної рами, потім за допомогою металевого ломика витягнув з віконної рами металеві грати та через отвір, що утворився, проник у приміщення вищезазначеної будівлі. При цьому, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишилася неподалік вікна та спостерігала за навколишньою обстановкою. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі структурного підрозділу Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, діючи повторно за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, таємно з корисливих мотивів викрав належне структурному підрозділу Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області майно на загальну суму 3 048 грн.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, призначення основного покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі ним не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районним судом було враховано, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому суд призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки останній на протязі короткого проміжку часу вчинив 8 (вісім) епізодів тяжкого корисливого злочину, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки та підвищену суспільну небезпечність, матеріальну шкоду більшості потерпілим він не відшкодував, останні під час судових дебатів наполягали на суворій мірі покарання для нього, а тому призначене районним судом покарання у виді позбавленні волі є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4