ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження № 70004619 за обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, який має середню освіту, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
07.09.2014 року, ОСОБА_4 23.07.1983 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 21 годині 00 хвилин знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 маючи злочинний намір спрямований па нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс один удар обухом кухонної сокири в область тім`яної зони голови, в цей момент ОСОБА_7 намагався ухилитись, але удар прийшовся по дотичній його тім`яної зони голови та в задню поверхню правого плеча в середній третині в результаті чого ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №1979-С від 15.09.2014 спричинено наступні тілесні ушкодження: забита рана на голові, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 ІМЛЗ України від 17 січня 1995 року; сінець з садном на правій руці викликав незначний скороминущий наслідок, тривалістю не більше 6-тн днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б». 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МЛЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_4 самостійно припинив свої злочинні дії.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав в повному обсязі.
За таких обставин, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оскаржуються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щиросердне каяття у вчинених злочинах, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній в силу ст.89 КК України раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце мешкання та реєстрації.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання. Беручи до уваги те, що від злочинних дій обвинуваченого не настало тяжких наслідків, враховуючи його щиросердне каяття у вчинених злочинах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статті, за якою він притягується до відповідальності.
Долю речових доказів по справі, суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Судових витрат по справі не має.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не обирає.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та 4 (чотири) місяці, за умови, що ОСОБА_4 протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не обирає.
Речові докази: кухонну сокиру, яка була вилучена та передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Московського районного
суду м. Харкова ОСОБА_1