Ухвала

іменем україни

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого
Франтовської Т.І.,

суддів:
Орлянської В.І., Лагнюка М.М.,

при секретарі Медицькій
У.І.,

за участю прокурора Басюка
С.В.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000402, за
обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Тульчинського районного суду
Вінницької області від 16 червня
2014 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України і призначено покарання в
виді позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 2 (два) роки.

Звільнено ОСОБА_1 від покарання на
підставі п. «в» ст. 1, ст. 14 Закону
України «Про амністію в 2014 році».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Тульчинської центральної районної
лікарні 1232,92 грн. 92 коп. затрачених
коштів на лікування ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ Українська страхова
компанія «Княжа» на користь ОСОБА_3
65214,33 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування
завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
44045,57 грн. 57 коп. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнуто з ПАТ Українська страхова
компанія «Княжа» на користь ОСОБА_4 41292
(сорок одну тисячу двісті дев'яносто
дві) грн. одноразово, страхової виплати,
як утриманцю померлого.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 по
1407,68 грн. 68 коп. щомісячно за період з 18
квітня 2013 року по 30 червня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ Українська страхова
компанія «Княжа» на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 по 6882 грн. кожному в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 по 43118 грн. кожному в
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1000
грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
4900,80 грн. 80 коп. судових витрат,
понесених на залучення експертів для
проведення судових експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 4 серпня 2014 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_1 в частині
вирішення цивільного позову змінено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь потерпілої ОСОБА_3 матеріальну
шкоду пов'язану з витратами на
поховання в розмірі 15790 (п'ятнадцяти
тисяч семисот дев'яносто) гривень.
Стягнуто з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 15714,33
гривень витрат на лікування. Вирок суду
в частині стягнення з ПрАТ УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» на користь
ОСОБА_3 49500 (сорока дев'яти тисяч п'ятсот)
гривень вартості автомобіля скасовано,
позов цій частині залишити без
розгляду. Вирок суду в частині
стягнення з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 41292
(сорока однієї тисячі двохсот
дев'яносто двох) гривень страхових
виплат як утриманця померлого
скасовано, в задоволенні позовних
вимог в цій частині відмовлено. В решті
вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
посилаючись на порушення вимог
кримінального процесуального закону,
просить ухвалу апеляційного суду щодо
нього змінити в частині стягнення
моральної шкоди, змінити та зменшити
розмір відшкодування моральної шкоди
на користь потерпілих.

На касаційну скаргу засудженого
надійшли заперечення потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винуватим у тому, що

він 05.04.2013 року на автодорозі
Шпиків-Тульчин-Тростянець-Бершадь біля
смт. Кирнасівка Тульчинського району,
керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 190»
д/н НОМЕР_1, до якого був прикріплений
причіп д/н НОМЕР_2, порушивши вимоги
п.п.16.13 ПДР України для виконання якого
не існувало перешкод технічного
характеру, що підтверджується
висновком комплексної судової
автотехнічної, трасологічної та
технічного стану експертизи №
748/749/750/23-21 від 29.04.2013 року, виїхав на
зустрічну смугу руху, де вчинив
зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_2

Згідно висновку комплексної судової
автотехнічної трасологічної та
технічного стану експертизи
№748/749/750/23-21 від 29.04.2013 року не виявлено
технічних несправностей вузлів та
агрегатів автомобіля «Мерседес Бенц
190», яким керував ОСОБА_1, що могли
привести до виїзду автомобіля на смугу
руху автомобіля «Пежо-Партнер», і
перешкод технічного характеру до
уникнення ДТП у засудженого не було.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження та був госпіталізований в
Тульчинську ЦРЛ в реанімаційне
відділення, де 18 квітня 2013 року помер
від отриманих тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта № 45 від 25.04.2013
року ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав
тілесні ушкодження, які відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень по ознаці
небезпеки для життя в момент їх
спричинення і які перебувають в
причинно-наслідковому зв'язку з
настанням його смерті.

Заслухавши доповідь суді, думку
прокурора, який не підтримав касаційну
скаргу, просив залишити її без
задоволення, а судові рішення без
зміни, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин
вчинення ОСОБА_1 кримінального
правопорушення, за яке його засуджено,
та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК
України в касаційній скарзі не
оспорюються.

Доводи касаційної скарги про
необґрунтованість вирішення
цивільного позову та визначення судом
розміру моральної шкоди, на думку
колегії суддів, є непереконливими.

Як вбачається з ухвали апеляційного
суду, розмір відшкодування моральної
шкоди потерпілим було визначено із
засад розумності, виваженості та
справедливості, вона відповідає
розміру завданих потерпілим фізичних
та моральних страждань. Вказаний позов
судом правильно вирішено у
відповідності до вимог ст. 23, 1167, 1168, 1172
ЦК Україні та Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Як встановлено вироком, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась з вини ОСОБА_1, потерпілі
назавжди втратили близьку людину, що
викликало у них значні душевні
хвилювання та негативно вплинуло на їх
моральний стан.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди» та ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат та
з урахуванням інших обставин.

Розмір моральної шкоди, який підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
визначений судом з урахуванням
фізичних та моральних страждань
потерпілих та конкретних обставин
справи і вважати його необґрунтованим,
як про це зазначає засуджений у своїй
касаційній скарзі, на думку колегії
суддів, підстав не має.

Ухвала апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали
кримінального провадження не містять
вказівок на порушення вимог
кримінального процесуального закону,
які були би підставами для зміни або
скасування судового рішення
апеляційного суду.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 4 серпня 2014 року щодо нього - без
зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________
__________________

В.І. Орлянська Т.І. Франтовська М.М.
Лагнюк