УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
вересня 2007 року м. Запоріжжя

у складі:
головуючого - судді Шпоньки В.П.

суддів Старовойт
І.П., Літвіної В.В.

за участю
прокурора Пазинич М. В.

захисника
ОСОБА_1

засудженої
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої на
вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27 червня 2007 року

ВСТАНОВИВ

Цим
вироком, - ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Печенеги, Чугуївського району,
Харківської області, яка має вищу
освіту, не працюючу, раніше не судиму, проживаючу за адресою: ДАДРЕСА_1, -

засуджено:

за
частиною 1 статті 201 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією
предметів контрабанди.

На
підставі статті 75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з
випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

На
підставі статті 76 КК України на засуджену покладені обов'язки, які передбачені:

пунктом
2 цієї статті, а саме - не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої
системи;

пунктом
3 цієї статті, а саме - повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;

пунктом
4 цієї статті, а саме періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2визнано
винною у вчинені контрабанди у великих розмірах.

№
1-8/2007 головуючій у 1 інст. - суддя Нікітенко Н.П.

№
11-1304/2007 доповідач в апеляційній
інстанції - суддя Шпонька В.П.

Згідно з
вироком, 16 грудня 2002 року, У зоні митного контролю Запорізької митниці
«Запоріжжя-Аеропорт» ОСОБА_2, яка
прибула з Туреччини авіарейсом MSI328 «Стамбул-Запоріжжя»,
з приховуванням від митного контролю,
здійснила переміщення 220 одиниць ювелірних виробів із золота 583 проби
загальною вагою 371, 18 гр на загальну суму 33197 грн. 74 коп., що складає 1952 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Свій висновок
суд обґрунтував такими доказами:

показаннями
свідків і показаннями обвинуваченої ОСОБА_2, що
погодяться між собою, про переміщення
останньою 220 одиниць ювелірних виробів з приховуванням від митного контролю;

речовими та
іншими документами;

висновками
експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - від 9
січня 2007 року №12485 (а.с. 410-414),
від 5 жовтня 2005 року №5965 (а.с. 429-435), від 15 лютого 2007 року №12487 (а.с.
440-441), - за. якими всі ювелірні
вироби виготовлені з золоту 585 проби,
їх загальна вага -375, 93 гр.,
вартість - 33197, 74 грн.

В
апеляції засуджена просить про скасування вироку місцевого суду і постановления вироку судом
апеляційної інстанції, яким визнати її
невинною і по суду виправданою,
скасувати міру запобіжного заходу та заходи до забезпечення конфіскації
майна. Посилається на таке:

необґрунтованість
та невмотивованість зазначених висновків експертів;

їх
суперечність висновкам експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту
судових експертиз від 29 червня 2004 року №640 (а.с. 342-353), за яким всі ювелірні вироби виготовлені з
золоту 583 проби, їх загальна вага -
371, 18 гр., вартість - 13975 грн.;

порушення
вимог процесуального закону, яким
передбачено необхідність всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин справи та зазначення мотивів
з яких суд відкидає інші докази ніж ті на яких ґрунтує свої висновки.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції:

судом
заслухано доповідь судді щодо суті судового рішення, повідомлення про те ким і в якому обсязі воно
було оскаржено, викладення основних
доводів апеляції;

засуджена
і захисник підтримали апеляцію за викладеними в ній доводами;

прокурор
не знайшов підстав до її задоволення і просив судове рішення залишити без
зміни.

Перевіривши
матеріали справи апеляційний суд вбачає підстави до часткового задоволення
апеляції і при цьому враховує такі виписи діючого законодавства.

За
змістом ст. 323 КПК вирок суду повинен бути законним і
обґрунтованим, а оцінка доказів має
ґрунтуватися на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому:

вирок
визнається законним тоді, коли його
постановлено за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і
дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону. Вимога
законності вироку означає, що вирок за
своєю формою відповідає закону, за своїм
змістом ґрунтується на матеріалах справи,
попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній
відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону, і кримінальний та інші закони застосовані
правильно;

вирок є
обгрунтованим, якщо він постановлений на
матеріалах, повністю зібраних, всебічно і повністю досліджених і правильно
оцінених судом, а висновки суду про
подію злочину, про винуватість або
невинуватість підсудного у вчиненні злочину,
про призначення йому міри покарання,
про вирішення цивільного позову,
а також інші істотні питання, які
виникли у кримінальній справі, з
достовірністю випливають з матеріалів справи і тоді, коли виключається можливість постановления
іншого рішення, крім прийнятого
судом. Для цього у вироку повинні бути
проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і свідчать проти нього.

Згідно
зі ст.
327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях
і постановляється лише за умови, що під
час судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Стаття
334 КПК України вимагає від суду викласти в мотивувальній частині вироку
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, та зазначити
мотиви, з яких він відкидає інші
докази, крім тих, якими,
на думку суду, обґрунтовується
доведеність вини підсудного.

У зазначеній
справі ці вимоги закону порушені і:

на
порушення вимог статей 67, 75 КПК
України та роз'яснень, яких надано у
постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про
судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновкам експертів, Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз - від 9 січня 2007 року №12485, від 5 жовтня 2005 року №5965, від 15 лютого 2007 року №12487, суд надав наперед встановлену силу та
переваги над іншими джерелами доказів,
зокрема, висновком експерта
Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29 червня
2004 року №640 і при цьому не навів у мотивувальній частині вироку мотиви, з яких він відкинув цей доказ.

Зазначені
порушення закону свідчать про невиконання й вимог статті 64 КПК України, згідно з якою при провадженні дізнання, досудового слідства і розгляді кримінальної
справи в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце,
спосіб та інші обставини його вчинення),
а також винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотив останнього.

Так, згідно з приміткою до статті 201 КК
України, контрабанда товарів вважається
вчиненою у великих розмірах, якщо їх
вартість у тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів
громадян. За висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту
судових експертиз від 29 червня 2004 року №640 розмір контрабанди, у вчинені якої обвинувачується ОСОБА_2, складає 822 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Ці
обставини свідчать про наявність підстав до скасування вироку і направлення
справи на новий судовий розгляд під час якого необхідно ретельно дослідити
докази у їх сукупності для забезпечення можливості постановления законного й
обгрунтованого вироку.

З цією метою
суду першої інстанції необхідно:

дослідити
висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових
експертиз від 29 червня 2004 року №640 за яким всі ювелірні вироби виготовлені
з золоту 583 проби, їх загальна вага -
371, 18 гр., вартість - 13975 грн., дати йому відповідну оцінку у своїх
висновках;

з'ясувати
причини і усунути суперечності між цим висновком експерта і висновками
експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - від 9
січня 2007 року №12485, від 5 жовтня
2005 року №5965, від 15 лютого 2007 року
№12487 за якими всі ювелірні вироби виготовлені з золоту 585 проби, їх загальна вага - 375, 93 гр., вартість - 33197, 74 грн.

При
неможливості з'ясування причин суперечностей між зазначеними висновками
експертів і залишенням сумнівів у їх правильності, які пов'язані з їх недостатньою
обґрунтованістю чи з тим, що вони
суперечать іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і
проведення експертизи, суд не
позбавлений можливості на виконання виписів статті 75 КПК України, роз'яснень,
яких надано у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня
1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»
призначити повторну експертизу. У разі призначення повторної експертизи іншому
експертові, в ухвалі (постанові)
зазначити обставини, які викликають
сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Керуючись ст.
ст. 362, 365,
366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Апеляцією
засудженої ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок
Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27 червня 2007 року щодо ОСОБА_2
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд в іншому складі суддів.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2залишити підписку про невиїзд.