АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000298 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судового, останній раз

13.05.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 КК

України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 25.04.2014 звільнений з місця

позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

за ч.3 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Києва, зареєстрованого в

АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше неодноразово

судимого, останній раз 31.01.2013 Солом`янським районним судом м. Києва

за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців, з іспитовим строком на 2 роки,

за ч.3 ст. 185 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. ОСОБА_6

______________________

Справа № 11-кп/796/1176/2015 Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.01.2013 та остаточно ОСОБА_11 призначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_12 визнані винними у тому, що вони 13.01.2015 приблизно о 22 годині, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, через вікно проникли до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_13 , а саме 6 мобільний телефонів, рюкзак та наручний годинник, а всього на загальну суму 4 685 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, однак згодом були затримані працівниками міліції.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, просить його змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому просить врахувати такі пом`якшуючі обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, наявність у нього ряду тяжких захворювань, що він офіційно перебуває на обліку в Службі зайнятості, а також те, що при затриманні йому було нанесено тілесні ушкодження;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні

обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на незаконність вироку у зв`язку з невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного через суворість, просить вирок суду змінити в сторону пом`якшення із застосуванням ст. 75 КК України.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховані такі пом`якшуючі обставини, як повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне відшкодування завданого збитку потерпілій шляхом повернення викрадених речей, у зв`язку з чим претензій вона не має, та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

- прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи доведеність вини і

правильність кваліфікації дій обвинувачених, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі, ОСОБА_6 у виді 5 років позбавленні волі та згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.01.2013 та остаточно ОСОБА_11 призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. .

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_12 суд не достатньо врахував їхні особи, те, що вони раніше були неодноразово судимі, втім належних висновків для себе не зробили, за місцем проживання характеризуються посередньо, на час вчинення кримінального правопорушення суспільно-корисною працею зайняті не були та вчинили тяжке кримінальне правопорушення.

В запереченнях обвинувачені просили апеляцію прокурора залишити без задоволення.

В судовому засіданні апелянти підтримали свої апеляційні скарги.

Заслухавши доповідь судді, сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у пред`явленому їм обвинуваченні, а саме повторному, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, таємному викраденні чужого майна, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджені у суді в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

За встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною.

Покарання обвинуваченим призначено судом першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України, і є правильним.

Зокрема, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, їхнє відношення до вчиненого, дані про осіб обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, і призначив їм покарання у вигляді позбавлення волі, якого на думку колегії суддів буде достатньо для їх виправлення та перевиховання, і підстав для призначення більш суворого покарання, яке про те просить прокурор, не вбачає, оскільки інших підстав, ніж ті, що враховані судом, в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_5 судом першої інстанції враховано те, що він страждає на ряд тяжких захворювань, думку потерпілої щодо призначення покарання і те, що викрадене майно їй було повернуто тільки завдяки затриманню ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, і призначив мінімальне покарання, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, з яким погоджується колегія суддів, і підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України не вбачає, а отже апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що судом безпідставно не визнано обставиною, яка пом`якшує покарання - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, то в цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані обставини не нічим не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_5 офіційно перебуває на обліку в Службі зайнятості та те, що при затриманні йому були нанесені тілесні ушкодження, з приводу чого ведеться розслідування в іншому кримінальному провадженні, колегія суддів не вважає підставами для застосування до ОСОБА_5 ст. 75 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для призначення обвинуваченим більш м`якого або більш суворого покарання, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, не встановлено.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3