Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
розглянувши в судовому засіданні 4
вересня 2008 року у м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами
захисників - адвокатів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 5 липня 2007 року щодо ОСОБА_2 і
в с т а н о в и л а:
Вироком
Староміського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2007 року

ОСОБА_1,

1989 року народження,

не судимий, -

засуджений:

- за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ст. 187 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_1 7 років позбавлення
волі;

ОСОБА_3,

1989 року народження,

не судимий в силу ст. 89 КК України, -

засуджений:

-
за ст. 187 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі.

Цим
же вироком засуджений за ст. ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 75 КК України
ОСОБА_6, який його не оскаржує.

Цивільний
позов потерпілої ОСОБА_7 залишений без розгляду.

Ухвалою
колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Вінницької
області від 5 липня 2007 року вирок залишено без змін.

Засуджені
визнані винними у вчиненні злочинів за таких обставин.

16
вересня 2006 року близько 17 год. ОСОБА_1 і ОСОБА_6 з метою відкритого
заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою, підійшли на вулицю
Коцюбинського у м. Вінниці до гр. ОСОБА_8 і, погрожуючи останньому фізичною
розправою, загрозу якої він сприйняв як реальну, відкрито викрали у нього СD-плеєр, вартістю 530
грн., яким розпорядилися на свій розсуд.

20
жовтня 2006 року близько 20 год. ОСОБА_1 та Корнатовський разом з особою,
справа щодо якої виділена в окреме провадження, за попередньою змовою між
собою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим
майном, надягнувши на обличчя маски з прорізами для очей та маючи при собі
пневматичний пістолет, проникли у помешкання громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і,
застосовуючи до них фізичне та психічне насильство, яке виразилось у чисельному
нанесенні ударів ногами та руками в різні частини тіла, накриванням їх ковдрою,
з погрозами застосування кухонних ножів та пневматичного пістолету, примусили
потерпілих вказати, де знаходяться гроші. після цього засуджені заволоділи грошима
в сумі 4 060 грн. та мобільним телефоном, вартістю 100 грн., якими
розпорядилися на свій розсуд.

Крім
того, 17 вересня 2006 року ОСОБА_6 шляхом обману заволодів майном громадянина
ОСОБА_11 на суму 1 000 грн. та майном ОСОБА_12 на суму 600 грн.

У
касаційних скаргах:

-
захисник засудженого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 вважає, що апеляційним судом
порушено право його підзахисного на захист.

Він
стверджує, що 4 липня 2007 року у зв'язку з перебуванням його на лікуванні ним
була подана заява про перенесення розгляду справи і дана заява, зареєстрована в
канцелярії апеляційного суду 4 липня 2007 року за № 5421, однак у справі вона
відсутня.

Це,
на його думку, вплинуло на те, що апеляційний суд без достатніх підстав не
пом'якшив ОСОБА_1 покарання.

Просить
скасувати ухвалу, а справу направити на новий апеляційний розгляд;

-
захисник засудженого ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_13 також покликається на
порушення права його підзахисного на захист у апеляційному суді, оскільки за
наявності заяви захисника про перенесення розгляду справи у зв'язку з його
зайнятістю у апеляційному суді Одеської області суд розглянув справу у
відсутність захисника.

На
переконання захисника, цим суд допустив істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим він просить скасувати
ухвалу, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_13, виступ прокурора,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають задоволенню.

Згідно
з п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення в усякому разі підлягає
скасуванню, коли порушено право обвинувачуваного на захист.

Виходячи
з положень ст. ст. 161, 44, 47 КПК України право мати захисника
мають не тільки підозрюваний, обвинувачуваний, підсудний, а й засуджений,
незалежно від обов'язковості участі захисника у справі, передбаченого ст. 45
КПК України, забезпечення якого покладається на досудове слідство і суд.

На
право мати захисника особою, задіяному у кримінальному судочинстві, вказує і
ст. 161 КПК України, згідно з якою розгляд справ у судах
відбувається на засадах змагальності, а
на суд, як випливає зі змісту ч. 6 ст. 16 КПК України, покладається обов'язок
створення умов для реального здійснення наданих їм прав.

Виходячи
з положень ст. ст. 349, 351 КПК України, саме у контексті реалізації права на
захист у суді апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції зобов'язаний
з'ясувати, чи були захисники в числі інших учасників процесу повідомлені про
день розгляду справи в апеляційному суді.

За
наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд порушив право
засуджених на захист їх захисниками, з якими були укладені угоди, залишивши
поза увагою їх клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з об'єктивними
причинами щодо неможливості їх брати участь у судовому засіданні 5 липня 2007
року.

У
зв'язку з цим ухвала апеляційного суду як постановлена з істотним порушенням
вимог кримінально-процесуального закону підлягає скасуванню, а справа - направленню
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись
ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу
колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Вінницької
області від 5 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

С у д д і:

Верещак В.М. Мороз
М.А. Гошовська Т.В.