ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_7 19 квітня 2015 року близько 21 год. 10 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання маневру лівого повороту із вул. Зарічанської на вул. Свободи для подальшого руху до вул. Прибузької, попередньо рухаючись зі сторони вул. Староконстянтинівське шосе у місті Хмельницькому, на порушення вимог п.п. 10.1, 16.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину, на яку він повертав, із ліва на право відносно руху автомобіля по регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофора, в результаті чого допустив на неї наїзд.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я (закритий перелом правої лобної та сідничної кісток тазу зі зміщенням уламків та незначної деформації тазового кільця), а також легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки (садна шкіри ліктьових суглобів та правого колінного суглобу).
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_7 порушеннями вимог п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, згідно з якими: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); на регульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає (п. 16.2).

Винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину підтверджуються сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.

Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно у вищевказаний час він, керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання маневру лівого повороту із вул. Зарічанської на вул. Свободи для подальшого руху до вул. Прибузької, попередньо рухаючись зі сторони вул. Староконстянтинівське шосе у м. Хмельницькому, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину, на яку він повертав, із ліва на право відносно руху автомобіля по регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв на неї наїзд.
Вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди підтвердила в суді потерпіла ОСОБА_4 .
Місце інциденту, розташування транспортного засобу після наїзду на пішохода, дорожня обстановка, а також пошкодження транспортного засобу після наїзду зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі та фотоілюстраціях до нього (а.с. 51-56). Так, зокрема, за даними цього протоколу наїзд на пішохода ОСОБА_4 відбувся на смузі руху автомобіля «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , після наїзду автомобіль розташований на проїзній частині вул. Свободи в напрямку до вул. Прибузької за регульованим пішохідним переходом з виявленими у нього пошкодженнями у вигляді вм`ятини передньої торцевої частини капоту. При цьому зафіксовано відсутність слідів гальмування автомобіля на місця події.

За даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому правої лобної та сідничної кісток тазу зі зміщенням уламків та незначної деформації тазового кільця, а також легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, у вигляді садна шкіри ліктьових суглобів та правого колінного суглобу. Тілесні ушкодження у вигляді садна правого колінного суглобу могли утворитися від удару бампером, перелом кісток тазу - від удару краєм капоту легкового автомобіля. Садна шкіри ліктьових суглобів могли утворитись як від вторинного удару потерпілої об частини автомобіля, так і від удару об тверде дорожнє покриття при її падінні, що відбулося слідом. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої не виключають можливості їх утворення під час дорожньо-транспортної пригоди 19 квітня 2015 року за вказаних вище обставин - при наїзді на потерпілу легкового автомобіля типу «ВАЗ» (а.с. 62-63).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи в умовах вказаної дорожньої пригоди технічна можливість у водія ОСОБА_7 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 залежала від виконання ним вимог п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, тобто, виконуючи ці вимоги, ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 (а.с. 65-66).
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме з вини водія ОСОБА_7 , який допустив порушення вимог п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання. При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, частково відшкодував завдану потерпілій шкоду, відсутні обставини, що обтяжують йому покарання, а тому, приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, дорожня-транспортна пригода сталася на пішохідному переході, наслідки скоєного злочину у вигляді спричинення значних травм молодій людині внаслідок чого остання протягом тривалого часу змушена пересуватися на милицях, завдану потерпілій шкоду відшкодував частково, позицію останньої та прокурора, які наполягали позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами, тому ОСОБА_7 слід також призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Посилання сторони захисту на те, що внаслідок позбавлення права керувати транспортним засобом ОСОБА_7 буде позбавлений можливості заробляти собі на прожиття, суд до уваги не приймає, оскільки обвинувачений не працює, в суді ствердив, що перевезеннями не займається, отримує прибутки з інших джерел, а його твердження про намір працевлаштуватись на роботу, пов`язану із керуванням транспортним засобом, нічим не підтверджено та суд розцінює його як намір уникнути справедливого у цьому випадку додаткового покарання за вчинений злочин.

Цивільний позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим потрапила у лікарню та понесла витрати на лікування. Окрім матеріальної шкоди, вчиненням злочину, спричиненими тілесними ушкодженнями та завданням фізичного болю, потерпілій завдано і моральної шкоди, оскільки остання перенесла фізичний біль і душевні страждання, що також значно змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпіла тривалий час лікувалася, переживала за своє здоров`я, не могла вести повноцінний спосіб життя, відчувала дискомфорт і незручності, через що вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачала власний час в зв`язку із зверненням за допомогою до медичних закладів.

На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, ступеню та тривалості моральних і фізичних страждань потерпілої, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 50 000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

Цивільно-правова відповідальність власника та водіїв джерела підвищеної небезпеки автомобіля «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» (далі ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ») (а.с. 60).

06 липня 2015 року між ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та потерпілою ОСОБА_4 укладений договір про врегулювання страхового випадку, яким узгоджено розмір та порядок виплати страхового відшкодування у сумі 4867 грн. 71 коп., яка складається із витрат потерпілої на лікування у розмірі 4635 грн. 91 коп. та моральної шкоди у розмірі 231 грн. 80 коп. (5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно зі ст. 261 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N 1961-ІV від 01.07.2004 р.), у зв`язку з чим потерпіла подала до суду заяву про залишення її позовних вимог до ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди без розгляду (а.с. 96).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ст. 23 цього ж Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 1187 цього ж Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням наведеного, враховуючи часткове відшкодування обвинуваченим потерпілій завданої моральної шкоди в сумі 6000 грн., що остання підтвердила в суді, а також зазначений вище розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком, на користь потерпілої підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 43 768 грн. 20 коп. (50 000 грн. 6000 грн. 231 грн. 80 коп.).

В силу наведених вище норм чинного законодавства ОСОБА_8 є неналежним відповідачем у справі, тому позовні вимоги до останнього задоволенню не підлягають, а визначений судом розмір моральної шкоди слід стягнути на користь потерпілої з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судової автотехнічної експертизи (а.с. 67) в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 43 768 (сорок три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 368 грн. 28 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: