У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

адвоката

ОСОБА_1

та потерпілого
ОСОБА_2

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 24 травня 2007 року
кримінальну справу щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 за касаційними скаргами
останнього та захисника ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_5 на судові рішення у
даній справі.

Вироком Монастирищенського
районного суду Черкаської області
від 26 травня 2006 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

несудимий,

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 4 роки позбавлення волі без
конфіскації майна;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

несудимий,

засуджений:

- за ч.
2 ст. 187 КК України із застосуванням
ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі
без конфіскації майна;

- за ст.304 КК України на 1 рік позбавлення волі, а на підставі
ст.70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів 4 роки 6
міс. позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 котрий
судові рішення у касаційному порядку не оскаржив і не надійшло касаційне
подання від прокурора.

За вироком суду ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнано винним в тому, що вони
та неповнолітній ОСОБА_6, якого ОСОБА_3 втягнув у злочинну
діяльність, і щодо якого судові рішення у касаційному порядку не
оскаржуються, 2 березня 2006 року, близько
1-ої години ночі, перебуваючи у змові, за обставин, встановлених судом і
детально наведених у вироку, напроти будинку АДРЕСА_1 вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_2, заволодівши вказаним у вироку майном останнього
на загальну суму 1543 грн.04 коп.
Під час розбою спільники, діючи узгоджено, і застосовуючи насильство небезпечне для життя
та здоров'я, вчинили побиття потерпілого, завдаючи удари руками і ногами в
різні частини тіла, внаслідок чого тому
були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області від 7 листопада 2006 року вирок залишено
без зміни.

У касаційній скарзі
захисник засудженого ОСОБА_3-адвокат ОСОБА_5 покликається на грубе порушення органами
досудового слідства і судом кримінально-процесуального законодавства, що
призвело, за змістом скарги, до постановлення незаконних судових рішень. З урахуванням наведених у скарзі доводів
просить суд касаційної інстанції
скасувати судові рішення і повернути справу на додаткове розслідування.

Засуджений ОСОБА_4, не оспорюючи своєї
винуватості у вчиненні інкримінованого
йому злочину та правильності кваліфікації вказаних злочинних дій, порушує питання перед судом касаційної
інстанції про пом'якшення покарання із застосуванням ст.75 КК України, приводячи
з приводу цього відповідні доводи. Зокрема,
вказує на щире каяття, знаходження у нього на утриманні двох малолітніх дітей, потерпілий не має до нього ніяких претензій і просить не позбавляти його волі.

Заслухавши доповідача, адвоката
ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 на
підтримання касаційних скарг міркування прокурора про законність та
обгрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_4 слід задовольнити, а касаційну скаргу щодо засудженого ОСОБА_3-залишити
без задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у розбійному нападі, на потерпілого ОСОБА_2 за вказаних у вироку кваліфікуючих
ознак та кваліфікацію їх дій за ч.2
ст.187 КК України, а ОСОБА_3 також за ст.304 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які
встановлені з урахуванням як
об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги при
з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних у справі доказах.
Зокрема, вони підтверджуються
показаннями самих засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_3 та їхнього неповнолітнього
спільника про те, що саме вони, перебуваючи
у змові, вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_2 та
аналогічними показаннями останнього й
ряду вказаних у вироку свідків; даними
цілого ряду інших протоколів слідчих
дій.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевіряв доводи адвоката
ОСОБА_5, аналогічні тим, що викладені у його касаційній скарзі, про порушення
органами досудового слідства норм
кримінально-процесуального законодавства, які у своїй сукупності є грубими і
тягнуть скасування постановлених у
справі судових рішень щодо засудженого
ОСОБА_3 Викладені в судовому рішенні
суду апеляційної інстанції мотиви про визнання цих доводів безпідставними,
такими, що не відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить
обгрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які
б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність
кваліфікації дій ОСОБА_3, судом
касаційної інстанції, в тому числі й тих, що стосуються його права
на захист, не встановлено. Щодо нього в стадії досудового слідства була
обрана міра запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, а тому він мав
можливість в любий момент, при
необхідності і бажанні, запросити захисника, однак він відмовився від цього, а
тому мова про порушення його права на захист, як правильно вказав апеляційний
суд, не може йти. Інших грубих порушень
КПК, які вплинули чи могли вплинути на висновки суду, при перевірці справи
касаційним судом також не встановлено. Висновки суду грунтуються на достатніх
та допустимих доказах.

Разом з тим, колегія суддів вважає що суд
визначив ОСОБА_4 надмірно суворе покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4
до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання
характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини,
що обтяжують його покарання у справі відсутні.
Однак місцевий суд, вказавши ці обставини у вироку, а також пославшись
на щире каяття засудженого, в достатній мірі не врахував їх під час визначення
ОСОБА_4 міри покарання. За таких
обставин, враховуючи при цьому фактичні обставини справи, а також при
відсутності даних, які б характеризували ОСОБА_4 з негативної сторони, потерпілий ніяких претензій до нього
не має і просив в суді касаційної інстанції не застосовувати до нього покарання
у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає за можливе змінити щодо нього
судові рішення, застосувавши до призначеного покарання ст.75 КК України.

Що ж стосується призначеного покарання
засудженому ОСОБА_3¸ то воно є справедливим, відповідає вимогам ст.65 КК
України. Суд при визначенні йому виду та розміру покарання, врахував як ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, так і дані про особу винного, характер і
ступінь його участі у розбійному нападі, інші обставини, в тому
числі й ті, про які йдеться у касаційній скарзі захисника, а отже, підстав для
скасування чи зміну вироку і в цій частині колегія суддів не вбачає.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, а касаційну
скаргу захисника засудженого
ОСОБА_3-адвоката ОСОБА_5-залишити без задоволення.

Вирок Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 26 травня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 7 листопада 2006 року
щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а щодо ОСОБА_4 - змінити і, застосувавши ст.75
КК України, звільнити його від відбування покарання, визначеного йому місцевим
судом, з випробовуванням, і встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти
на ОСОБА_4 обов'язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

С
у д д і:

Пивовар
В.Ф. Гошовська Т.В. Мороз М.А.