АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2008 року
апеляційний суд Житомирської області в складі

суддів: Романова
О.В. - головуючого,

Шеніна П.О. та Широкопояса Ю.В.,

з участю: прокурора Воронухи Д.С. та

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1на вирок Олевського районного суду Житомирської області від
7 грудня 2007 року, -

встановив:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, непрацюючого, що проживає уІНФОРМАЦІЯ_3 шлюбі та має на
утриманні 3 неповнолітнії дітей,
судимого 25.06.2003р. Джанкойським райсудом АР Крим за ст. 185 ч.3 КК України, на 3 роки позбавлення волі, 03.06.2005р. умовно-достроково звільненого
від відбування покарання постановою Перевальського районного суду Луганської
області від 03.06.2005р. на невідбутий строк 10 міс. 14 днів,
-

за ст. ст.
15 ч. 2, 199 ч. 2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на З роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4
ст. 71 КК України частково
приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно призначено
покаранняОСОБА_1- 3 років 1 місяць позбавлення волі;

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 що має на утриманні 2 неповнолітніх
дітей, непрацюючого, несудимого, -

за ч. 2 ст.
199 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.
ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити
засудженого

Справа № 11-87/2008 Головуюча у суді 1-ї інстанції Волощук В.В.

Категорія ст.
199 ч.2 КК України Доповідач
Широкопояс Ю.В.

2

ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік
6 місяців та зобов'язано його не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання або роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжного захід до набрання вироком законної сили щодо
обох засуджених залишено без зміни у виді підписки про невиїзд.

Згідно вироку,
18 грудня 2005 року в м. Олевську
Житомирської області ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. намагався збути
підроблену валюту - грошову купюру номіналом сто доларів США серії АН №29229496
А 1996р. випуску з метою отримання за неї грошей національного банку України
(гривень). Після декількох невдалих спроб обміняти вищевказану купюру
ОСОБА_1передав її ОСОБА_2у,
домовившись при цьому з останнім,
що той обміняє вказану купюру та повернеться до домовленого місця, де він його буде чекати і вилучені гроші
розділять навпіл.

Того ж дня ОСОБА_2 збув вищевказану підроблену валюту
ОСОБА_3 за що отримав від останнього
400 грн., однак не повернувся до
домовленого зі ОСОБА_1 місця та не поділив з ним виручені гроші.

Таким чином ОСОБА_1виконав усі дії, які вважав необхідними для збуту
підробленої іноземної валюти до кінця,
але злочин не було закінчено з причин,
що не залежали від його волі.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилаючись на те, що судом не встановлено та не наведено у
вироку доказів про те, що йому було
достовірно відомо про факт підробки іноземної валюти, просить скасувати вирок щодо нього та
закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.
ст. 15 ч. 2, 199 ч. 2 КК України.

Заслухавши доповідача,
пояснення засудженого в підтримання апеляції, міркування прокурора про залишення вироку
без зміни, перевіривши справу, апеляційний суд визнає апеляцію
необгрунтованою з таких підстав.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_1 вказаного у вироку
злочину відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

На досудовому слідстві та у судовому засіданні
ОСОБА_1повністю визнавав себе винним у вчиненні встановленого судом злочину та
щиро каявся. Стверджував, що він
дійсно за встановлених судом обставин декілька раз намагався збути чужу купюру
номіналом 100 доларів США незнайомим чоловікам, які займаються обміном валюти, однак ніхто не хотів її міняти, оскільки вона була надірвана та потріпана.
Тоді він запропонував ОСОБА_2у В.Г. обміняти дану купюру

Свідок ОСОБА_4.
показав, що ОСОБА_1пропонував йому
поміняти стодоларову купюру, однак він
відмовився її міняти, оскільки вона за
розміром (була більшою) та за кольором відрізнялася від стандартної.

3

З огляду на ці та інші докази, наведені у вироку та досліджені в судовому
засіданні, суд обгрунтовано визнав
доведеною винністьОСОБА_1 в пред'явленому йому обвинуваченні та кваліфікував
його дії за ст.
ст. 15 ч. 2, 199 ч. 2 КК України.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65
КК України. Худ обгрунтовано призначив йому остаточне покарання за
правилами ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_1після умовно-дострокового
звільнення від відбування покарання,
протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцією
засудженогоОСОБА_1ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду
Житомирської області від 7 грудня 2007 року щодо нього, - без зміни.