СПРАВА № 11А-469/2007 Р. ГОЛОВУЮЧИЙ
СТ. 190 Ч. 4 КК УКРАЇНИ ЗУБОВ О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. травня місяця „15" дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Годуна
В.А.

суддів: Сажинова
В.В., Гемми Ю.М.

за
участю прокурора Литвиненка
О.О.

адвоката ОСОБА_1

захисників: ОСОБА_2,
ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_4 на вирок місцевого Суворовського районного суду м. Херсона
від 13 грудня 2004 року, -

встановила:

Цим вироком
засуджено:

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, громадянку України, раніше не судиму,

· за ст.
190 ч. 2 КК України - до позбавлення волі на 3 роки;

· за ст.
190 ч. 4 КК України - до позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна,

· за ст.
15, ст. 190 ч. 4 КК України - до позбавлення волі на 6 років з конфіскацією
майна,

· за ст.
358 ч. 2 КК України - до позбавлення волі на 2 роки.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим до позбавлення волі на 7 років з поміщенням до
кримінально-виконавчої установи з конфіскацією майна.

Міра запобіжного
заходу - взяття під варту з 22 лютого 2003 року.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 190 ч. 2 КК України - до
позбавлення волі на 3 роки;

· за ст.
27 ч. З, ст. 190 ч. 4 КК України - до позбавлення волі на 7 років з
конфіскацією майна,

· за ст.
27 ч. З, ст. 15, ст. 190 ч. 4 КК України - до позбавлення волі на 6 років з
конфіскацєю майна,

· за ст.
27 ч. З, ст. 358 ч. 2 КК України - до позбавлення волі на 3 роки,

· за ст.
358 ч. 2 КК України - до позбавлення волі на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим до позбавлення волі на 7
років з поміщенням до кримінально-виконавчої установи з конфіскацією майна.

Міра запобіжного
заходу - взяття під варту з 22 лютого 2003 року.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, громадянку України, раніше не судиму,

- за ст. 190 ч. 4 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України - до позбавлення

волі на 3 роки 6 місяців,

- за ст. 15, 190 ч.
4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - до

позбавлення волі на 3 роки,

- за ст. 358 ч. З КК України - до обмеження волі
на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання
з випробуванням на іспитовий строк 3 роки і на неї покладено обов'язки
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та
повідомляти органи про зміну місця роботи чи проживання.

Міра запобіжного
заходу - підписка про невиїзд.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 солідарно на користь:

- Комсомольського
районного центру зайнятості м. Херсона - 6256 грн. 03 коп. в

рахунок відшкодування збитків.

- НДЕКЦ при УМВС
України в Херсонській області - 771 грн. 21 коп. за

проведення екпертизи.

- Херсонської
обласної психіатричної лікарні з ОСОБА_5 - 442 грн. 05 коп. і

ОСОБА_4 - 294 грн. 70 коп. за проведення експертиз.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнані винними і засуджені за вчинення
злочинів при наступних обставинах.

На початку січня 2002 року ОСОБА_4 з метою заволодіння коштами схилила
ОСОБА_7 до оформлення та отримання допомоги по безробіттю для організації
підприємницької діяльності без наміру такої діяльності. В результаті таких дій
центром зайнятості населення Новотроїцького району були перераховані на рахунок
ВАТ „Державний ощадний банк України" 2831 гривні, які отримав ОСОБА_7 та передав
ОСОБА_4, а та
присвоїла кошти.

Наприкінці лютого 2002 року ОСОБА_4 підробила трудову книжку на ім'я
ОСОБА_8 для отримання останнім допомоги по безробіттю.

Наприкінці травня 2002 року та наприкінці вересня 2002
року ОСОБА_4 підробила довідки відповідно на ім'я ОСОБА_9 і ОСОБА_10, передала
їх останнім для надання її в державні органи і отримання соціальної допомоги по
безробіттю.

На початку січня 2002 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за попередньою
змовою між собою, використовуючи добрі стосунки з ОСОБА_12 і ОСОБА_11, ввели їх в
оману, надали підроблені довідки про заробітну плату і схилили до отримання в
центрі зайнятості населення Комсомольського району м. Херсона соціальної
допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. В результаті
таких дій ОСОБА_12 отримав - 3060 гривень, а ОСОБА_11 - 3197 гривень, які
передали ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а ті присвоїли кошти.

Наприкінці
липня 2002 року і в серпні 2002 року за ініціативою ОСОБА_5 останній разом з
ОСОБА_4 підробили трудові книжки на ім'я ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 для
надання їх в державні органи та отримання допомоги по безробіттю. В період часу
з березня 2002 року по жовтень 2002 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6
організувалися в організовану групу з метою заволодіння коштами шляхом
шахрайства, використовуючи при цьому підроблені документи, в якій ОСОБА_5
виконував роль організатора. Діючи в складі такої групи вони підробили трудову
книжку

на ім'я
ОСОБА_6 для надання її в державні органи для отримання
одноразової соціальної допомоги по безробіттю для організації підприємницької
діяльності. Таким чином ОСОБА_6 отримала в центрі зайнятості населення
Білозерського району два рази по 3131 гривні, які передала засудженим, а ті
присвоїли кошти.

На початку вересня 2002 року ОСОБА_5,
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 при використанні останньою підробленого документа
намагалися шляхом обману заволодіти в Херсонській виконавчій міській дирекції
фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності 8715 гривнями
38 копійками, однак умисел до кінця не довели по незалежним від них причинам.

В своїй апеляції з доповненнями засуджена ОСОБА_4 вказує на порушення
процесуального законодавства при складанні вироку, односторонність досудового
та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. Висновок суду щодо її винуватості у вчиненні злочинів грунтується на
припущеннях, що є недопустимим. Крім того, судом порушено її право на захист
при ознайомленні з матеріалами справи. При призначенні покарання судом не
враховано ряд обставин, які пом'якшують її покарання, а при призначенні
додаткового покарання не вказана яка частина майна підлягає конфіскації.
Просить пом'якшити призначене їй покарання; застосувати до неї положення ст.
ст. 66, 69, 74, 75 КК України; зменшити термін покарання; змінити кваліфікацію
злочину і застосувати кримінальний закон про менш тяжкий злочин; виключити
епізоди обвинувачення, які не підтвердженні доказами і не містять складу
злочину; зменшити об'єм обвинувачення, та вирішити питання про повернення їй
речових доказів, які не мають відношення до справи.

Апеляція на
вирок щодо ОСОБА_6 не подавалася.

Вирок щодо ОСОБА_5 набрав законної сили згідно ухвали колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області від
ЗО серпня 2005 року.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора про
залишення вироку без зміни, пояснення і останнє слово засудженої ОСОБА_4, яка підтримала
доводи апеляції і просила пом'якшити призначене їй покарання, захисників
засудженої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також просили пом'якшити призначене своїй
підзахисній покарання та обмежитися фактично відбутим строком, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів, за які вона засуджена, відповідає фактичним обставинам
справи і підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, які
спростовують доводи апеляції.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 показали в судовому
засіданні, що ОСОБА_4 підробила першим двом довідки про заробітну плату, а
останньому внесла запис в трудову книжку де відобразила неправдиві дані щодо їх
місця роботи та розміру заробітної плати для надання цих документів в державні
органи соціальної допомоги по безробіттю.

Аналогічні обставини підтвердив і потерпілий ОСОБА_7. При цьому вказав, що
саме ОСОБА_4 запропонувала йому надати такі документи у вказані органи для
отримання разової допомоги по організації приватного бізнесу. Отримавши таким
чином 2800 гривень він передав їх ОСОБА_4, яка гроші привласнила і ніякої
допомоги в організації бізнесу не надала.

З пояснень свідка ОСОБА_14, ОСОБА_13 і ОСОБА_15
вбачається, що засуджені ОСОБА_5
і ОСОБА_4 дійсно підробляли їх трудові книжки про начебто їх роботу в певних
організаціях для надання таких книжок в центри зайнятості населення для
отримання допомоги по безробіттю. Таки записи в їх книжках не відповідали
дійсності.

Як
вбачається з пояснень свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 засуджені запропонували їм
роботу по догляду за грибами, взяли їх трудові книжки, які через час повернули
і в книжках були записи про прийняття і звільнення їх з роботи. За пропозиціями
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вони в
центр зайнятості населення подали заявки для

отримання
разової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності.
Отримані гроші передали вказаним засудженим після чого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зникли.

Засуджена
ОСОБА_6 показала, що за пропозицією ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за підробленою трудовою
книжкою отримала в центрі зайнятості населення допомогу на розвиток бізнесу,
частину грошей передала ОСОБА_5 і ОСОБА_4, організацією бізнесу не займалася.
За домовленістю з ОСОБА_4 вона підробила документи на прізвище ОСОБА_17 та
намагалася по цим документах отримати допомогу по вагітності і пологах.

Пояснення потерпілого, вказаних свідків та засудженої ОСОБА_6 об'єктивно
підтверджуються перевіреними в суді та наведеними у вироку доказами, які не
заперечуються в апеляції.

Колегія суддів вважає, що перевіреним доказам суд дав належну правову оцінку,
вірно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії
засудженої ОСОБА_4

Що стосується доводів апеляції ОСОБА_4 в частині
порушення права на захист, то з матеріалів справи вбачається, що з матеріалами
кримінальної справи вона була ознайомлена в повному об'ємі на досудовому
слідстві, після призначення справи до судового розгляду та після постановления вироку, про що
свідчать її особисті підписи як в протоколі пред'явлення "обвинуваченному
матеріалів справи від 27.06.2003 року (т. 5 а.с. 248), так і в розписках та
графіку ознайомлення з матеріалами справи і протоколом судового засідання (т. 6
а.с. 263, 367-369, 371-374, 376-378, 382,404-406).

Таким чином посилання апелянта на порушення судом першої інстанції її права
на захист є необгрунтованими і до уваги колегією суддів не приймаються.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які б були
безумовною підставою для скасування вироку, не встановлено.

Призначене ОСОБА_4 основне покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для її виправлення та
попередження нових злочинів.

При призначенні додаткового покарання ОСОБА_4 суд в порушення вимог ст. 59
КК України не вказав частину майна засудженої, яка підлягає конфіскації, тобто
фактично не призначив додаткового покарання в зв'язку з чим така вказівка суду
підлягає виключенню із вироку.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок місцевого Суворовського районного суду м. Херсона
від 13 грудня 2004 року щодо ОСОБА_4 змінити, виключивши з його резолютивної
частини вказівку суду про призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді
конфіскації майна.

В решті
цей вирок щодо ОСОБА_4 залишити без зміни.