Справа № 232/1795/2012
Провадження №11/772/819/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Доповідач : Мішеніна С. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

24 жовтня 2013 року

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Вінницької області в складі:

Головуючого-судді Мішеніної С.В.

суддів: Сілакова С.М., Спринчука В.В.

за участю прокурора Миколайчука Д.Г.

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці кримінальну
справу за апеляціями засуджених
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на вирок Вінницького
міського суду Вінницької області від
12.04.2013 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Ситківці Немирівського
району

Вінницької області, українця,

громадянина України, освіта середня,

непрацюючого, неодруженого,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2,

раніше судимого: 05.09.2001р. Немирівським

районним судом Вінницької області за
ч.2, 3 ст. 140,

ч. 2 ст. 141, ч.2 ст. 145, ст. 42 КК України до

п'яти років позбавлення волі;

03.06.2011р. Замостянським районним судом

м. Вінниці за ч. 2 ст. 307 КК України до
п'яти років позбавлення волі, на
підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки;

засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, до
чотирьох років шести місяців
позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України, за сукупністю
вироків, шляхом часткового складання
покарань, до покарання призначеного за
новим вироком частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 03 червня 2011 року, остаточно
визначено покарання у виді п'яти років
трьох місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця м. Вінниці, українця,

громадянина України, освіта неповна
середня,

непрацюючого, розлученого,

зареєстрованого та проживаючого за
адресою:

АДРЕСА_3, раніше судимого:

05.02.2009р. Калинівським районним судом
Вінницької області за ч.1 ст. 140 КК
України до штрафу в розмірі 510 грн.;

20.11.2009 р. Замостянським районним судом

м. Вінниці за ч. 2 ст. 190 КК України до
одного року шести місяців обмеження
волі;

24.12.2010р. Замостянським районним судом

м. Вінниці за ч. 2 ст. 190 КК України до
одного року семи місяців обмеження
волі;

засуджено за вчинення злочинів,
передбачених ч.2 ст. 186 КК України, до
чотирьох років шести місяців
позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК
України до трьох років позбавлення
волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом
часткового складання призначених
покарань, остаточно визначено
покарання у виді п'яти років
позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 3 900 (три тисячі дев'ятсот)
гривень у відшкодування завданої
злочином матеріальної шкоди.

Долю речових доказів вирішено.

Як убачається з вироку ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 засуджені за вчинення
наступного.

Так, 16.09.2012р. о 12.00 год. ОСОБА_3,
ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, перебуваючи на першому
поверсі в дев'ятому під'їзді будинку за
адресою: АДРЕСА_4, маючи спільний умисел
на заволодіння чужим майном, із
застосуванням насильства, що не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, повторно, відкрито
заволоділи належною ОСОБА_5, золотою
каблучкою, вагою 4,2 г. вартістю 1 500 грн.
При цьому ОСОБА_3 кусав потерпілого за
руку та зняв з його пальця каблучку в
той час, коли ОСОБА_2 кусав за руку
останнього та обмежував його рухи.
Внаслідок застосованого насильства,
потерпілому були завдані тілесні
ушкодження, які згідно акту
судово-медичного дослідження
представлені у вигляді рани 1-го пальця
правої кисті, крововиливу в ділянці
шиї, які належать до легких тілесних
ушкоджень. Після вчинення злочину,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з місця події зникли,
завдавши ОСОБА_5 матеріального збитку
на суму 1 135,81 грн.

Крім того, у ОСОБА_2 під час
перебування в приміщенні авто-мийки по
АДРЕСА_5, виник умисел на таємне
заволодіння з метою власного
злочинного збагачення грошовими
коштами, отриманими від надання послуг
автомийки. Реалізуючи свій злочинний
умисел, ОСОБА_2 в період часу з 01.06.2012
року по 17.06.2012 року, таємно, шляхом
вільного доступу, з сейфу, скоював
крадіжку грошових коштів різними
сумами, які в подальшому
використовував для власних потреб.
Своїми злочинними діями ОСОБА_2 завдав
власнику автомийки ОСОБА_4 матеріальну
шкоду на загальну суму 3 492 грн.

Не погодившись з вироком суду,
засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в
якій просив пом'якшити йому покарання,
врахувавши вимоги ст.69, ст.69-1 КК
України.

Вимоги мотивовано тим, що
призначене покарання у вигляді
позбавлення волі є занадто суворим,
хоча він щиро розкаявся в скоєному,
свідомо і неухильно дотримувався
загальноприйнятих норм і правил
поведінки, активно сприяв розкриттю
злочину та добровільно відшкодував
завдану злочином шкоду.

Засуджений ОСОБА_3 подав
апеляцію, просив зменшити йому термін
ув'язнення в зв'язку із тим, що він
повністю визнав вину і щиро розкаявся.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора Миколайчука Д.Г., який просив
відмовити в задоволенні апеляцій
засуджених, засудженого ОСОБА_2, який
підтримав апеляцію, просив задоволити,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляції засуджених
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно ст. 365 КПК України вирок
суду першої інстанції перевіряється
апеляційним судом в межах апеляції.

Висновки суду щодо винності
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочинів при
викладених у вироку обставинах є
обґрунтованими та базуються на
сукупності доказів, зібраних досудовим
слідством, перевірених у судовому
засіданні та вірно оцінених судом.

Кваліфікація дій засуджених в
апеляціях не оспорюється, тому
доведеність винуватості ОСОБА_3 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185
КК України колегією суддів відповідно
вимог ст. 365 КПК України не
перевірялась.

Відповідно ст. 65 КК України суд
призначає покарання у межах,
установлених у санкції статті (санкції
частини статті) Особливої частини
цього Кодексу, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.69 КК України за
наявності кількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті (санкції частини статті)
Особливої частини цього Кодексу, або
перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не зазначеного
в санкції статті (санкції частини
статті) Особливої частини цього
Кодексу за цей злочин.

Відповідно ст.69-1 КК України за
наявності обставин, що пом'якшують
покарання, передбачених пунктами 1 та 2
частини першої статті 66 цього Кодексу,
відсутності обставин, що обтяжують
покарання, а також при визнанні
підсудним своєї вини, строк або розмір
покарання не може перевищувати двох
третин максимального строку або
розміру найбільш суворого виду
покарання, передбаченого відповідною
санкцією статті (санкцією частини
статті) Особливої частини цього
Кодексу.

Суд першої інстанції в дотримання
вимог ст. 65 КК України, при призначенні
покарання ОСОБА_2 виходив із принципів
законності, справедливості та
індивідуалізації покарання, врахував
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу засудженого, який за місцем
проживання характеризується
посередньо, обставини, що відповідно
ст.66 КК України пом'якшують покарання, а
саме: щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину та добровільне
відшкодування потерпілому ОСОБА_5
завданих збитків, обставину, яка
відповідно ст.67 КК України обтяжує
покарання - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння та, прийнявши до
уваги, що ОСОБА_2 за час досудового
слідства та розгляду справи у суді
свідомо і неухильно дотримувався
загальноприйнятих норм і правил
поведінки, також те, що він вчинив
умисні корисливі злочини з метою
власної наживи, та дійшов вірного
висновку, що виправлення засудженого
неможливе без ізоляції від
суспільства.

З урахуванням особи винного
ОСОБА_2, тяжкості вчинених ним злочинів,
ступеню суспільної небезпеки, а також,
враховуючи, що шкоду потерпілому
ОСОБА_4 в повному обсязі не
відшкодовано, відсутні пом'якшуючі
обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.66 КК
України, що є необхідним для
застосування ст.69-1 КК України.

Також відсутні підстави для
застосування засудженому статті 69 КК
України.

При призначенні покарання
ОСОБА_3, суд першої інстанції в
дотримання вимог ст.65 КК України,
врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу засудженого, який за
місцем проживання має посередню
характеристику, обставини, що
відповідно ст.66 КК України пом'якшують
покарання: щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину та
добровільне відшкодування потерпілому
завданих збитків, обставину, яка
відповідно ст.67 КК України обтяжує
покарання - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння та, прийнявши до
уваги, що останній належних висновків
для себе не зробив та вчинив умисний
злочин під час іспитового строку,
дійшов вірного висновку щодо
доцільності призначення покарання у
виді позбавлення волі в умовах
ізоляції від суспільства.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до загальних засад,
передбачених ст.ст.65-67 КК України,
враховуючи ступінь тяжкості вчинених
злочинів, особу засуджених, дійшов
вірного висновку щодо доцільності
призначення їм покарання у виді
позбавлення волі з метою запобігання
вчинення ними нових злочинів, визначив
міру покарання, необхідну для їх
виправлення та перевиховання, тому,
відповідно, підстав для зменшення міри
покарання не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК 1960 року,
п.10 розділу ХІ «Перехідних положень»
КПК України, колегія суддів,

У х в а
л и л а :

Апеляції засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3
залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду
Вінницької області від 12.04.2013 року, яким
засуджено ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України
залишити без змін .

Судді:/підпис/

З оригіналом вірно: