Справа № 1-370/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 30
березня 2007 року

Луцький
міськрайонний під головуванням судді Клока О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора
Покидюка В.М.

потерпілого
ОСОБА_2

захисника -
адвоката ОСОБА_3

законного
представника підсудного ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника
служби у справах неповнолітніх Бондарук Т.Ю.

представника міліції у справах неповнолітніх Грицюка А.
С. розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про
обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, народився
в АДРЕСА_1
громадянин України, неодружений, не працює, з середньою освітою, судимий
вироком Луцького міськрайонного суду від 14.03.2007 року за ст. 185 ч. 1 КК
України до штрафу в розмірі 600 грн., у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.
162 ч.2, 186 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 29 грудня 2006 року близько 21-00 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, застосовуючи насильство та погрозу застосування
насильства незаконно проник до житла, а саме квартири АДРЕСА_2, де тимчасово
проживає потерпілий ОСОБА_2

Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_1, керуючись корисливими мотивом та
метою, повторно відкрито викрав телефон «Нокіа 1600», чим завдав потерпілому
ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 370 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що дійсно при
зазначених обставинах місця і часу, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
застосовуючи фізичну силу та погрожуючи газовим балончиком, проник в житло
потерпілого. Перебуваючи в помешканні ОСОБА_2, з'ясовуючи можливе перебування викрадених у вітчима
документів, сказав потерпілому віддати мобільний телефон. Повідомив, що поверне
ОСОБА_2 телефон, якщо той встановить де документи. В подальшому телефон продав,
гроші витратив на власні потреби

Зважаючи на часткове визнання вини самим підсудним, його винуватість у
вчиненні інкримінованих злочинів доводиться іншими доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що коли він привідкрив
двері, то підсудний із застосуванням сили їх відчинив, і погрожуючи газовим
балончиком проник в квартиру. Після з'ясування обставин можливого місця
перебування викрадених у вітчима підсудного документів, ОСОБА_2 сказав йому
віддати телефон, пообіцяв, що телефон поверне, як будуть знайдені люди, які
мають зазначені документи. Телефон віддав потерпілому тому, що був в шоковому
стані і побоювався застосування газового балончика.

З оголошених показань свідків ОСОБА_6 (а.с.50) та ОСОБА_7 (а.с.48) вбачається,
що показання підсудного і потерпілого повністю відповідають фактичним
обставинам справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у
незаконному проникненні до житла поєднаному із погрозою та застосуванням
насильства і кваліфікує дії підсудного за ст. 162 ч. 2 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 продав телефон потерпілого, гроші використав на
власні потреби, суд приходить до висновку про наявність корисливих мотивів і
мети в діях підсудного.

Вважає суд що за конкретних обставин події, в яких перебував потерпілий,
зокрема проникнення невідомими особами до його житла, наявність в них газового
балончику, вимога передати телефон, мало місце саме відкрите заволодіння
майном.

Тому суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у відкритому
викраденні чужого майна вчиненому повторно, і кваліфікує дії підсудного за ст.
186 ч. 2 КК України.

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення кваліфікуючу ознаку грабежу -
погрозу застосування насильства, що не було небезпечним для життя та здоров'я,
оскільки підсудний категорично заперечив висловлювання погроз під час
заволодіння телефоном, і дану обставину підтвердив потерпілий.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, один з яких
відноситься до тяжких, інший - до категорії середньої тяжкості, особу
підсудного та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, є вчинення ним злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

До обставин, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд відносить щире
каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування
завданих злочином збитків, вчинення злочину неповнолітнім.

На момент
вчинення злочинів ОСОБА_1судимості не мав.

Суд враховує думку потерпілого, який просив не позбавляти волі підсудного,
показання законних представників, представника служби у справах неповнолітніх
про можливість виправлення підсудного без позбавлення волі, представника
міліції у справх неповнолітніх, який покладався на розсуд суду, що стосується
призначення покарання, дослідивши матеріали, що стосуються умов життя і
виховання неповнолітнього підсудного, позитивні характеристики з місця
проживання і роботи, суд приходить до висновку про можливість виправлення і
перевиховання ОСОБА_1 без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.
75, 104 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Окрім того, перебування ОСОБА_1 під вартою упродовж майже двох місяців під
час досудового слідства та судового розгляду справи слугуватиме, на думку суду,
належним уроком підсудному, попереджатиме нові злочини.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, обтяжуючу обставину
покарання та негативну характеристику ОСОБА_2 з місця навчання (а.с.95), суд
вважає за необхідне встановити максимальний іспитовий строк, передбачений ч.З
ст. 104 КК України.

Речові докази у відповідності до ст. 81 КПК України слід залишити за
належністю ОСОБА_5 (а.с.70-78).

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.2,
186 ч.2 КК України, і призначити покарання:

за ст. 162 ч.2 КК України у виді 2(два) років позбавлення
волі,

за ст. 186 ч.2 КК України у виді
4(чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_1 4(чотири) роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення
менш суворого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 14.03.2007
року більш суворим за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_1 до відбування
4(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_1 від
призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку
тривалістю 2(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого
проживання, навчання, роботи;

періодично
з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази -
залишити за належністю ОСОБА_5

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу змінити із взяття під
варту на підписку про невиїзд, звільнивши ОСОБА_1 з-під варти в залі судового
засідання.

Зарахувати в строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_1 під
вартою з 02.02.2007 року по 30.03.2007 року.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Волинської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через
Луцький міськрайонний суд.