АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007099 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 рокущодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта незакінчена середня, учениці спеціалізованої школи № 94 «Еллада», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою : АДРЕСА_2 , щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року застосовано до малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погодившись з таким рішенням суду, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 змінити, встановивши тривалість примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_8 на строк 1 (один) рік, а врешті ухвалу залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 зазначає, що згідно з абзацом 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15. 05.2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього, а цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою неповноліття), чого судом не дотримано, оскільки у вказаній ухвалі суду не визначено тривалість примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, чим обмежуються права ОСОБА_6 , передбачені Конституцією України (право на вільний розвиток своєї особистості, тощо).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з ухвалою суду, 16.08.2014 року близько 17 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Мега - Маркет», який розташований в ТЦ «Більшовик»», по вулиці Гетьмана, 6 «б» в м. Києві, малолітня ОСОБА_6 вчинила закінчений замах на вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, взяла з вітрини та поклала до сумки, яка знаходилась при ній, чуже майно : предмети гігієни, газовані напої, солодощі, жувальні гумки, горішки, чіпси, плитки шоколаду, загальною вартістю 636 грн, 45 коп., що належить ТОВ «ТВИЧ» , після чого утримуючи при собі зазначене майно, направилась до виходу з магазину, але була зупинена там охороною магазину.
Розглянувши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд першої інстанції прийняв рішення про застосування до 13-ти літньої малолітньої ОСОБА_6 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері, не вказавши при цьому термін його дії, чим допустився помилки, так як у даному випадку суд мав визначити тривалість передачі малолітньої під нагляд матері, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15. 05.2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою неповноліття), про що правильно вказує прокурор в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року щодо малолітньої ОСОБА_6 змінити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 рокущодо малолітньої ОСОБА_6 змінити.
Встановити тривалість примусового заходу у вигляді передачі малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під нагляд її матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 1 (один) рік.

В іншій частині ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та її може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:
_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1479/2014
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1