ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19 » березня 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- вироком Хмельницького міського суду від 19.12.1996 р. за ч.3 ст.101 КК України (у ред.1960 р.) на 9 років позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2006 р. за ч.2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі, звільненого 28.10.2013 року, умовно-достроково на 6 місяців 2 дні;
- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10.11.2014 року за ч.1, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
ВСТАНОВИВ:
07.01.2014, близько 02 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні АЗС «Окко», що по проспекту Миру, 102/1 в м. Хмельницькому, діючи з корисливих мотивів, відкрито викрав банківську карточку «Русский стандарт» за номером НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4 , та тоді ж відкрито заволодів грошовими коштами з банківського рахунку вказаної банківської картки в сумі 631 грн. 95 коп., придбавши на них три блоки сигарет «Вінстон синій» загальною вартістю 486 грн.95 коп. та один блок сигарет «Кемел» вартістю 145 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні вищезазначених протиправних дій визнав частково. При цьому, не оспорюючи, що за вищевказаних обставин, заволодів грошовими коштами потерпілого, на які придбав сигарети, стверджував, що вчинив такі дії шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, тобто вчинив шахрайство, а банківську картку не викрадав. Разом з тим, пояснив, що дійсно близько 02 год. ночі 07.01.2014 року, він зустрів поруч автостанції №1, у м.Хмельницькому, потерпілого ОСОБА_4 , який скаржився, що його пограбували і просив показати місце звідки він зможе зателефонувати в міліцію. Погодившись допомогти потерпілому, ОСОБА_5 відвів його на АЗС «Окко», яка розташована неподалік, по проспекту Миру, 102/1, де потерпілий пригостив обвинуваченого пивом, за яке розраховувався банківською карткою і називав в присутності обвинуваченого код доступу до банківського рахунку. При цьому, ОСОБА_5 скориставшись неуважністю ОСОБА_4 , який через обвинуваченого передавав банківську картку касиру, придбав за гроші потерпілого, розрахувавшись банківською карткою, декілька блоків сигарет після чого залишив місце пригоди.
Крім показань обвинуваченого, винуватість ОСОБА_5 у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_4 повністю підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що у вечірній час 06.01.2014 року, коли він перебував в приміщенні автостанції №1 м.Хмельницького, яка розташована по вул.Вінницьке шосе, 23, його пограбували невідомі і відкрито викрали у нього барсетку з грошима та мобільним телефоном. Після цього, близько 02 год., вже 07.01.2014 року, на вулиці, поруч вказаної автостанції він зустрів ОСОБА_5 в компанії з невідомим чоловіком, які погодились йому допомогти і відвели на АЗС «Окко», розташовану неподалік, щоб потерпілий зі стаціонарного телефону викликав працівників міліції. В приміщенні АЗС, ОСОБА_4 пригостив обвинуваченого і невідомого пивом. При цьому, розраховувався банківською карткою, називав в присутності обвинуваченого код доступу до банківського рахунку. Через погане самопочуття ОСОБА_4 на деякий час, вийшов на вулицю, а коли повернувся в приміщення АЗС, то побачив, що ОСОБА_5 придбав декілька блоків сигарет і розрахувався за них за допомогою банківської картки потерпілого. На це ОСОБА_4 став заперечувати і вимагати від обвинуваченого повернути банківську картку, але останній прихопивши сигарети та банківську картку потерпілого з місця пригоди зник. ОСОБА_4 намагався наздогнати обвинуваченого але не зміг. Повернувшись за місцем проживання в с.Лукашівка, Літинського району, Вінницької області, ОСОБА_4 декілька днів перебував в хворобливому стані через побиття та пограбування, після чого звернувся з заявою в правоохоронні органи. Визнає, що на момент пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння;
- про те, що саме ОСОБА_5 викрав у нього банківську картку «Русский стандарт» та за її допомогою грошові кошти, потерпілий ОСОБА_4 послідовно підтверджував і в ході досудового розслідування, вказавши на обвинуваченого серед інших пред`явлених йому осіб, що підтверджується відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.11.2014 року;
- показаннями свідка ОСОБА_7 - касира АЗС «Окко», що розташована по Проспекту Миру 102/1 у м.Хмельницький про те, що дійсно 07.01.2014 року, після 01 год., в приміщення АЗС прийшли компанією потерпілий, обвинувачений та третій невідомий і просили продати їм горілки на що він відмовив. Тоді вони замовили пиво. При цьому, потерпілий, який через стан сп`яніння ледве стояв на ногах, передав через обвинуваченого для розрахунку банківську картку та назвав пін-код, а сам обперся на барну стійку. Пін-код для розрахунку вводив обвинувачений, який крім пива придбав також і декілька блоків сигарет «Вінстон синій» та один блок сигарет «Кемел жовтий». Банківську картку ОСОБА_7 повернув обвинуваченому, а чи повертав таку картку останній потерпілому, він не бачив. Після цього всі троє залишили приміщення АЗС, а через декілька годин заходив потерпілий і повідомив, що у нього викрали банківську картку та просив переглянути відеозображення з камер спостереження. Тієї ж ночі, вже під ранок, на АЗС приходив і обвинувачений, який хотів придбати продукти та розрахуватись вищевказаною банківською карткою, але ОСОБА_7 , через заяву потерпілого, відмовив ОСОБА_5 , пославшись на несправність терміналу.
Вищезазначені обставини, перебування потерпілого та обвинуваченого в приміщенні АЗС «Окко», а також незаконне заволодіння ОСОБА_5 банківською карткою ОСОБА_4 та грошовими коштами в сумі 631 грн. 95 коп., підтверджуються крім того, дослідженим в судовому засіданні відеозображенням з камер спостереження АЗС та виписками з особового рахунку ОСОБА_4 про рух коштів за банківською карткою «Русcкий стандарт», які згідно протоколу огляду від 24.11.2014 року та заяви потерпілого були надані потерпілим слідчому в ході досудового розслідування.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта №593 від 13.11.2014 року ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень виявляв і на теперішній час виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений психічними та поведінковими розладами, внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, проте цей розлад не позбавляв та не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій, передбачати їх наслідки та керувати ними. ОСОБА_5 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Оцінюючи такі висновки судових психіатрів-експертів, суд враховує і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, а тому погоджуючись з такими висновками експертів визнає ОСОБА_5 осудним та відповідальним за фактично скоєне.
Що ж стосується тверджень обвинуваченого про заволодіння майном потерпілого шляхом зловживання довірою (шахрайство), то такі його заяви, на переконання суду, повністю спростовуються вищевказаними доказами, а тому розцінюються судом, як спроба пом`якшити своє покарання та обраним способом захисту.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, за викладених в описовій частині вироку обставин, відкрито викрав належні потерпілому банківську картку «Русский стандарт» за номером НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 631 грн. 95 коп.
Такі дії обвинуваченого суд розцінює, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) і перекваліфіковує, згідно пред`явленого обвинувачення з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, оскільки кваліфікуючі ознаки застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого і повторність, були пов`язані з обвинуваченням ОСОБА_5 за іншим окремим епізодом грабежу та не знайшли свого підтвердження доказами в ході судового слідства.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 06.01.2014 близько 23 год., перебуваючи на другому поверсі Хмельницької автостанції № 1, що по Вінницькому шосе, 23 в м. Хмельницькому, з корисливих мотивів, з метою викрадення майна ОСОБА_4 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс останньому один удар кулаком в обличчя та відкрито викрав барсетку ОСОБА_4 вартістю 370 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 100 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 799 грн., мобільний телефон марки «Нокіа-101» вартістю 179,90 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1358,90 грн.
Дослідивши представлені докази, суд приходить до переконання, що таке обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства, у зв`язку з чим ОСОБА_5 слід виправдати за даним епізодом обвинувачення, через недоведеність його причетності до скоєння такого злочину. При цьому суд виходить з наступного.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вказане обвинувачення ОСОБА_5 головним чином ґрунтувалось на припущеннях органу досудового слідства про винуватість обвинуваченого у скоєнні і такого злочину. Разом з тим, безпосередніх, достатніх та допустимих доказів винуватості ОСОБА_5 у відкритому заволодінні вищезазначеним майном потерпілого ОСОБА_4 , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в приміщенні автостанції №1 м.Хмельницького, 06.01.2014 року, близько 23 год., в ході досудового розслідування не здобуто, не представив таких доказів в суді і прокурор.
Що ж стосується досліджених доказів, як то показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відомостей з протоколу проведення впізнання за фотографіями від 08.10.2014 року, то вони, на думку суду, є сумнівними, через суперечливий характер, не узгодженість як за змістом так і між собою.
Так, потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що перебуваючи в приміщенні автостанції у вечірній час 06.01.2014 року, близько 22-23 год., задрімав і прокинувся від того, що його обшукували. Коли ж він відкрив очі, то відразу відчув сильний удар в обличчя від чого в нього сталося тимчасове запаморочення і при цьому він бачив, як невідома особа, ніби схожа за одягом на обвинуваченого, а саме коричневого кольору верхній одяг, відходить від нього. Скільки ж часу він перебував в запамороченні пояснити не може. Разом з тим, стверджує, що прийшовши до свідомості, відразу вийшов на вулицю, де зустрів ОСОБА_5 , який був в компанії з невідомою особою та звернувся до них з проханням допомогти викликати міліцію, оскільки його пограбували. Далі, разом з обвинуваченим та невідомим він пішов на АЗС, де пригостив останніх пивом і там же ОСОБА_5 відкрито викрав у нього банківську картку. Така поведінка потерпілого, на думку суду є не логічною, а з огляду і на стан сп`яніння в якому він перебував на той час, що потерпілий особисто підтвердив в судовому засіданні, його заяви, про те, що ОСОБА_5 причетний до відкритого викрадення у нього барсетки виглядають не більше ніж припущення, обумовлені, на думку суду, доведеним фактом викрадення обвинуваченим у потерпілого банківської картки в приміщенні АЗС. Також потерпілий не зміг пояснити суду, чому переданий йому в ході досудового розслідування для відповідального зберігання, викрадений у ОСОБА_4 мобільний телефон «Нокіа-101» він викинув.
Так саме, не зміг ствердно підтвердити в судовому засіданні, що саме ОСОБА_5 в січні 2014 року продав йому мобільний телефон «Нокіа-101», викрадений у потерпілого і свідок ОСОБА_8 , зазначивши лише, що особа була схожа на обвинуваченого за рисами обличчя. Якими ж саме рисами обличчя свідок пояснити не зміг.
В свою чергу, свідок ОСОБА_9 , спростовував показання ОСОБА_8 про час та місце перепродажу викраденого мобільного телефону «Нокіа-101». А поняті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно протоколу від 08.10.2014 року, яке проводилось зі свідком ОСОБА_8 , суду повідомили різні обставини проведення вказаної слідчої дії. Зокрема, ОСОБА_10 заперечував присутність при цьому інших осіб, крім нього та слідчого, а ОСОБА_11 наполягала, що їй представлялись крім наявних в протоколі і інші окремо розміщені фотографії. При цьому обоє понятих стверджували, що до початку слідчої дії їх права та обов`язки згідно КПК України, слідчий їм не роз`яснював і як слідує з їх пояснень вони не в повній мірі розуміли, в якій слідчій дії приймають участь і що від них вимагається. До того ж, за змістом вказаний протокол впізнання є не конкретним, не містить відомостей щодо осіб зображених на фотографіях, а тому з врахуванням вищезазначених обставин, визнається судом недопустимим доказом, як здобутим з порушенням вимог КПК України і до уваги судом не приймається.
Натомість ОСОБА_5 , повністю заперечував свою причетність до скоєння вказаного злочину та звертав увагу суду на відсутність прямих та суперечність досліджених опосередкованих доказів обвинувачення, абсурдність поведінки потерпілого, який після пограбування, як вбачається з показів ОСОБА_4 звертався по допомогу у виклику працівників міліції безпосередньо до грабіжника. І такі твердження обвинуваченого суд визнає не спростованими.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв корисливий злочин середньої тяжкості, має непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів. Новий злочин ОСОБА_5 скоїв під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через не тривалий час, декілька місяців, після звільнення з місць позбавлення волі. Більше того, будучи не виявленим, продовжив скоювати злочини, в тому числі тяжкі, за що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року був засуджений на п`ять років і три місяці позбавлення волі. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Хмельницького з 02.04.2014 року ОСОБА_5 характеризується посередньо. Вказані обставини, на думку суду, характеризують ОСОБА_5 , як особу яка відверто не бажає ставати на шлях виправлення, а тому його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 частково визнав свою вину та засудив свою протиправну поведінку.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує стан здоров`я ОСОБА_5 , обумовлений наявністю у нього важких хронічних захворювань, що підтверджується відповідною довідкою Хмельницького слідчого ізолятора №5498 від 26.12.2014 року.
За таких обставин, на думку суду, обвинуваченому за скоєний злочин, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта та здобуттям доказів за епізодом обвинувачення по якому ОСОБА_5 виправдано підлягають покладенню на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371,373,374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначити шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року і остаточно визначити у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 19 березня 2015 року, зарахувавши в такий строк частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року, а саме з 02.04.2014 року по 18.03.2015 року, включно.
До набрання вироком законної сили, попередньо обраний ОСОБА_5 запобіжний захід утримання під вартою залишити без змін.
ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за епізодом відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 06.01.2014 року виправдати за недоведеністю причетності обвинуваченого до вчинення такого злочину.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта в сумі 235 грн. 87 коп. покласти на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі

Суддя: ОСОБА_1