АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/1013/2012 Номер провадження 11/1690/1013/2012Головуючий у 1-й інстанції Горулько Олександр Максимович Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Давиденка Е.В.

суддів Юренко Л.А., Бурда К.І.

з участю прокурора Гриня Н.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляцією прокурора Спірідонова В.В. на вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2012 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2012 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України з базовою середньою освітою, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3(три) місяці арешту.

Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_2В від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк-1(один) рік.

На підставі ст.76 К України,зобовязано засудженого ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції та попереджати кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця

с. Жовтневе, Решетилівського району, Полтавської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України,звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк-1 (один) рік.

На підставі ст.76 К України, зобовязано засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції та попереджати кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Постановлено повернути володільцю-потерпілій ОСОБА_4 речові докази - металеву чотирикутну підставку, триногу-підставку для примусу та металеве корито, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4

Постановлено повернути володільцю ОСОБА_5 речові докази-ручний візок, переданий на зберігання ОСОБА_5

Згідно вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними у тому, що вони 16.05.2012 року, за пропозицією неповнолітнього засудженого ОСОБА_2, попередньо домовившись між собою, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння потерпілої ОСОБА_4, розташованого за адресою: с. Жовтневе, вул. Робітнича, 1, Решетилівського району Полтавської області; де умисно, протиправно із корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу, викрали з господарчого двору потерпілої бувші у використанні металеві речі, а саме: корито, вартістю з урахуванням зносу 112 грн., каркас прямокутної форми, вартістю з урахуванням зносу 26,40 грн., підставку-триногу для примусу, вартістю з урахуванням зносу 6 грн., та триногу для чищення взуття, вартістю 20 грн., а всього викрали майна, належного потерпілій ОСОБА_6, загальною вартістю 164, 40 грн., після чого з місця вчинення злочину разом з викраденим майном засуджені зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду прокурор Решетилівського району, який приймав участь в суді апеляційної інстанції, подав апеляцію, в якій зазначив, що з вироком суду першої інстанції не погоджується, оскільки ОСОБА_2, який є неповнолітнім, засуджений за цим же вироком до 3 (трьох) місяців арешту, що суперечить вимогам норм, передбачених ст. 101 КК України щодо максимально допустимого строку даного виду покарання при його застосуванні до неповнолітнього, зокрема до ОСОБА_2 У своїй апеляційній скарзі прокурор наполягав на призначенні засудженому ОСОБА_2 покарання з винесенням нового вироку, яким засудити останнього за ч. 2 ст. 185 КК України до 45 (сорока пяти) діб арешту, а на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнити з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, скасувавши при цьому вирок суду першої інстанції у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, засудженого ОСОБА_2, який не заперечував проти поданої апеляції, просив пом'якшити призначене покарання, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляцію задовольнити частково, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб, обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, та не оскаржуються учасниками процесу.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3. за ч.2 ст.185 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що покарання призначено ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 КК України не відповідає вимогам ст. 101 КК України.

Так, стаття 65 КК України визначає, що суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п'ятнадцяти до сорока п'яти діб.

Суд першої інстанції у вироку призначив неповнолітньому ОСОБА_2 покарання, яке не передбачене санкцією відповідної статті кримінального закону, то у звязку з цим вирок суду першої інстанції й підлягає у зміні.

Таким чином, враховуючи усі факти в сукупності, суд апеляційної інстанції приходить саме до того висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок суду змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України на 45 діб арешту.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

В інший частині вирок Решетилівського районного суду залишити без змін.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8