Справа № 11-109/2008 Головуючий у 1 інстанції :
Категорія : ст.263 ч.1 КК України Доповідач : Григор'єва В.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
лютого 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області в
складі:

головуючого -
судді - Козака В.І.

суддів - Акуленко
С.О., Григор'євої В.Ф.

з участю
прокурора - Гапеєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 06 грудня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Плиски
Борзнянського району Чернігівської області, з середньою освітою, українець, громадянин
України, неодружений, раніше судимий:
01.06.2001року вироком Чернігівського обласного суду за ст.ст.
17, 117 ч.4, 140 ч.3, 141 ч.2, КК України
( в редакції 1960 року) та 362 ч.2 КК України ( в редакції 2001 року) з урахуванням змін, внесених до вироку ухвалою
Верховного Суду України від
25.09.2001 року до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, звільнений
за постановою Ірпінського
районного суду Київської області від 23.03.2007року умовно-достроково на 1
рік 1 місяць 28 днів, непрацюючий, мешканець
АДРЕСА_1,

засуджений за ст. 263 ч.1 КК України до 2 років
позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину
покарання за попереднім вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001
року і остаточно призначено ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави 54,92 грн. судові витрати за проведення балістичного дослідження та
судово-балістичної експертизи.

Доля
речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10
жовтня 2007 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1, в період невідбутого
покарання за попереднім вироком, не
маючи передбаченого законом дозволу, особисто виготовив пристрій для стрільби,
не маючи мети на його збут, який зберігав
за місцем свого проживання, а також носив з собою, не маючи відповідного
дозволу.

11 жовтня 2007 року, у вечірній час, під час
розпивання алкогольних напоїв зі своїми знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, взявши рушницю, яку незаконно
зберігав за місцем свого проживання, у присутності вказаних осіб
продемонстрував дію рушниці кількома пострілами (4-5) уверх. В якості зарядів
він використовував суміш пороху та сірки із пижами з газетного паперу. Через
деякий час на місце події прибули співробітники міліції, які вилучили у ОСОБА_1
зазначену саморобну рушницю.

Відповідно до висновку судово -
балістичної експертизи №31 від 22.10.2007 року, вилучений у ОСОБА_1 пристрій
для стрільби є вогнепальною зброєю - одноствольною гладкоствольною
дульнозарядною рушницею із гнотовим запаленням, виготовленою саморобним
способом та придатний для проведення пострілів.

В апеляціях:

Засуджений
ОСОБА_1
просить змінити вирок суду, застосувати
щодо нього ст. 69 КК України та призначити більш м'яке покарання, посилаючись
на те, що суд, призначаючи покарання, не врахував такі обставини, які пом'якшують покарання, як стан
здоров'я та наявність непрацездатної матері похилого віку.

Помічник прокурора Борзнянського
району просить вирок суду скасувати в
частині призначеного ОСОБА_1 покарання та постановити новий вирок, призначивши
засудженому покарання за ст.263 ч.1 КК України у виді 3 років позбавлення волі
із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання
невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначивши ОСОБА_1
остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Посилається на те, що
призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції не в повній мірі
врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення
злочину особою, що перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, особу винного, а саме: негативні характеристики, наявність
злочинного наміру заздалегідь до вчинення злочину те, що він вчинив злочин в
період невідбутого покарання за попереднім вироком, а отже не став на шлях
виправлення.

До
початку розгляду справи в апеляційному суді помічник прокурора Борзнянського району відкликав свою апеляцію, подавши відповідний лист. Прокурор в судовому засіданні
апеляційного суду підтвердив відмову від апеляції, поданої помічником прокурора Борзнянського району.

Заслухавши доповідача по
справі, думку прокурора, який просив апеляцію засудженого залишити
без задоволення, а вирок суду- без зміни, оскільки він обґрунтований,
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у апеляції
доводи, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляція засудженого ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки
суду про винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину за зазначених у вироку
обставин відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в
судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку
в їх сукупності і взаємозв'язку, і ніким не оспорюються. Сам засуджений вину у
вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю як в ході досудового
слідства, так і в судовому засіданні.

Злочинні
дії ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ст. 263 ч.1 КК України як
незаконне виготовлення, носіння та зберігання без мети збуту саморобного
пристрою для стрільби, який є вогнепальною зброєю.

Суд
обрав міру покарання засудженому ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. 65 КК
України з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, особи винного, наявність
обставин, які пом'якшують
покарання, а саме: щире каяття, відсутність тяжких наслідків, наявність у
засудженого тяжких захворювань, має самотню
матір похилого віку, яка є
непрацездатною, а також наявність обставин, які обтяжують покарання: вчинення
злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, рецидив злочинів.

Отже,
суд врахував в повній мірі всі обставини, що пом'якшують покарання, які
зазначені у апеляції засудженого, тому підстав для застосування ст. 69 КК
України, тобто призначення засудженому основного покарання, нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції ст.263 ч.1 КК
України, колегія суддів не вбачає.

Оскільки засуджений після постановлення вироку, але до повного
відбуття покарання вчинив новий злочин,
тому суд при призначенні покарання
ОСОБА_1 за сукупністю вироків керувався вимогами ст.71 КК України.

Таким чином призначене засудженому покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому колегія
суддів підстав для пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_1 не вбачає.

Керуючись ст. 365, 366, 379 КПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Акуленко С.О. Козак В.І. Григор'єва В.Ф.