Провадження №1/761/595/2013
В И Р О К

іменем України

18 листопада 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого
судді Антонюк М.С.

при секретарях
Зайчук О.В., Павлюк В.В.

за участю прокурора
Клюшніченка Д.Ю.

захисника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Києва, українця,
громадянина України, з загальною
середньою освітою, одруженого,
працюючого торговим представником ПП
«Гастон-Трейд», зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого 05.12.2006
року Подільським районним судом м.
Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до
позбавлення волі строком на 4 роки,
звільнений 30.01.2009 року на підставі
амністії,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 21 квітня 2011 року, приблизно о 09
годині 30 хвилин, знаходячись по вул.
Щербакова, 66 в м. Києві, зайшов до
торгівельного кіоску, в якому на той
час нікого не було. В цей момент він
вирішив таємно викрасти чуже майно із
вказаного торгівельного кіоску.

Реалізуючи свій злочинний умисел,
ОСОБА_2 помітив на полиці під столом
мобільний телефон марки «Самсунг 1080»
та гаманець, що належали ОСОБА_3, які він
вирішив таємно викрасти. Продовжуючи
свої злочинні дії, ОСОБА_2 викрав чуже
майно, що належить ОСОБА_3, а саме
гаманець, вартістю 200 гривень, в якому
знаходилось 4 гривні, та мобільний
телефон «Самсунг 1080», вартістю 300
гривень, у якому знаходилась сім-картка
оператора «Київстар», вартістю 25
гривень, на рахунку якої грошей не було,
а всього майна на загальну суму 525
гривень, після чого заховав викрадені
речі під свій одяг та направився до
виходу із торгівельного кіоску.

У цей час до вищевказаного
торгівельного кіоску зайшла ОСОБА_3,
яка помітила як з-під куртки ОСОБА_2, в
яку він був одягнений, виглядав шнурок
червоного кольору, що був прикріплений
до мобільного телефону «Самсунг 1080».
При цьому ОСОБА_3 зрозуміла, що ОСОБА_2
викрав її майно, та попросила його
повернути викрадене. Однак, ОСОБА_2
розуміючи, що його дії почали носити
відкритий характер та утримуючи при
собі викрадене майно, з місця вчинення
злочину зник, розпорядившись
викраденим за власним розсудом
завдавши потерпілій матеріальної
шкоди на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому
визнав повністю та підтвердив фактичні
обставини вчинення відкритого
викрадення майна потерпілої ОСОБА_3,
викладені вище. Так, підсудний пояснив,
що він зайшов до кіоску, де продавали
квіти по вул. Щербакова в м.Києві, де в
той час нікого не було. На прилавку він
помітив мобільний телефон марки
Самсунг, та скориставшись відсутністю
продавця та інших відвідувачів,
вирішив його викрасти. При цьому він
непомітно взяв з прилавку мобільний
телефон Самсунг, а також взяв із
сумочки, яка стояла поряд, гаманець, які
заховав собі під куртку та направився
до виходу з кіоску. Коли він виходив, на
зустріч йому йшла потерпіла, яка
помітила з-під куртки шнурок від свого
мобільного телефону, зрозуміла, що він
його викрав та поросила повернути,
проте він не повернув, натомість разом
з викраденим швидко вибіг із кіоску.
Перелік та вартість викраденого не
оспорює.

ОСОБА_2 щиро розкаюючись у вчиненому,
просить суд врахувати, що шкоду,
завдану потерпілій, він одразу
відшкодував, попросив у неї вибачення,
пройшов курс реабілітації від
наркотичної залежності, змінив спосіб
життя та коло спілкування, офіційно
працевлаштувався, створив сім'ю, зробив
для себе належні висновки і запевняє
суд у не повторенні подібного, просить
дати можливість виправитись
самостійно.

Допитана в судовому засіданні з метою
характеристики особи підсудного
свідок ОСОБА_4, яка є дружиною
підсудного, охарактеризувала
останнього з позитивного боку, а також
пояснила, що її чоловік раніше вживав
наркотики, але після проходження курсу
реабілітації більше їх не вживає,
займається волонтерською діяльністю,
працює, допомагає доглядати їй матір,
яка визнана недієздатною, і фактично є
єдиним годувальником родини.

Обмежившись в судовому засіданні за
згодою учасників процесу в порядку ч. 3
ст.299 КПК України показаннями
підсудного, який повністю визнав себе
винним у вчиненні злочину, та свідка
ОСОБА_4, суд приходить до висновку про
недоцільність дослідження інших
доказів стосовно фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, і
вважає доведеною вину ОСОБА_2 у
відкритому викраденні чужого майна
(грабежі), вчиненому повторно, і
кваліфікує його дій за ч.2 ст.186 КК
України.

При обранні підсудному міри покарання,
суд враховує характер та ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину,
конкретні обставини справи, відношення
підсудного до скоєного, який щиро
розкаявся у вчиненому, добровільно
відшкодував завдані збитки в повному
обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_2
судом враховується те, що він раніше
судимий, після скоєння злочину
офіційно працевлаштувався до ПП
«Гастон-Трейд», де продовжує працювати,
створив сім'ю, є єдиним годувальником
родини, знаходиться під
диспансерно-динамічним наглядом у
наркологічній лікарні, пройшов
реабілітаційну програму у
Реабілітаційному центрі для алко- та
наркозалежних «Троїцький» з 22.07 по
27.09.2011 року, є волонтером ГО «Центр
психосоціальної реабілітації хімічно
залежної молоді «Крок за кроком», має
постійне місце проживання, позитивно
характеризується, добровільно в
повному обсязі відшкодував завдані
збитки потерпілій, яка претензій до
підсудного не має.

До обставин, що пом'якшують
покарання підсудного, суд відносить
щире каяття та добровільне
відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає
необхідним й достатнім для виправлення
та перевиховання підсудного ОСОБА_2,
призначення покарання у виді
позбавлення волі на строк в межах
санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_2, які
наведені вище, наявність обставин, які
пом'якшують покарання, та відсутність
обтяжуючих, а також враховуючи те, що з
моменту скоєння злочину пройшов
тривалий час, протягом якого ОСОБА_2 не
притягувався до кримінальної
відповідальності, офіційно
працевлаштувався, створив сім'ю,
пройшов курс реабілітації, займається
волонтерською діяльністю, що у своїй
сукупності свідчить про те, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_2
можливе без ізоляції його від
суспільства, а тому суд призначає йому
покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76
КК України. Таке покарання на думку
суду є необхідним та достатнім для його
виправлення та попередження вчинення
нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України 1960
року, п.11 Перехідних положень КПК
України 2012 року, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК
України та призначити покарання у виді
5 ( п'яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від покарання з випробуванням
строком на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати
ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
періодично з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до
вступу вироку в законну силу залишити
без змін - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Вирок суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва протягом 15
діб з дня проголошення.

С у д д я: