СУД м.ДОНЕЦЬКА
________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер № 257/6949/13-к
Номер провадження №1-кп/257/182/13
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року

м.Донецьк,

вул. Собінова,147

Київський районний суд міста Донецька
в складі :

Головуючого
- судді Ополинської І.Г.,

при секретарі
- Дємєнчук К.Ю.,

за участю сторін кримінального
провадження :

прокурора - Яковлєвої К.О.,

обвинуваченої - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку кримінальне
провадження № 0001497 за
обвинуваченням:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
м.Донецька, громадянки України,
проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,
одруженої, яка має на утриманні
малолітню дитину - доньку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючої, раніше
засудженої вироком Київського
районного суду м. Донецька від 20.05.2013 р.
до штрафу в розмірі 850 гривень. 05.12.2013
року штраф сплачено в повному обсязі,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190
України,

ВСТАНОВИВ:

В перших числах лютого 2013 року, більш
точна дата не встановлена, у ОСОБА_1
виник злочинний намір на скоєння
злочину пов'язаного з заволодінням
чужим майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та дитиною і
власницею якої вона не являється. Так, з
метою реалізації свого злочинного
наміру, ОСОБА_1 діючи умисно, повторно,
із корисливих спонукань, знаходячись у
невстановленому місці, розмістила у
Всесвітній мережі Інтернет
повідомлення про надання в оренду
приміщення квартири за вказаною
адресою. Після чого, 08 лютого 2013 року
приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1,
за попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови 07
лютого 2013 року, зустрілась з раніше
незнайомою ОСОБА_4 в приміщенні
квартири по АДРЕСА_1, яку, діючи умисно,
повторно, з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, упевнила, в
тому що вона є єдиною власницею
квартири за вказаною адресою і має
намір переїхати до іншого будинку, не
повідомивши, що власниками квартири за
вказаною адресою є її родичі, що
мешкаючи за вказаною адресою вона не
має наміру переїжджати до іншого
помешкання. Після чого, реалізуючи свій
злочинний намір, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, продемонструвала ОСОБА_4 у
якості своїй власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_5, що здасть їй
вказану квартиру в оренду, при умові
сплати останньою грошей у сумі 5200
гривень, на що потерпіла погодилась і
передала ОСОБА_1, грошові кошти в сумі
1000 гривень, домовившись, що іншу
частину суми, а саме 4200 гривень
передасть їй до кінця дня. Таким чином,
08 лютого 2013 року в період часу з 09 годин
00 хвилин до 10 годин 00 хвилин, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1,
діючи умисно, із корисливих спонукань,
знаходячись в квартирі по АДРЕСА_1,
шляхом обману, під приводом отримання
оплати за оренду квартири за вказаною
адресою, не маючи наміру і законних
підстав передавати її в оренду,
заволоділа чужим майном, а саме
грошовими коштами в сумі 1000 гривень,
які належали ОСОБА_4 Після чого, з метою
доведення свого злочинного наміру до
кінця ОСОБА_1 08 лютого 2013 року приблизно
о 15 годині 00 хвилин прибула до місця
роботи ОСОБА_4 розташованого по
вул.Університетській, 80 «а» в
Київському районі м.Донецька. Так,
знаходячись за вказаною адресою,
ОСОБА_1, умисно, повторно, із
корисливих спонукань, шляхом обману,
під приводом отримання частини оплати
за оренду квартири за вказаною адресою,
не маючи наміру і законних підстав
передавати її в оренду, заволоділа
чужим майном, а саме грошовими коштами
в сумі 1600 гривень, які належали ОСОБА_4,
і грошовими коштами в сумі 2600 гривень,
які належали ОСОБА_6, оскільки останні
мали намір орендувати квартиру по
АДРЕСА_1 на двох. Після чого,
ОСОБА_1, до теперішнього часу
залишившись мешкати за адресою:
АДРЕСА_1, зазначеними грошима у
загальній сумі 5200 гривень
розпорядилась за власним розсудом.
Своїми умисними діями ОСОБА_1 завдала
матеріальну шкоду ОСОБА_4 в сумі 2600
гривень та ОСОБА_6 в розмірі 2600 гривень.

В 20-х числах серпня 2012 року, більш точна
дата не встановлена, у ОСОБА_1 виник
злочинний намір на скоєння злочину
пов'язаного з заволодінням чужим
майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_2, власницею якої
згідно до свідоцтва про право
власності на квартиру №2192 від 06.03.2001
року є ОСОБА_7 Так, в останніх числах
серпня 2012 року в денний час, більш точні
дата і час не не встановлені, ОСОБА_1, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з ОСОБА_8 біля ринку
«Гладковський» по вул.Савченко в
Київському районі м.Донецька, яку вона
діючи умисно, повторно, з метою
доведення свого злочинного наміру до
кінця, упевнила, в тому що вона є
власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2
не повідомивши, що власницею квартири
за вказаною адресою є ОСОБА_7, яка не
давала їй дозволу здавати нерухомість
за вказаною адресою в оренду. Після
чого, реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, із
корисних спонукань, прибула з
потерпілою до вказаної квартири і
обманюючи останню, продемонструвала
її, як свою власність. При цьому ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_8, що здасть їй вказану
квартиру в оренду, при умові сплати
останньою грошей у сумі 4400 гривень, на
що вона погодилась. Так, в останніх
числах серпня 2012 року в денний час,
більш точні дата та час не встановлені,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, знаходячись в
квартирі по АДРЕСА_2, шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири за вказаною адресою, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 4400
гривень, які належали ОСОБА_8, які
витратила за власним розсудом, чим
завдала потерпілій матеріальну шкоду
на вказану суму.

В десятих числах березня 2013 року, більш
точна дата не встановлена, у ОСОБА_1
знов виник злочинний намір на скоєння
злочину пов'язаного з заволодінням
чужим майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та малолітньою
дитиною і власницею якої вона не
являється. Так, з метою реалізації
свого злочинного наміру, ОСОБА_1 діючи
умисно, повторно, із корисливих
спонукань, знаходячись у
невстановленому місці, розмістила у
Всесвітній мережі Інтернет
повідомлення про надання в оренду
приміщення квартири за вказаною
адресою. Після чого, 13 березня 2013 року
приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомими ОСОБА_9
та ОСОБА_10 в приміщенні квартири по
АДРЕСА_1, яких діючи умисно, повторно, з
метою доведення свого злочинного
наміру до кінця, упевнила, в тому що
вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою, не повідомивши, що
власниками квартири за вказаною
адресою є її родичі, що мешкаючи за
вказаною адресою вона не має наміру
переїжджати до іншого помешкання.
Після чого, реалізуючи свій злочинний
намір, того ж дня приблизно о 15 годині 00
хвилин, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, продемонструвала ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, у якості своєї власності
квартиру за вказаною адресою. При цьому
ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що
здасть їм вказану квартиру в оренду,
при умові сплати останніми грошей у
сумі 5000 гривень, на що потерпілі
погодились і передали ОСОБА_1, грошові
кошти в загальній сумі 5000 гривень,
кожен по 2500 гривень. Таким чином, 13
березня 2013 року приблизно о 15 годині 00
хвилин, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1, діючи умисно, із
корисливих спонукань, знаходячись в
квартирі по АДРЕСА_1, шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири за вказаною адресою, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 2500
гривень, які належали ОСОБА_9, та
грошовими коштами в сумі 2500 гривень,
які належали ОСОБА_10 Своїми умисними
діями ОСОБА_1 завдала матеріальну шкоду
ОСОБА_9 в сумі 2500 гривень та ОСОБА_10 в
розмірі 2500 гривень.

В перших числах квітня 2013 року, більш
точна дата не встановлена, у ОСОБА_1
знов виник злочинний намір на скоєння
злочину пов'язаного з заволодінням
чужим майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та малолітньою
дитиною і власницею якої вона не
являється. Так, 09 квітня 2013 року
приблизно о 13 годині 00 хвилин, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_11
в приміщенні квартири по АДРЕСА_1, яку
діючи умисно, повторно, з метою
доведення свого злочинного наміру до
кінця, упевнила, в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною
адресою, не повідомивши, що власниками
квартири за вказаною адресою є її
родичі, що мешкаючи за вказаною адресою
вона не має наміру переїжджати до
іншого помешкання. При цьому,
реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_11, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
їй, що здасть вказану квартиру в оренду,
при умові сплати нею грошей у сумі 5900
гривень, на що потерпіла погодилась.
Після чого. 09 квітня 2013 року в період
часу з 15 годин 00 хвилин до 16 годин 00
хвилин, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1, діючи умисно, із
корисливих спонукань, знаходячись в
приміщенні «Домашньої столової»
розташованої на «Критому ринку»
по вул.Челюскінців в
Ворошиловському районі м.Донецька,
шляхом обману, під приводом отримання
оплати за оренду квартири за вказаною
адресою, не маючи наміру і законних
підстав передавати її в оренду,
заволоділа чужим майном, а саме
грошовими коштами в сумі 5900 гривень,
які належали ОСОБА_11, чим спричинила
останній матеріальну шкоду у вказаному
розмірі.

Приблизно 08 квітня 2013 року, більш точна
дата не встановлена, у ОСОБА_1 знов
виник злочинний намір на скоєння
злочину пов'язаного з заволодінням
чужим майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та малолітньою
дитиною і власницею якої вона не
являється. Так, 10 квітня 2013 року
приблизно о 15 годині 00 хвилин, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомим ОСОБА_12
в приміщенні квартири по АДРЕСА_1, якого
діючи умисно, повторно, з метою
доведення свого злочинного наміру до
кінця, упевнила, в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною
адресою, не повідомивши, що власниками
квартири за вказаною адресою є її
родичі, що мешкаючи за вказаною адресою
вона не має наміру переїжджати до
іншого помешкання. При цьому,
реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_12, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
йому, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати ним грошей у
сумі 4400 гривень, на що потерпілий
погодився і вийшовши з квартири за
вказаною адресою, знаходячись біля
дому по АДРЕСА_1 передав ОСОБА_1, грошові
кошти в сумі 4400 гривень. Таким чином, 10
квітня 2013 року приблизно о 15 годині 00
хвилин, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1, діючи умисно, із
корисливих спонукань, знаходячись біля
будинку АДРЕСА_1, шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири за вказаною адресою, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 4400
гривень, які належали ОСОБА_12, чим
спричинила останньому матеріальну
шкоду у вказаному розмірі.

В серпні 2012 року, більш точна дата не
встановлена, у ОСОБА_1 виник злочинний
намір на скоєння злочину пов'язаного з
заволодінням чужим майном шляхом
обману, а саме заволодіння грошовими
коштами під приводом здачі в оренду
приміщення квартири по АДРЕСА_2,
власницею якої згідно до свідоцтва про
право власності на квартиру №2192 від
06.03.2001 року є ОСОБА_7 Так, в 14 серпня 2012
року в денний час, більш точні дата і
час не встановлені, ОСОБА_1, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 біля
квартири АДРЕСА_2, яких вона діючи
умисно, повторно, з метою доведення
свого злочинного наміру до кінця,
упевнила, в тому що вона є власницею
квартири за адресою: АДРЕСА_2 не
повідомивши, що власницею квартири за
вказаною адресою є ОСОБА_7, яка не
давала їй дозволу здавати нерухомість
за вказаною адресою в оренду. Після
чого, реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, із
корисних спонукань, провела потерпілих
до вказаної квартири і обманюючи
останніх, продемонструвала їм її, як
свою власність. При цьому ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що здасть
їм вказану квартиру в оренду, при умові
сплати останніми грошей у сумі 4000
гривень, на що вони погодились. Після
чого, 15 серпня 2012 року в денний час,
більш точні дата та час не встановлені,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, прибула на місце
роботи ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а саме до
Міського кожно-венерологічного
диспансеру, що розташовано по
вул.Ульріха, 55 в Калінінському районі
м.Донецька, де шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири за адресою: АДРЕСА_2, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 2000
гривень, які належали ОСОБА_13 та
грошовими коштами в сумі 2000 гривень,
які належали ОСОБА_14 Своїми умисними
діями ОСОБА_1 завдала матеріальну шкоду
ОСОБА_13 в сумі 2000 гривень та ОСОБА_14 в
розмірі 2000 гривень.

В десятих числах грудня 2012 року, більш
точна дата не встановлена, у ОСОБА_1
знов виник злочинний намір на скоєння
злочину пов'язаного з заволодінням
чужим майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та малолітньою
дитиною і власницею якої вона не
являється. Так, з метеш реалізації
свого злочинного наміру, ОСОБА_1 діючи
умисно, повторне, з корисливих
спонукань, 13 грудня 2012 року в денний
час, більш точний час не встановлено,
за попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_15
в приміщенні квартири по АДРЕСА_1.
Знаходячись у приміщенні вказаної
квартири, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, упевнила
ОСОБА_15, в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною
адресою, не повідомивши, що власниками
квартири за вказаною адресою є її
родичі, що мешкаючи за вказаною адресою
вона не має наміру переїжджати до
іншого помешкання. Після чого,
реалізуючи свій злочинний намір
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_15, у якості своє
власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
ОСОБА_15, що здасть їй вказану квартиру в
оренду, при умові сплати останньою
грошей у сумі 2300 гривень, на що
потерпіла погодилась і передала
ОСОБА_1, грошові кошти а загальній сумі
2300 гривень. Таким чином, 13 грудня 2013
року в денний час, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1, діючи умисне
корисливих спонукань, знаходячись в
квартирі по АДРЕСА_1, шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири за вказаною адресою, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 2300
гривень, які належали ОСОБА_15. однак
дозволу на в'їзд до зазначеної квартири
не дала. Після чого, 21 грудня 2012 року в
денний час, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1 з метою доведення
свого злочинного наміру до кінця, діючи
умисно, повторно, із корисливих
спонукань, прибула до місця роботи
ОСОБА_15, а саме до ДП «Донецька
залізниця» по вул. Артема, 68 в
Ворошиловському районі м.Донецька, де
обманюючи останню змінила умови здачі
житла в оренду, вказавши, що треба
одразу заплатити ще 2300 гривень. На що
ОСОБА_15 погодилась і того ж дня
перечислила на картковий рахунок
ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 гривень. Таким
чином, ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
із корисливих спонукань, шляхом обману,
під приводом отримання плати за оренду
житла, заволоділа чужим майном, а саме
грошовим коштами належними ОСОБА_15 в
загальній бумі 4300 гривень, чим
спричинила останній майнову шкоду у
зазначеному розмірі.

В останніх числах березня 2013 року,
більш точна дата не встановлена, у
ОСОБА_1 знов виник злочинний намір на
скоєння злочину пов'язаного з
заволодінням чужим майном шляхом
обману, а саме заволодіння грошовими
коштами під приводом здачі в оренду
приміщення квартири по АДРЕСА_1, де
остання мешкає зі своїми батьками та
малолітньою дитиною і власницею якої
вона не являється. Так, 05 квітня 2013 року
в денний час, більш точний час не
встановлено. ОСОБА_1, за попередньою
домовленістю, яка мала місце в ході
телефонної розмови. зустрілась з
раніше незнайомою ОСОБА_16, яка мала
намір з ОСОБА_17 зняти у неї в оренду
квартиру. Так, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, із корисливих спонукань,
зустрівшись з останньою в приміщенні
квартири по АДРЕСА_1, упевнила її в тому
що вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою, не повідомивши, що
власниками квартири за вказаною
адресою є її родичі, що мешкаючи за
вказаною адресою вона не має наміру
переїжджати до іншого помешкання. При
цьому, реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_16, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
їй, що здасть вказану квартиру в оренду,
при умові сплати нею задатку у сумі 1300
гривень, на що ОСОБА_16 погодилась, та
після зазначеної зустрічі передала
з'ясовану інформацію ОСОБА_17 Після
чого, 06 квітня 2013 року в денний час,
більш точний час не встановлено,
ОСОБА_1, діючи умисно, із корисливих
спонукань, зустрілась на території
радіо ринку ТК «Маяк» по вул. Артема, в
Київському районі м.Донецька з ОСОБА_16
та ОСОБА_17 та діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, шляхом обману,
під приводом отримання задатку за
оренду квартири по АДРЕСА_1,
заволоділа чужим майном, а саме грошима
ОСОБА_17 в сумі 1300 гривень, чим
спричинила їй майнову шкоду у
вказаному розмірі.

В 20-х числах травня 2013 року, більш точна
дата не встановлена, у ОСОБА_1 виник
злочинний намір на скоєння злочину
пов'язаного з заволодінням чужим
майном шляхом обману, а саме
заволодіння грошовими коштами під
приводом здачі в оренду приміщення
квартири по АДРЕСА_1, де остання мешкає
зі своїми батьками та малолітньою
дитиною і власницею якої вона не
являється. Так, з метою реалізації
свого злочинного наміру, ОСОБА_1 діючи
умисно, повторно, із корисливих
спонукань, 22 травня 2013 року приблизно в
11 годині 00 хвилин, більш точний час не
встановлено, за попередньою
домовленістю, яка мала місце в ході
телефонної розмови, зустрілась з
раніше незнайомими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в
приміщенні квартири по АДРЕСА_1.
Знаходячись у приміщенні вказаної
квартири, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, упевнила
ОСОБА_18 та ОСОБА_19, в тому що вона є
єдиною власницею квартири за вказаною
адресою і в найближчий час переїжджає
жити до м. Києва, не повідомивши, що
власниками квартири за вказаною
адресою є її родичі, що мешкаючи за
вказаною адресою вона не має наміру
переїжджати до іншого помешкання.
Після чого, реалізуючи свій злочинний
намір, ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_18 та ОСОБА_19, у
якості своєї власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_18, що здасть вказану
квартиру в оренду, при умові сплати їй
грошей у сумі 4400 гривень, на що
потерпіла погодилась. Далі, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 пішли з квартири за вказаною
адресою, домовившись зустрітись з
ОСОБА_1, того ж дня, з метою передачі
грошей. Так, 22 травня 2013 року в денний
час, більш точний час не встановлено,
ОСОБА_1 знаходячись неподалік від ТЦ
«Донецьк Сіті» по вул.Артема, 130 в
Київському районі м.Донецька, з метою
доведення свого злочинного наміру до
кінця, діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, зустрілась з
ОСОБА_19, який передав їй належні ОСОБА_18
гроші в сумі 4400 гривень, у якості оплати
оренди квартири. Таким чином, 22 травня
2013 року в денний час, більш точний час
не встановлено, ОСОБА_1 діючи умисно,
із корисливих спонукань, знаходячись
неподалік ТК «Донецьк Сіті» по вул.
Артема, 130 в Київському районі м.
Донецька, шляхом обману, під приводом
отримання оплати за оренду квартири по
АДРЕСА_1, не маючи наміру і законних
підстав передавати її в оренду,
заволоділа чужим майном, а саме
грошовими коштами в сумі 4400 гривень,
які належали ОСОБА_18, якими
розпорядилась за власним розсудом.

29 травня 2013 року, більш точна дата не
встановлена, у ОСОБА_1 виник злочинний
намір на скоєння злочину пов'язаного з
заволодінням чужим майном шляхом
обману, а саме заволодіння грошовими
коштами під приводом здачі в оренду
приміщення квартири по АДРЕСА_1, згідно
реєстру права власності на нерухоме
майно власниками якої є ОСОБА_20,ОСОБА_21,
ОСОБА_22, де остання мешкає зі своїми
батьками та малолітньою дитиною і
власницею якої вона не являється. Так, з
метою реалізації свого злочинного
наміру, ОСОБА_1 діючи умисно, повторно,
із корисливих спонукань, знаходячись в
невстановленому місці,розмістила у
Всесвітній мережі Інтернет
повідомлення про оренду квартири за
вищевказаною адресою. 29 травня 2013 року ,
більш точна дата і час не встановлено,
за попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_23
в приміщенні квартири по АДРЕСА_1.
Знаходячись у приміщенні вказаної
квартири, ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, упевнила
ОСОБА_23 , в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною адресою
і в найближчий час переїжджає жити до м.
Києва, не повідомивши, що власниками
квартири за вказаною адресою є її
родичі, що мешкаючи за вказаною адресою
вона не має наміру переїжджати до
іншого помешкання. Після чого,
реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_23 , у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
ОСОБА_23, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати їй грошей у
сумі 4700 гривень, на що потерпіла
погодилась. Так, 29 травня 2013 року в
денний час, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_1 знаходячись в
приміщенні квартири по АДРЕСА_1 , з
метою доведення свого злочинного
наміру до кінця, діючи умисно, повторно,
із корисливих спонукань, отримала від
ОСОБА_23 , грошові кошти в сумі 3 100
гривень, у якості оплати оренди
квартири. Крім того ОСОБА_1 13 червня 2013
року , в денний час, більш точний час не
встановлено, знаходячись біля будинку
АДРЕСА_1 зустрілась з ОСОБА_23 яка їй
передала останню суму грошей у розмірі
1 600 гривень за оренду вищевказаної
квартири. Після чого між ОСОБА_23 і
ОСОБА_1 був складений договір оренди
квартирі за вищевказаною адресою від
13.06.2013 року , в якому поставили свої
підписи ОСОБА_23 та ОСОБА_1 Таким чином,
ОСОБА_1, діючи умисно, із корисливих
спонукань, знаходячись в Київському
районі м.Донецька, шляхом обману, під
приводом отримання оплати за оренду
квартири по АДРЕСА_1, не маючи наміру і
законних підстав передавати її в
оренду, заволоділа чужим майном, а саме
грошовими коштами в сумі 4700 гривень,
які належали ОСОБА_23, якими
розпорядилась за власним розсудом.

В травні 2013 року, більш точна дата не
встановлена, у ОСОБА_1 виник злочинний
намір на скоєння злочину пов'язаного з
заволодінням чужим майном шляхом
обману, а саме заволодіння грошовими
коштами під приводом здачі в оренду
приміщення квартири по АДРЕСА_1, де
остання мешкає зі своїми батьками та
малолітньою дитиною і власницею якої
вона не являється. Так, з метою
реалізації свого злочинного наміру,
ОСОБА_1 діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, виклала в
соціальній мережі «Інтернет»
оголошення про оренду квартири за вище
вказаною адресою з метою пошуку
клієнтів. Після чого, 01 жовтня 2013 року,
більш точна дата і час не встановлено,
за попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою гр.
ОСОБА_24 в приміщенні квартири по
АДРЕСА_1. Знаходячись у приміщенні
вказаної квартири, ОСОБА_1, діючи
умисно, повторно, з метою доведення
свого злочинного наміру до кінця,
упевнила ОСОБА_24, в тому що вона є
єдиною власницею квартири за вказаною
адресою і в найближчий час переїжджає
жити до м.Києва, не повідомивши, що
власниками квартири за вказаною
адресою є її родичі, що мешкаючи за
вказаною адресою вона не має наміру
переїжджати до іншого помешкання.
Після чого, реалізуючи свій злочинний
намір, ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_24, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
ОСОБА_24, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати їй грошей у
сумі 5400 гривень, на що потерпіла
погодилась. Далі, ОСОБА_24 пішли з
квартири за вказаною адресою,
домовившись зустрітись з ОСОБА_1, того ж
дня, з метою передачі грошей. Так, 01
жовтня 2013 року в денний час, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1
знаходячись в приміщенні квартири по
АДРЕСА_1 , з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, діючи
умисно, повторно, із корисливих
спонукань, зустрілась з ОСОБА_24, яка
передала їй гроші в сумі 5400 гривень, у
якості оплати оренди квартири. Таким
чином, ОСОБА_1, діючи умисно, із
корисливих спонукань, знаходячись в
Київському районі м.Донецька, шляхом
обману, під приводом отримання оплати
за оренду квартири по АДРЕСА_1, не маючи
наміру і законних підстав передавати
її в оренду, заволоділа чужим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 5400
гривень, які належали ОСОБА_24, якими
розпорядилась за власним розсудом.

В травні 2013 року, більш точна дата не
встановлена, у ОСОБА_1 виник злочинний
намір на скоєння злочину пов'язаного з
заволодінням чужим майном шляхом
обману, а саме заволодіння грошовими
коштами під приводом здачі в оренду
приміщення квартири по АДРЕСА_1, де
остання мешкає зі своїми батьками та
малолітньою дитиною і власницею якої
вона не являється. Так, з метою
реалізації свого злочинного наміру,
ОСОБА_1 діючи умисно, повторно, із
корисливих спонукань, виклала в
соціальній мережі «Інтернет»
оголошення про оренду квартири за вище
вказаною адресою з метою пошуку
клієнтів. Після чого, 01 жовтня 2013 року,
більш точна дата і час не встановлено,
за попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою гр.
ОСОБА_25 в приміщенні квартири по
АДРЕСА_1. Знаходячись у приміщенні
вказаної квартири, ОСОБА_1, діючи
умисно, повторно, з метою доведення
свого злочинного наміру до кінця,
упевнила ОСОБА_25 в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною адресою
і в найближчий час переїжджає жити до
м.Києва, не повідомивши, що власниками
квартири за вказаною адресою є її
родичі, що мешкаючи за вказаною адресою
вона не має наміру переїжджати до
іншого помешкання. Після чого,
реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, діючи умисно, повторно,
продемонструвала ОСОБА_25, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому ОСОБА_1 повідомила
ОСОБА_25, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати їй грошей у
сумі 8600 гривень, на що потерпіла
погодилась. Далі, ОСОБА_25 пішла з
квартири за вказаною адресою,
домовившись зустрітись з ОСОБА_1, того ж
дня, з метою передачі грошей. Так, 01
жовтня 2013 року в денний час, більш
точний час не встановлено, ОСОБА_1
знаходячись в приміщенні квартири по
АДРЕСА_1, з метою доведення свого
злочинного наміру до кінця, діючи
умисно, повторно, із корисливих
спонукань, шляхом обману, під приводом
отримання оплати за оренду квартири за
вказаною адресою, не маючи наміру і
законних підстав передавати її в
оренду, заволоділа чужим майном, а саме
грошовими коштами в сумі 8600 гривень,
які належали ОСОБА_25, які витратила за
власним розсудом, чим завдала
потерпілій матеріальну шкоду на вище
вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованих їй правопорушень за
викладених у вироку обставинах визнала
повністю, підтвердила всі фактичні
обставини їх вчинення та пояснила, що у
неї виник намір на заволодінням чужим
майном шляхом обману, під приводом
здачі в оренду приміщення квартири по
АДРЕСА_1, де вона мешкає зі своїми
батьками та дитиною і власницею якої
вона не являється. В перших числах
лютого 2013 року, розмістила у Всесвітній
мережі Інтернет повідомлення про
надання в оренду приміщення
вищевказаної квартири за вказаною
адресою. Після чого, 08 лютого 2013 року
приблизно о 09 годині 00 хвилин, вона за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови 07
лютого 2013 року, зустрілась з раніше
незнайомою ОСОБА_4 в приміщенні
вказаної квартири, яку, упевнила, в тому
що вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою і має намір переїхати
до іншого будинку, показала ОСОБА_4 у
якості своїй власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому вона
повідомила ОСОБА_5, що здасть їй
вказану квартиру в оренду, при умові
сплати останньою задатку у сумі 5200
гривень, на що вона погодилась і
передала

їй, задаток в сумі 1000 гривень,
домовившись, що іншу частину суми, а
саме 4200 гривень передасть їй до кінця
дня. 08 лютого 2013 року приблизно о 15
годині 00 хвилин вона прибула до місця
роботи ОСОБА_4 розташованого по
вул.Університетській, 80 «а»
м.Донецька де їй було передано грошові
кошти в сумі 1600 гривень, які належали
ОСОБА_4, і грошові кошти в сумі 2600
гривень, які належали ОСОБА_6, оскільки
останні мали намір орендувати квартиру
на двох. Проте, насправді вона не мала
наміру і можливості здавати квартиру в
оренду, оскільки квартира їй не
належала, а таким чином мала намір
заволодіти грошовими котами, які
витратила на потреби своєї малолітньої
дитини. Далі, 13 березня 2013 року
приблизно о 14 годині 00 хвилин, вона, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомими ОСОБА_9
та ОСОБА_10 в приміщенні вказаної вище
квартири, показавши їм, у якості своєї
власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому вона повідомила їм,
що здасть вказану квартиру в оренду,
при умові сплати останніми задатку у
сумі 5000 гривень, на що вони погодились і
передали їй вказані грошові кошти,
кожен по 2500 гривень. Проте, насправді
вона не мала наміру і можливості
здавати квартиру в оренду, оскільки
квартира їй не належала, а таким чином
мала намір заволодіти грошовими
котами, які витратила на потреби своєї
малолітньої дитини. Далі, 09 квітня 2013
року приблизно о 13 годині 00 хвилин,
вона, за попередньою домовленістю, яка
мала місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_11
в приміщенні вищевказаної квартири,
упевнила, в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною
адресою, показала ОСОБА_11, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому вона повідомила їй,
що здасть вказану квартиру в оренду,
при умові сплати нею задатку у сумі 5900
гривень, на що остання погодилась.
Після чого, 09 квітня 2013 року в період
часу з 15 годин 00 хвилин до 16 годин 00
хвилин, знаходячись в приміщенні
«Домашньої столової» розташованої
на «Критому ринку» по
вул.Челюскінців м.Донецька, ОСОБА_11
передала їй гроші в сумі 5900 гривень.
Проте, насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. 10
квітня 2013 року приблизно о 15 годині 00
хвилин, вона за попередньою
домовленістю, яка мала місце в ході
телефонної розмови, зустрілась з
раніше незнайомим ОСОБА_12 в приміщенні
вищевказаної квартири, упевнила, в тому
що вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою, показавши ОСОБА_12, у
якості своєї власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому вона
повідомила йому, що здасть вказану
квартиру в оренду, при умові сплати ним
задатку у сумі 4400 гривень, на що
останній погодився і вийшовши з
квартири за вказаною адресою,
знаходячись біля дому по АДРЕСА_1
передав їй, грошові кошти в сумі 4400
гривень. Проте, насправді вона не мала
наміру і можливості здавати квартиру в
оренду, оскільки квартира їй не
належала, а таким чином мала намір
заволодіти грошовими котами, які
витратила на потреби своєї малолітньої
дитини. Далі, 13 грудня 2012 року в денний
час, за попередньою домовленістю, яка
мала місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_15
в приміщенні вищевказаної квартири.
Знаходячись у приміщенні вказаної
квартири, вона упевнила ОСОБА_15, в тому
що вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою, показала ОСОБА_15, у
якості своє власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому вона
повідомила ОСОБА_15, що здасть їй
вказану квартиру в оренду, при умові
сплати останньою задатку у сумі 4300
гривень, на що остання погодилася і
передала їй, задаток в загальній сумі
2300 гривень. Після чого, 21 грудня 2012 року
в денний час, вона прибула до місця
роботи ОСОБА_15, а саме до ДП «Донецька
залізниця» по вул. Артема, 68 м.Донецька,
де змінила умови здачі житла в оренду,
вказавши, що треба одразу заплатити ще
2300 гривень. На що ОСОБА_15 погодилась і
того ж дня перечислила на її картковий
рахунок грошові кошти в сумі 2000
гривень. Проте, насправді вона не мала
наміру і можливості здавати квартиру в
оренду, оскільки квартира їй не
належала, а таким чином мала намір
заволодіти грошовими котами, які
витратила на потреби своєї малолітньої
дитини. Далі, 05 квітня 2013 року в денний
час, вона, за попередньою домовленістю,
яка мала місце в ході телефонної
розмови, зустрілась з раніше
незнайомою ОСОБА_16, яка мала намір з
ОСОБА_17 зняти у неї в оренду квартиру.
Вона, зустрівшись з останньою в
приміщенні вищевказаної квартири,
упевнила її в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною
адресою, показала ОСОБА_16, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому, вона повідомила їй,
що здасть вказану квартиру в оренду,
при умові сплати нею задатку у сумі 1300
гривень, на що ОСОБА_16 погодилась,
сказала, що їй треба обговорити це із
ОСОБА_17, з якою вони домовилися
орендувати квартиру на двох. Після
чого, 06 квітня 2013 року в денний час,
вона, зустрілась на території радіо
ринку ТК «Маяк» по вул. Артема,
м.Донецька з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та під
приводом отримання задатку за оренду
квартири отримала грошові кошти від
ОСОБА_17 в сумі 1300 гривень. Проте,
насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. Далі,
22 травня 2013 року приблизно в 11 годині 00
хвилин, за попередньою домовленістю,
яка мала місце в ході телефонної
розмови, зустрілась з раніше
незнайомими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в
приміщенні вказаної квартири, вона,
упевнила ОСОБА_18 та ОСОБА_19, в тому що
вона є єдиною власницею квартири за
вказаною адресою і в найближчий час
переїжджає жити до м. Києва, показала
ОСОБА_18 та ОСОБА_19, у якості своєї
власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому вона повідомила
ОСОБА_18, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати їй задатку у
сумі 4400 гривень, на що остання
погодилась. Далі, ОСОБА_18 та ОСОБА_19
пішли з квартири за вказаною адресою,
домовившись зустрітись з нею, того ж
дня, з метою передачі грошей. Так, 22
травня 2013 року в денний час, вона
знаходячись неподалік від ТЦ «Донецьк
Сіті» по вул.Артема, 130 м.Донецька,
зустрілась з ОСОБА_19, який передав їй
належні ОСОБА_18 гроші в сумі 4400 гривень,
у якості оплати оренди квартири. Проте,
насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. 29
травня 2013 року, за попередньою
домовленістю, яка мала місце в ході
телефонної розмови, зустрілась з
раніше незнайомою ОСОБА_23 в приміщенні
вищевказаної квартири, де вона,
упевнила ОСОБА_23, в тому що вона є
єдиною власницею квартири за вказаною
адресою і в найближчий час переїжджає
жити до м. Києва, показала ОСОБА_23, у
якості своєї власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому вона
повідомила ОСОБА_23, що здасть вказану
квартиру в оренду, при умові сплати їй
задатку у сумі 4700 гривень, на що остання
погодилась і передала їй задаток в
сумі 3 100 гривень, у якості оплати
оренди квартири. Крім того вона 13
червня 2013 року , в денний час,
знаходячись біля будинку АДРЕСА_1
зустрілась з ОСОБА_23 яка їй передала
останню суму грошей у розмірі 1 600
гривень за оренду вищевказаної
квартири. Після чого між ОСОБА_23 і нею
був складений договір оренди квартирі
за вищевказаною адресою від 13.06.2013 року
, в якому поставили свої підписи ОСОБА_23
та вона. Проте, насправді вона не мала
наміру і можливості здавати квартиру в
оренду, оскільки квартира їй не
належала, а таким чином мала намір
заволодіти грошовими котами, які
витратила на потреби своєї малолітньої
дитини. Далі, 01 жовтня 2013 року, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з раніше незнайомою ОСОБА_24
в приміщенні вищевказаної квартири, де,
упевнила ОСОБА_24, в тому що вона є
єдиною власницею квартири за вказаною
адресою і в найближчий час переїжджає
жити до м.Києва, показала ОСОБА_24, у
якості своєї власності квартиру за
вказаною адресою. При цьому вона
повідомила ОСОБА_24, що здасть вказану
квартиру в оренду, при умові сплати їй
задатку у сумі 5400 гривень, на що
потерпіла погодилась та передала
вказану їй суму. Далі, ОСОБА_24 пішла з
квартири за вказаною адресою,
домовившись зустрітись з нею того ж
дня, з метою передачі грошей. Так, 01
жовтня 2013 року в денний час, вона
знаходячись в приміщенні вище вказаної
квартири зустрілась з ОСОБА_24, яка
передала їй гроші в сумі 5400 гривень, у
якості оплати оренди квартири. Проте,
насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. Далі,
01 жовтня 2013 року, за попередньою
домовленістю, яка мала місце в ході
телефонної розмови, вона зустрілась з
раніше незнайомою ОСОБА_25 в приміщенні
вищевказаної квартири, де, упевнила
ОСОБА_25 в тому що вона є єдиною
власницею квартири за вказаною адресою
і в найближчий час переїжджає жити до
м.Києва, показала ОСОБА_25, у якості
своєї власності квартиру за вказаною
адресою. При цьому вона повідомила
ОСОБА_25, що здасть вказану квартиру в
оренду, при умові сплати їй задатку у
сумі 8600 гривень, на що потерпіла
погодилась. Далі, ОСОБА_25 пішла з
квартири за вказаною адресою,
домовившись зустрітись з нею, того ж
дня, з метою передачі грошей. Так, 01
жовтня 2013 року в денний час, вона
знаходячись в приміщенні вище вказаної
квартири де ОСОБА_25 передала їй грошові
кошти в сумі 8600 гривень. Проте,
насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. Крім
того, у неї виник намір на заволодінням
грошовими коштами під приводом здачі в
оренду приміщення квартири по АДРЕСА_2,
власницею якої є її тітка ОСОБА_7 14
серпня 2012 року в денний час, вона за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 біля
квартири АДРЕСА_2, яких вона упевнила, в
тому що вона є власницею вказаної
квартири, провела останніх до вказаної
квартири і показала їм її, як свою
власність. При цьому вона повідомила
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що здасть їм вказану
квартиру в оренду, при умові сплати
останніми задатку у сумі 4000 гривень, на
що вони погодились та передали їй
вказані гроші. Після чого, 15 серпня 2012
року вона прибула на місце роботи
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а саме до Міського
кожно-венерологічного диспансеру, який
знаходиться по вул.Ульріха, 55 в
м.Донецьку, де ОСОБА_13 та ОСОБА_14
передали їй по 2000 грн. Проте, насправді
вона не мала наміру і можливості
здавати квартиру в оренду, оскільки
квартира їй не належала, а таким чином
мала намір заволодіти грошовими
котами, які витратила на потреби своєї
малолітньої дитини. В останніх числах
серпня 2012 року в денний час, вона, за
попередньою домовленістю, яка мала
місце в ході телефонної розмови,
зустрілась з ОСОБА_8 біля ринку
«Гладковський» по вул.Савченко
м.Донецька, яку вона упевнила, в тому що
вона є власницею даної квартири,
прибула з потерпілою до вказаної
квартири, показала її, як свою
власність. При цьому вона повідомила
ОСОБА_8, що здасть їй вказану квартиру в
оренду, при умові сплати останньою
задатку у сумі 4400 гривень, на що вона
погодилась та передала їй вказану суму.
Проте, насправді вона не мала наміру і
можливості здавати квартиру в оренду,
оскільки квартира їй не належала, а
таким чином мала намір заволодіти
грошовими котами, які витратила на
потреби своєї малолітньої дитини. У
вчиненому злочині щиро покаялася.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_13,
ОСОБА_26, ОСОБА_18, ОСОБА_25 визнала у
повному обсязі.

Оскільки в судовому засіданні
обвинувачена повністю визнала свою
вину в інкримінованому їй органом
досудового розслідування
кримінального правопорушення, визнала
цивільні позови, погодилася з
кваліфікацією вчинених нею діянь, а так
само визнала всі інші фактичні
обставини їх вчинення, а прокурор не
висловив жодних заперечень щодо
встановлених обставин, суд, заслухавши
думку учасників судового провадження,
за відсутності їх заперечень та
сумнівів у добровільності їх позицій,
переконавшись у тому, що всі зазначені
особи правильно розуміють зміст
встановлених обставин, в порядку ст. 349
ч.3 КПК України визнав недоцільним
дослідження доказів, щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються.

На підставі об»єктивно з»ясованих
обставин, які підтверджені показаннями
обвинуваченої, наданими нею
безпосередньо в судовому засіданні і
які відповідають всім фактичним
обставинам інкримінованих
обвинуваченої діянь і ніким не
оспорюються, суд приходить до
переконання, що діяння, які вчинені
ОСОБА_1 дійсно мали місце, вони містять
склад кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і
ОСОБА_1 винна у його вчиненні, так як
вона, діючи умисно, повторно вчинила
заволодіння чужим майном шляхом обману
(шахрайство), тому вона підлягає
покаранню за вчинення такого
кримінального правопорушення.

При призначенні покарання
обвинуваченій ОСОБА_1 суд відповідно до
положень ст. 65 КК України враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу обвинуваченої та обставини , що
пом'якшують покарання.

Відповідно до положень ст. 12 КК України
злочин, вчинений обвинуваченою ОСОБА_1
відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості.

Дослідив дані про особу обвинуваченої,
судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше
судима, судимість у встановленому
порядку не знята та не погашена.

Разом з тим, суд враховує, що
обвинувачена ОСОБА_1 в судовому
засіданні повністю визнала свою вину у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, щиро
покаялася у скоєному та добровільно
частково відшкодувала потерпілим
ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_15 матеріальну
шкоду, що підтверджується їх заявами.
Тому відповідно до вимог ч. 1 п. 1, 2 ст. 66
КК України обставинами, що пом»якшують
покарання обвинуваченої, суд визнає її
щире каяття у скоєному та добровільне
часткове відшкодування завданих
збитків.

Виходячи із принципів законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання,
враховуючи, що насамперед метою
покарання ОСОБА_1, повинно бути її
виправлення, виховання та соціальна
реабілітація, суд, крім обставин,
пом»якшуючих покарання та прямо
передбачених ст. 66 КК України, враховує
і інші обставини, котрі хоча і не
зазначені в законі, але, на думку суду,
суттєво знижують ступінь суспільної
небезпеки даного злочину, а також
особу, яка його скоїла.

Так, суд враховує, що обвинувачена
ОСОБА_1 має на утриманні малолітню
дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку з
чим, на даний час не працевлаштована та
знаходиться вдома по догляду за
дитиною, страждає тяжким захворюванням
і перебуває на обліку у Державному
лікувально-профілактичному закладі
«Обласний центр з профілактики з
боротьби із СНІДом з діагнозом ВІЧ
інфекція, «Д» облік, за місцем
проживання характеризується з
позитивної сторони, на обліку на
наркологічному та
психологоневрологічному обліку не
перебуває.

Крім того, суд враховує, що позбавлення
волі на визначений строк, є найбільш
суворим покаранням, яке може бути
застосоване тільки тоді, коли у суду є
переконання, що застосування більш
м»якого покарання не буде мати впливу
на виправлення та перевиховання
обвинуваченої, а виходячи з
проаналізованих та вищенаведених
підстав у їх сукупності, у суду такого
переконання не виникло, тому суд
приходить до висновку про можливість
виправлення та перевиховання ОСОБА_1
без ізоляції від суспільства, але в
умовах здійснення за нею постійного та
обов»язкового контролю із
застосуванням до нього положень ст., ст.
75, 76 КК України.

Судом встановлено, що вироком
Київського районного суду м. Донецька
від 20.05.2013 р. ОСОБА_1 визнано винною у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч.
1 КК України та призначено покарання у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до квитанції від 05.12.2013 р.
ОСОБА_1 сплачено штраф у розмірі 850
гривень на користь держави, тобто
покарання за вказаним вироком повністю
відбуте.

Разом з цим, судом встановлено, що
ОСОБА_1 скоїла декілька злочинів
зазначених у даному вироку, до
винесення вироку Київським районним
судом м.Донецька від 20.05.2013 р. та ряд
злочинів - після винесення зазначеного
вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України
при сукупності злочинів суд,
призначивши покарання за кожний злочин
окремо, визначає остаточне покарання
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим або шляхом
повного чи часткового складання
призначених покарань.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України
за правилами, передбаченими в частинах
першій-третій цієї статті,
призначається покарання, якщо після
постановлення вироку в справі буде
встановлено, що засуджений винен ще і в
іншому злочині, вчиненому ним до
постановлення попереднього вироку. У
цьому випадку в строк покарання,
остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, зараховується покарання,
відбуте повністю або частково за
попереднім вироком, за правилами,
передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України
якщо засуджений після постановлення
вироку, але до повного відбуття
покарання вчинив новий злочин, суд до
покарання, призначеного за новим
вироком, повністю або частково
приєднує невідбуту частину покарання
за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 Пленуму ВСУ «Про
практику призначення судами
кримінального покарання » коли після
постановлення вироку у справі буде
встановлено, що засуджений винен ще в
кількох злочинах, одні з яких вчинено
до, а інші після постановлення першого
вироку, покарання за останнім за часом
вироком призначається із
застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК
України.

Вирішуючи питання, щодо застосування
вимог ст. ст. 70, 71 КК України, суд
враховує, що ОСОБА_1 повністю відбуте
покарання у вигляді штрафу в розмірі 850
гривень, яке призначено за вироком
Київського районного суду м. Донецька
від 20.05.2013 р., і тому вважає що, підстави
для призначення покарання ОСОБА_1 за
сукупністю злочинів чи за сукупністю
вироків відсутні, оскільки на момент
винесення даного вироку покарання за
попереднім вироком повністю відбуте.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний відповідно
до ухвали Київського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013

р. у відношенні ОСОБА_1 у вигляді
домашнього арешту - вважати
продовженим.

У ході досудового розслідування
потерпілими ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_12,
ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_17,
ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_26, ОСОБА_18,
ОСОБА_25 були заявлені цивільні позови
до обвинуваченої ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної її злочинними діями.

Так, ОСОБА_4 заявлено позов на суму 2600
грн., ОСОБА_6 - на суму 2600 гривень, ОСОБА_12
- на суму 4400 гривень, ОСОБА_11 - на суму 5350
гривень, ОСОБА_9 - на суму 2500 гривень,
ОСОБА_10 - на суму 2500 гривень, ОСОБА_8 - на
суму 4400 гривень, ОСОБА_17 - на суму 300
гривень, ОСОБА_15 - 300 гривень, ОСОБА_13 - на
суму 2000 грн., ОСОБА_26 - на суму 2000 грн.,
ОСОБА_18 - на суму 4400 гривень, ОСОБА_25 - на
суму 8600 гривень.

Крім того, потерпілою ОСОБА_24 заявлено
цивільний позов до обвинуваченої
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 5400 грн. та моральної - в
сумі 10000 грн.

У судове засідання потерпілі з
поважної причини не з'явилися, про день
і час розгляду справи повідомлялися
належним чином, звернулися на адресу
суду з письмовими заявами про розгляд
справи у їх відсутність, в яких
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі. Прокурор, який бере участь у
справі, підтримав заявлені потерпілими
цивільні позови в повному обсязі. За
таких обставин, цивільні позови
підлягають розгляду незалежно від явки
потерпілих.

Вислухавши думку учасників
кримінального провадження про
можливість задоволення цивільних
позовів, у тому числі обвинуваченої,
яка розмір заявлених позовних вимог
визнала повністю, суд приходить до
висновку про їх обгрунтованість і
необхідность задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
шкода, заподіяна особі або майну
громадянина, підлягає відшкодуванню
особою, яка заподіяла шкоду в повному
обсязі , за винятком випадків,
передбачених законодавством України.

Судом встановлено, що в результаті
злочинних дій ОСОБА_1 зазначеним вище
потерпілим було завдано шкоди, тому є
правові підстави для застосування
правил відшкодування шкоди,
передбачених ст.1166 ЦК України .

Враховуючи вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_13,
ОСОБА_26, ОСОБА_18, ОСОБА_25 у повному
обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_24, суд задовольняє
частково, а саме: матеріального
характеру в сумі 5400 грн. - в повному
обсязі, а морального - 1000 грн., виходячи
з наступного.

Наведені потерпілою та проаналізовані
судом докази свідчать про те, що в
зв»язку з неправомірними діями
обвинуваченої вона безумовно зазнала
моральних страждань.

Разом з тим, встановивши підстави для
відшкодування потерпілій моральної
шкоди та вирішуючи цей спір в частині
розміру відшкодування моральної шкоди
суд, враховуючи глибину та тривалість
страждань потерпілої, наявність
змушених змін у її житті, моральні
страждання та хвилювання, ступень вини,
а також виходячи з засад розумності та
справедливості вважає за можливе
вимоги потерпілої задовольнити
частково і стягнути з обвинуваченої на
користь ОСОБА_24 1000 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди з
відмовою у задоволенні решти позовних
вимог, оскільки такі вимоги потерпілої
ОСОБА_24 про стягнення з обвинуваченої 10
000 грн. у відшкодування моральної шкоди
не відповідають глибині моральних та
фізичних страждань, яких вона зазнала.

У даному кримінальному провадженні є
судові витрати за проведення
судово-почеркознавчих експертиз на
суму 978 грн., на суму 342,30 грн., на суму 244,50
грн., на суму 489 грн., на суму 489 грн., на
суму 611,80 грн., на суму 489 грн., що
підтверджується відповідними
квитанціями наданими прокурором в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 118 КПК України
процесуальні витрати складаються із:
витрат на правову допомогу; витрат,
пов'язаних із прибуттям до місця
досудового розслідування або судового
провадження; витрат, пов'язаних із
залученням потерпілих, свідків,
спеціалістів, перекладачів та
експертів; витрат, пов'язаних із
зберіганням і пересиланням речей і
документів.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у
разі ухвалення обвинувального вироку
суд стягує з обвинуваченого на користь
держави документально підтверджені
витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КПК України
експертам, спеціалістам і перекладачам
повинна бути сплачена винагорода за
виконану роботу, якщо це не є їх
службовим обов'язком.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного,
оскільки виконання експертиз у даному
кримінальному провадженні є службовим
обов'язком експерта, у зв'язку з чим
експерт отримав винагороду за виконану
ним роботу, то суд вважає що відсутні
підстави для стягнення з обвинуваченої
витрат на залучення експерта.

Речових доказів в кримінальному
провадженні не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в вчиненні
злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 УК
України і призначити їй покарання у
вигляді 2 ( двох ) років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного їй
покарання з випробуванням строком на 2
(два) роки , якщо протягом встановленого
судом випробувального строку вона не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї відповідно до ст. 76 КК
України наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально- виконавчої інспекції;

- повідомляти цим органам про зміну
свого постійного місця проживання та
роботи;

- з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої інспекції за
місцем свого постійного проживання
протягом усього випробувального
терміну.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_1
обраний ухвалою Київського районного
суду м.Донецька у вигляді домашнього
арешу до набрання законної сили вироку
- вважати продовженим.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2600
(дві тисячі шістсот) грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 2600
(дві тисячі шістсот) грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 4400
(чотири тисячі чотириста) грн., в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 5350
(п'ять тисяч триста п'ятдесят) грн., в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 2500
(дві тисячі п'ятсот ) грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 2500
(дві тисячі п'ятсот )грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 4400
(чотири тисячі чотириста) грн., в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_17 300
(триста) грн., в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 300
(триста) грн., в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 2000
(дві тисячі) грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_26 2000
(дві тисячі) грн., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_18 4400
(чотири тисячі чотириста) грн., в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_25 8600
(вісім тисяч шістсот) грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_24 5400
(п'ять тисяч чотириста) грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 1000
(одна тисяча) грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
відмовивши у задоволенні інших вимог.

Вирок суду набирає законної сили після
спливу тридцятиденного строку,
встновленого ст. 395 КПК України для його
оскарження. Подання апеляційної скарги
на вирок суду зупиняє набрання ним
законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку
ст.395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути
подано через Київський районний суд
міста Донецька протягом тридцяти днів
з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст.376 КПК України
негайно після його проголошення
вручається обвинуваченому та
прокурору і не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя

І.Г.Ополинська