АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2007 року. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі :

головуючого - судді........................................... Фоміна
Ю.В.,

суддів................................................ Слісарчука
Я.А.. та Яковлєва С.В.,

з участю

прокурора.......................................................... Остапука
М.П.

та засудженого............................................. ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2007 року.

Цією постановою
суду Коростенській виправній колонії №
71 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в
Житомирській області відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове
звільнення та встановлення адміністративного нагляду щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця АДРЕСА_1, проживавшого
до арешту у АДРЕСА_2, раніше судимого :

1. 07.06.2000 р. за ст.229-6 ч.1 КК України в
редакції 1960 року на 2 роки позбавлення
волі та звільненого від покарання на підставі Закону України „Про
амністію" від 11.05.2000
р. ;

2. 13.02.2002 р. за ст. 185 ч.2 КК України
на 2 роки
позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробовуванням із
встановленням іспитового строку терміном 2
роки ;

3. 17.10.2002 р. за ст.ст.309 ч.1, 71, 96 КК України на 2 роки 3 місяці
позбавлення волі, звільненого 07.05.2004
р. умовно-достроково на 9
місяців 14 днів за
постановою суду від 29.04.2004
р. ;

4. 31.03.2005 р. за ст.ст.309
ч.2, 71 КК
України на 2 роки 3 місяці
позбавлення волі,

засудженого останній раз за вироком Коростенського
міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2005
року за ст.ст.309 ч.2,
71 КК України

Справа № 11 - 394 / 2007 Головуючий у суді 1-ої
інстанції Лешко С.М.

Категорія ст.81 КК України, ст.ст.407,411 КПК України Доповідач у суді 2-ої інстанції Яковлєв С.В.

на 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного покарання за останнім вироком
засудженому ОСОБА_1 постановлено обчислювати із 22 червня 2005 року.

Відмовляючи адміністрації Коростенської ВК № 71 УДД ПВП України в Житомирській області та спостережній комісії
Коростенського міськвиконкому у задоволенні спільного подання про
умовно-дострокове звільнення та встановлення адміністративного нагляду щодо
засудженого ОСОБА_1 суд виходив з того, що засуджений, відбувши 3/4 частини строку призначеного покарання, у 2006 році мав 2 заохочення і одне стягнення, а тому
на його думку даний засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення (а.с. 11 ).

На зазначену постанову
суду першої інстанції надійшла апеляція засудженого
ОСОБА_1, в якій він просить скасувати її та постановити свою ухвалу,
якою звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

На обгрунтування
поданої апеляції засуджений посилається на необ'єктивність суду, який
безпідставно зайняв позицію прокурора, так як по справі безспірно встановлено, що : за період відбуття покарання він своїм добросовісним
ставленням до праці та зразковою поведінкою заслужив заохочення адміністрації та подяку, а тому характеризується позитивно і
за результатами адміністрація за погодженням зі спостережною комісією
звернулись із поданням до суду про його умовно-дострокове звільнення ; у грудні 2006 року він
закінчив ПТУ без відриву від виробництва та отримав професію токаря 2-го розряду ; крім добросовісного ставлення до праці він, виконуючи
норми виробітку, намагався погасити заборгованість по позову (а.с.14).

Іншими особами, які відповідно до закону мають право на оскарження рішення
суду першої інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав
подану апеляцію з мотивів, наведених у ній, думку прокурора Остапука М.П., який
вважав апеляцію засудженого безпідставною,
а постанову суду відповідаючою вимогам закону, перевіривши постанову суду
першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, обговоривши
доводи апеляції і заперечень прокурора проти її задоволення, колегія суддів
вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

У роз'ясненнях, які містяться у п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про
умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої
частини покарання більш м'яким" від 26
квітня 2002 року № 2 зазначено, що оскільки
судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким
справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на
інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні
приділяти особливу увагу
поясненням засудженого,

представників органу, який відає виконанням покарання,
спостережної комісії або служби у справах
неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно
з'ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у
самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його
наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні
допомоги при обранні місця проживання і
працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути
відображені в протоколі судового засідання.

У пункті 18 цієї ж Постанови
звернуто увагу судів на те, що в постанові про умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким
необхідно обов'язково викладати суть подання органу, який відає виконанням
покарання, і спостережної комісії чи служби у справах неповнолітніх, мотиви
прийнятого рішення й дані, що були
підставою для задоволення клопотання або відмови в цьому.

Як видно із
матеріалів справи - протоколу
судового засідання та самої постанови суду,
ці роз'яснення не були взяті до уваги, а тому суд допустився помилки при
прийнятті рішення.

За даними спільного подання адміністрації ВК і спостережної комісії, а також
характеристики, затвердженої 07
січня 2007 року
начальником ВК, засуджений Хомутовський
відбуває покарання в установі з 09 липня 2005 року. За вказаний час він був притягнутий до дисциплінарної
відповідальності один раз за дрібне порушення режиму і двічі заохочувався. В
цілому ж характеризується позитивно, а тому було зроблено висновок про те, що
він довів своє виправлення. Станом на 07
лютого 2007 року
Хомутовський відбув 3/4 частини
строку призначеного покарання (
а.с.1, 3 ).

Відповідно до
довідки про заохочення та стягнення щодо засудженого ОСОБА_1 :

- 03 лютого 2006 року правами начальника
відділення було накладено

стягнення у виді попередження за порушення
розпорядку дня ;

·
30
вересня 2006 року
правами начальника відділення було оголошено подяку за сумлінну поведінку та
ставлення до праці;

·
29
грудня 2006 року
правами начальника колонії було оголошено подяку за сумлінну поведінку та
ставлення до праці ( а.с.4 ).

Крім того, з
пояснень засудженого ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається,
що під час відбування покарання без відриву
від виробництва закінчив ПТУ та отримав професію токаря 2 розряду, а залишки суми непогашеного боргу в
сумі 31
грн. ним відшкодовано.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення також не звернув уваги на положення
ст. 134 Кримінально-виконавчого
кодексу України, відповідно до вимог ч.14
якої якщо протягом 6-ти місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде
підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.

Суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості виправити допущену помилку, так як у спільному подання
щодо засудженого ОСОБА_1 ставилось питання про встановлення адміністративного
нагляду на підставі ст.З

п."г" Закону України „Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" від 01 грудня 1994 року № 264/94-ВР з
наступними змінами, а відповідно до абзацу 2 частини 1
статті 5 цього
Закону адміністративний нагляд
встановлюється щодо осіб, зазначених у пунктах "б" і „г" ст.З
цього ж Закону, - в судовому засіданні одноособово
суддею районного, районного у місті, міського та міськрайонного суду за
місцезнаходженням виправно-трудової установи за поданням начальника
виправно-трудової установи.

Тому прийняте
судове рішення підлягає скасуванню, а справа -направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 13 березня 2007 року про відмову
у задоволенні спільного подання адміністрації
Коростенської ВК № 71 Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в Житомирській області та спостережної
комісії Коростенського міськвиконкому Житомирської області про умовно-дострокове
звільнення та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.