Справа № 197/368/13-к
Номер провадження № 1-кп/197/36/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2013 року. Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Ліснецького І.В

за участі секретаря Піско Л.В.

за участі прокурора Гулик Д.А.

обвинуваченої ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Широкое кримінальне провадження № 1-кп/197/36/13 (яке зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000082 про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у селі Шведово Широківського району Дніпропетровської області , проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, раніше судима 28.09.2012 року за ч.1 ст. 164 КК України на 240 годин громадських робіт , судимість не погашена , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 389 ч. 2 КК України, суд , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була засуджена 28.09.2012 року вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164 КК України на 240 годин громадських робіт .

Разом з обвинувальним актом до Широківського районного суду надійшла угода між прокурором Гулик Д.А. та підозрюваною ОСОБА_1 про визнання винуватості, відповідно до якої: прокурор прокуратури Широківського району Дніпропетровської області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000082 , з одного боку, та підозрювана у цьому провадженні ОСОБА_1 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні прокуратури Широківського району Дніпропетровської області, за адресою: смт. Широке , вул. Леніна , будинок 95 , уклали угоду про визнання винуватості. За цією угодою: 13.12.2012 року слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 за попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 389 КК України. 24 січня 2013 року, по вказаному кримінальному провадженню здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, громадянці ОСОБА_1. Підозрювана ОСОБА_1 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді двох років обмеження волі . Згідно наданої Криворізьким МВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області довідки від 18.02.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 жовтня 2012 року до 15 лютого 2013 року відпрацювала повністю 240 годин громадських робіт, які призначені за вироком Широківського районного суду від 28.09.2012 року, у звязку з чим підстави для застосування ст. 71 КПК України відсутні. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покласти на ОСОБА_1 обовязки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Із запропонованим видом та мірою покарання підозрювана ОСОБА_1 згодна. Підозрювана ОСОБА_1 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку роз'яснені і є зрозумілими, згідно п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України та згідно п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрювана ОСОБА_1 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вислухавши прокурора Гулик Д.А., обвинувачену ОСОБА_1 , вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000082 , проаналізувавши надану мирову угоду, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню й можливе затвердити вказану мирову угоду та ухвалити вирок на підставі угоди. До такого висновку суд прийшов з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором Гулик Д.А. та обвинуваченою ОСОБА_1 про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду від 28 лютого 2013 року між прокурором прокуратури Широківського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_1 про визнання винуватості за ч. 2 ст. 389 КК України і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі. Згідно наданої Криворізьким МВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області довідки від 18.02.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 жовтня 2012 року до 15 лютого 2013 року відпрацювала повністю 240 годин громадських робіт, які призначені за вироком Широківського районного суду від 28.09.2012 року, у звязку з чим підстави для застосування ст. 71 КПК України відсутні. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покласти на ОСОБА_1 обовязки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід у відношенні засудженої ОСОБА_1 не обирався .

Роз'яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Роз'яснити ОСОБА_1, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним і потерпілим про визнання примирення може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз'яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена; потерпілим позбавлення права вимагати вподальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Широківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя: І.В. Ліснецький