Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Лавренюка М.Ю., Кривенди О.В.,
засудженого
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 15 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції та касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2.,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Полтавської
області від 20 червня 2007 року, яким засуджено:
неодноразово судимого, останнього разу
16.08.2002 року за ст. 185 ч. 3, 70, 71 КК
на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,
звільненого умовно-достроково
21.11.2005 року на 8 місяців 12 днів,
за ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України на
довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
за ст. 187 ч. 4 КК України на 15
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів остаточно призначено довічне позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
не судимого в силу
за ст. 187 ч. 4 КК України на 10
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
судимого 3.08.2006
3 роки позбавлення волі
ст. 75 КК України звільненого
покарання з випробуванням
з іспитовим строком 1 рік,
за ст. 187 ч. 4 КК України на 8
років позбавлення волі без конфіскації майна, а на підставі ст. 71 КК України
за сукупністю вироків остаточно призначено 10 років позбавлення волі без
Постановлено стягнути з ОСОБА_2. на користь потерпілого ОСОБА_4 5 231 грн.
30 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 засуджені
вони 11 грудня 2006 року в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою, з метою заволодіння кіньми, прибули до приміщення ферми СВК “Червона
Зірка” в с. Попівка Хорольського району Полтавської області. Встановивши місце
перебування сторожа ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не бажаючи бути виявленими,
вийшли за межі приміщення ферми,
а ОСОБА_2, обманним шляхом, з
метою проникнення в приміщення ферми та умисного вбивства з корисливих мотивів
потерпілого, викликав його з приміщення ферми та вчинив розбійний напад,
накинув на шию ОСОБА_5 мотузку, повалив на землю та задушив його.
Будучи обізнаними про спосіб, характер і тяжкість застосованого до
потерпілого ОСОБА_5 насильства та скориставшись цим, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 проникли в приміщення ферми і заволоділи двома конями загальною
вартістю 4 992 грн. 50 коп.
У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи правильність кваліфікації
злочинних дій засуджених та міру покарання, просить виключити з вироку вказівку суду про судимість ОСОБА_2
за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30 травня 2000
року, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України дана судимість
Засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі твердить, що вбивство потерпілого
вчинив з необережності, а тому просить перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК
України та пом'якшити покарання. Зазначає, що на досудовому слідстві до нього
застосовувались недозволені методи слідства.
Захисник ОСОБА_2. адвокат ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить вирок суду
змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_2. на ст. 119 ч. 1 КК України та обрати покарання,
не пов'язане з позбавленням волі, мотивуючи тим, що останній не мав умислу на
вбивство потерпілого, а лише намагався його придушити. Зазначає, що суд не взяв
до уваги той факт, що ОСОБА_2щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю
злочину, що є обставинами, які пом'якшують покарання.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду змінити та
пом'якшити призначене йому покарання, враховуючи те, що він не був ініціатором
вчинення злочину, розкаюється у вчиненому, написав явку з повинною, раніше не
судимий, має молодий вік.
Касаційна скарга засудженого ОСОБА_3
за змістом аналогічна зі скаргою ОСОБА_4, в якій він звертає увагу на те, що
цей злочин він вчинив, будучи в нетверезому стані та під впливом ОСОБА_2 і
Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримку касаційного подання та
про відмову в задоволенні касаційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_2 та
адвоката ОСОБА_1, які підтримали свої касаційні скарги, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання і касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню, касаційні
скарги засудженого ОСОБА_2. та його захисника ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задоволенню не
Висновки суду про доведеність винності засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, є обґрунтованими.
Доводи в касаційних скаргах засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1
про те, що ОСОБА_2 не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_5, є
Сам ОСОБА_2, пояснюючи мотиви вчинення злочинів, зазначив, що він з метою
проникнення на ферму та заволодіння кіньми, шляхом обману викликав сторожа
ОСОБА_5 на вулицю та накинув йому на шию мотузку, від чого потерпілий впав на
землю, а він продовжував утримувати мотузку на його шиї.
Ці пояснення ОСОБА_2 підтверджуються показаннями засуджених ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2“придушив” охоронця, а потім вони викрали коней, та
узгоджуються з даними протоколу огляду місця події і висновків судово-медичної
експертизи про виявлення трупа ОСОБА_5 та причину смерті потерпілого.
При проведенні відтворення обстановки і обставин події засуджені з участю
захисників та судово-медичного експерта повністю підтвердили свої показання про
мотив вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_5
Зазначені обставини, показання
судово-медичного експерта Ніколаєва В.В., які змістовно наведені у вироку і ті дані, що зафіксовані у
висновках судово-медичних експертиз, про характер ушкоджень, виявлених на шиї
трупа ОСОБА_5, в сукупності, давали підстави суду визнати, що ОСОБА_2 мав умисел убити потерпілого
Виходячи з доказів, які були досліджені в судовому засіданні, суд правильно
кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2. за ч. 2 п. 6 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК
України; ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187 КК України.
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_2 про те, що на досудовому
слідстві до нього застосовувалися недозволені методи слідства, є безпідставними.
В судовому засіданні його аналогічні заяви були належно перевірені і свого
підтвердження не знайшли.
Покарання засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 призначено з дотриманням положень
ст. 65 КК України. Воно є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та
попередження нових злочинів. Усі дані, які пом'якшують покарання ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, змістовно описані у вироку і їх судом ураховано. Тому колегія суддів
не вбачає підстав для його пом'якшення.
Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_2, то колегія суддів у повній
мірі погодитись не може.
Згідно довідки Хорольського районного суду ОСОБА_2 у 2005-2006 роках до
адміністративної відповідальності не притягувався. Злочини, за які він був
раніше засуджений, не є тяжкими. За місцем відбування покарання
характеризується позитивно, був умовно-достроково звільнений на 8 місяців 12
днів, за місцем проживання характеризується задовільно. Даних, на які
посилається суд, про те, що ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, притягувався
до адміністративної відповідальності та за місцем попереднього навчання і
проживання характеризується тільки негативно в матеріалах справи немає і у
вироку не наведено.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд безпідставно прийшов до
висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у вигляді довічного
позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за можливе застосувати до нього
позбавлення волі на певний строк та пом'якшити призначене покарання.

Підлягає виключенню із вступної частини вироку посилання суду на судимість
ОСОБА_2. за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30
травня 2000 року, оскільки, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, він
визнається особою, яка не має судимості.

В порядку ст. 395 КПК України, із мотивувальної частини вироку необхідно
виключити посилання суду на те, що ОСОБА_2 був ініціатором вчинення злочину
стосовно неповнолітнього ОСОБА_3, оскільки ст. 304 КК України з обвинувачення
ОСОБА_2. виключена за недоведеністю.

Під час досудового і судового слідства право засуджених на захист не було
порушено, а також не було допущено процесуальних порушень, які могли б вплинути
на законність та обґрунтованість вироку.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора задовольнити, касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 та
адвоката ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
апеляційного суду Полтавської області від 20 червня 2007 року щодо засудженого
ОСОБА_2 змінити: пом'якшити призначене йому покарання за ч. 4 ст. 187 КК
України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю; за ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів остаточно вважати його засудженим на 15 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Виключити
із вступної частини вироку посилання суду на судимість ОСОБА_2. за вироком
Хорольського районного суду Полтавської області від 30 травня 2000 року.

В
порядку ст. 395 КПК України із мотивувальної частини вироку виключити посилання
суду на те, що ОСОБА_2 був ініціатором вчинення злочину стосовно
неповнолітнього ОСОБА_3

Касаційні
скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

У
решті вирок залишити без зміни.

судді:

Кравченко К.Т. Лавренюк М.Ю.
Кривенда О.В.