Справа № 729/143/15-к
1-кп/729/20/15 р.

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

19.02.2015 м. Бобровиця
Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
22.08.2014 року ОСОБА_3 , поставлений на облік в кримінально-виконавчій інспекції Бобровицького району Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт. Засуджений направлений для відбування покарання до КП «Міськдобробут» в м. Бобровиця, яким складено табелі його виходу на роботу з 29.09.2014 року по 24.10.2014 року, у відповідності до яких ОСОБА_3 повинен був виконувати громадські роботи по 4 години на день. Відповідно до табеля виходу на роботу за вересень - жовтень 2014 року останній на відпрацювання громадських робіт виходив 29.09.2014 року та 30.09.2014 року, із запланованих 80 годин громадських робіт відпрацював 8 годин. З 01.10.2014 року ОСОБА_3 на відпрацювання громадських робіт не з`являвся, не повідомляючи причини неявки. На зауваження працівників КП «Міськдобробут» не реагував, на неодноразові виклики до КВІ Бобровицького району не з`являвся, незважаючи на те, що постановою інспектора КВІ Бобровицького району ОСОБА_3 встановлено дні явки на реєстрацію, другий та останній понеділок кожного місяця.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно вироком суду була затверджена угода про примирення укладена між ним та потерпілим ОСОБА_6 і він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт. Інспектором КВІ з ним була проведена бесіда та роз`яснений порядок та умови відбування покарання. Після чого він направлений в КП « Міськдобробут « для відбування покарання, але відпрацював тільки 8 годин, 29 та 30 вересня 2014 року, а потім поїхав в Семенівський район, Чернігівської області до своєї співмешканки і більше не відпрацювання громадських робіт не виходив без поважних причин. В скоєному щиро розкаюється та просить суворо його не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 і його дії вірно кваліфікованими за ч. 1 ст.389-1 КК України, як умисне невиконання засудженим угоди про примирення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, не працює, проживає на території м. Бобровиці без реєстрації, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, за місцем проживання характеризується посередньо, і приходить до висновку про призначення йому покарання передбаченого санкцією статті у виді арешту.
Оскільки ОСОБА_3 , засуджений 04.07.2014 року Бобровицьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадський робіт, з яких не відбув 72 години, тому суд вважає за необхідне до покарання призначеного за новим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з застосуванням ст. 72 КК України у співвідношенні одному дню арешту - вісім годин громадських робіт, і остаточно призначити покарання у виді арешту, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та попередження нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_3 , обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки міра покарання пов`язана з триманням засудженого в умовах ізоляції.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати, речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст. 389-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1( одного) місяця арешту.
Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_3 до покарання призначеного за новим вироком повністю приєднати невідбуту міру покарання за попереднім вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року з застосуванням ст.72 КК України 9 ( дев`ять) днів арешту. Остаточно призначити покарання 1( один) місяць 9 ( дев`ять) днів арешту.
ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою і взяти під варту з залу суду. Строк рахувати з часу фактичного затримання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в цей же строк з моменту вручення йому копії даного вироку

Суддя