Ухвала

іменем україни

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2004 року ОСОБА_1 засуджено за статтею 69; частиною 2 статті 89; статтею 17, пунктами «г», «з» статті 93; статтею 17, пунктом «з» статті 93; частиною 2 статті 145; статтею 190-1; частиною 3 статті 215-3 КК України 1960 року, частиною 3 статті 185, частинами 2, 3 статті 187, частинами 1, 2 статті 263, частиною 2 статті 357 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2005 року вказаний вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

17 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Кіровоградської області про перегляд за нововиявленими обставинами вироку названого суду.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку названого суду від 19 квітня 2004 року.

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, засуджений вказує на те, що суд апеляційної інстанції обмежив його право на доступ до правосуддя та судового захисту прав, оскільки не надав можливості усунути виявлені ним недоліки у заяві, а також навів її зміст, що не відповідає дійсності та, вподальшому призвело до хибного висновку про порушення ним строків звернення до суду із заявою.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, яка не заперечувала проти задоволення касаційної скарги та вважала, що ухвала апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали провадження за заявою, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту частин 3, 4 статті 464 КПК України слідує, що після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 КПК України, а при встановленні її невідповідності застосовуються правила частини 3 статті 429 КПК України. Відповідно до частини 3 статті 429 КПК України скарга повертається, якщо особа, яка її подала, не усунула недоліки скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Однак, суд апеляційної інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як убачається з ухвали судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року, заява ОСОБА_1 про перегляд вироку названого суду від 19 квітня 2004 року щодо нього за нововиявленими обставинами була повернута заявнику.

Такий висновок судом апеляційної інстанції мотивовано тим, що заява засудженого не відповідає вимогам статей 461, 462 КПК України, оскільки подана поза межами трьохмісячного строку без клопотання про його поновлення із зазначенням причин його пропуску, її зміст є фактичним оскарженням вироку суду апеляційної інстанції, який був предметом перегляду у касаційному порядку, в ній не вказано обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду та йому під час судового розгляду, а також не наведено обґрунтувань з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Однак, суд апеляційної інстанції вийшов за межі перевірки відповідності заяви вимогам статті 462 КПК України та вдався до оцінки зазначених в ній доводів щодо їх належності до нововиявлених обставин на стадії вирішення питання про відкриття кримінального провадження за такими обставинами, оскільки прийняв рішення по суті заяви, але повернув її заявнику.

А зазначаючи про невідповідність заяви засудженого вимогам статті 462 КПК України, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що її повернення можливе лише у випадку не усунутих у встановлений строк в ній недоліків при залишенні її без руху та в порядку, передбаченому частиною 3 статті 429 КПК України.

Тоді як, питання, що вирішуються в порядку, передбачену частиною 3 статті 429 КПК України, здійснюються лише колегіально та/або у відповідності до правил здійснення кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд, у томі числі згідно з вимогами статті 31 цього Кодексу.

Крім того, суд апеляційної інстанції, вказуючи на звернення засудженого із заявою поза межами трьохмісячного строку на підставі частини 1 статті 461 КПК України, залишив поза увагою положення частини 4 названої статті, оскільки у заяві засудженим вказуються на реабілітуючі обставини, які строками не обмежуються.

Таким чином, колегія суддів вбачає порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, у зв'язку з чим ухвала названого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Відтак, касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433-438, 532 КПК України, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10