Справа № 11-75/ 2008 року Головуючий у 1 інстанції Сировєтнік Т.І.
Категорія ст. 125 КК Доповідач Гавриш В.М.
УХВАЛА

Іменем України

2008 року січня місяця « 18 » дня Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриш В.М.

суддів Кисіля A.M. Лісіченко Л.М.

захисників ОСОБА_1ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду
м. Кременчука від 19 листопада 2007 року.

установила:

Цим вироком ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Погреби Глобинського району Полтавської
області, українець, громадянин України, з вищою медичною освітою, працюючий
хірургом 1-ї Кременчуцької лікарні, раніш не суди­мий, прож: АДРЕСА_1

засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до 6 місяців
виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в доход держави 10% заробітної
плати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4
задоволено частково та із засудженого ОСОБА_3 на її користь стягнуто в рахунок
відшкодування матеріальних збитків 551 грн. 16 коп. і в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1 500 грн.

За вироком суду
ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 24 листопада 2005 року, близько 23-30 годин,
під час чергової сварки на грунті особистих неприязних відносин з співмешканкою
ОСОБА_4, в АДРЕСА_1, умисно звалив її на підлогу, ударив головою об стінку, а потім став наносити удари руками по голові
та інші частини тіла, чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження,
що потягли короткочасний розлад здоров'я у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, забоїв м'яких тканин волосистою частини голови,
обличчя, грудної клітини та садна лівого колінного суглобу.

В апеляції
потерпілої ОСОБА_4 ставиться питання про зміну вироку в частині розміру
стягнутого із засудженого ОСОБА_3 на її користь відшкодування завданої
моральної шкоди до 10 000 грн., мотивуючи тим, що

2

судом в повній мірі
не врахована тяжкість заподіяних тілесних

ушкоджень, тривалість стаціонарного
лікування, фізичних та моральних її страждань, не щира поведінка засудженого,
який намагається ухилитися від відповідальності, вчинив злочин в стані
алкогольного сп'яніння, на що суд належним чином не реагував окремою ухвалою за
місцем його роботи.

Засуджений
ОСОБА_3 просить вирок скасувати, а справу закрити провадженням, посилаючись в
своїй апеляції на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по
справі, поверхове з'ясуванням істотних обставин по справі, наявність протиріч у
висновках судово-медичної експертизи та суду, а також невмотивоване ігнорування
тих доказів по справі, які його виправдують.

Заслухавши
доповідь судді, захисникаОСОБА_2 і засудженого ОСОБА_3, які підтримали апеляцію
останнього повністю і просили скасувати вирок та закрити справу провадженням,
вислухавши захисника ОСОБА_1, потерпілу ОСОБА_4, які просили збільшити розмір
стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн., перевіривши
матеріали справи та обговоривши мотиви апеляцій, колегія суддів не знаходить
підстав до скасування чи зміни вироку виходячи з наступного.

Із матеріалів
справи та відмовного матеріалу № 9989 убачається, що 25 листопада 2005 року,
тобто на другий день, письмовою заявою повідомила правоохоронні органи про заподіяння їй тілесних ушкоджень 24 листопада
2005 року близько 23 годин 30 хвилин, а ОСОБА_3 в поясненні фактично не
заперечував наявність між ними неприязних відносин та конфлікту в цей день.

/ а. с. 4,7 /

За згаданою заявою органами міліції тривалий час проводилася перевірка, якою
встановлено, що 24 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за місцем їх
спільного проживання, виникла сварка в ході якої перший потерпілій заподіяв
легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад її здоров'я, однак, 3
травня 2006 року начальник СЧ СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській
області в порушенні кримінальної справи відмовив, пославшись на ст. 27 КПК
України та мотивуючи тим, що кримінальні
справи про злочини, передбачені ст. 125 КК України, порушуються не
інакше, як за скаргами потерпілих.

/ а. с. 1 відмовного матеріалу /

Після звернення
в травні 2006 року до суду ОСОБА_4 з скаргою приватного обвинувачення, судом
належним чином було перевірено обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 в умисному
заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень та з цією метою витребувані додаткову
матеріали. Ретельно допитані всі свідки про яких заявляли клопотання потерпіла
та обвинувачений, а також призначалась комісійна судово-медична експертиза.

Таким чином,
висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ст.
125 ч. 2 КК України ґрунтується на матеріалах справи, тобто на доказах, які
повно, об'єктивно та всебічно досліджені судом та належним чином вмотивований у
вироку.

Суд також
обґрунтовано не взяв до уваги та критично розцінив показання свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які є заінтересованим особами в

3

розгляді справи, а їх свідчення спростовуються іншими
доказами по справі та не відповідають фактичним обставинам.

При вирішенні
питання про розмір стягнутої на користь потерпілої завданої моральної шкоди,
судом в повній мірі враховані, як тяжкість вчиненого злочину, мотиви його
вчинення, тривалість фізичних та моральних страждань ОСОБА_4, так і дані про
особу засудженого, його матеріальний стан.

Виходячи з
наведеного, судова колегія не знаходить підстав до скасування чи зміни вироку,
оскільки він є законним та справедливим.

За змістом ст.
23-2 КГЖ України, суд при наявності підстав, окремою ухвалою може звернути
увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на
встановлені по справі факти порушення закону, причини та умови, що сприяли
вчиненню злочину і вимагати вжиття відповідних заходів.

Приймаючи до
уваги, що мотиви та підстави до вчинення злочину засудженим ОСОБА_3 ґрунтуються на виключно особистих та сімейних протиріччях,
не пов'язані з його роботою, колегія суддів не вбачає підстав до застосування
ст. 23-2 КПК України.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України колегія суддів , -

УХВАЛИЛА

Апеляції
засудженого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2007 року
стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.