Справа № 533/135/15-к
Провадження № 1-кп/ 533/19/15
ВИРОК
іменем України
13 березня 2015 р. Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козельщині кримінальне провадження № 0000003 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Макухівка, Полтавської області,мешканки АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, одружена, не працює, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що, діючи протиправно та з єдиним умислом спрямованим на набуття права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в порушення вимог ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у редакції від 02.02.2014 та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, перебуваючи в приміщенні УПСЗН Козельщинської РДА, за адресою: смт. Козельщина, вул. Партизанська, 10, Козельщинського району, Полтавської області 25.06.2012 року, 18.12.2012 року та 13.12.2013 року власноручно склала та подала до УПСЗН Козельщинської РДА дійсні за формою, проте неправдиві за змістом офіційні документи, а саме: декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 року № 204) та заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги (затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 року № 205) від 25.09.2012 року, 18.12.2012 року та 13.12.2013 року, в яких не зазначила відомості про одержання доходів членом сім`ї чоловіком ОСОБА_6 , який працював за трудовою угодою з відокремленим підрозділом «Вагонне депо Кременчук» ДП «Південна залізниця» та отримував доходи за червень 2012 року в сумі 4508,4 грн., за 3 та 4 квартал 2012 року в сумі 13566 грн.; за квітень і травень 2013 року в сумі 6891 грн.; за 3 квартал 2013 року в сумі 11258 грн.,за 4 квартал 2013 в сумі 3885 грн.

Внаслідок складання та подання вищевказаних неправдивих офіційних документів, УПСЗН Козельщинської РДА в період часу з 01.12.2012 року до 28.02.2014 року безпідставно призначено та виплачено ОСОБА_5 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що призвело до незаконного перерахування державних коштів на користь останньої на загальну суму 7148,90 грн.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 шляхом обману протиправно заволоділа державними коштами на загальну суму 7148,90 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася у скоєному злочині, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції,їм роз`яснино,що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх обставин справи із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують її особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Дослідивши, проаналізувавши і оцінивши в судовому засіданні досліджені докази суд вважає, що ОСОБА_5 скоїла заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) кримінальне правопорушення передбачений ст.190 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про покарання підсудної суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудної суд визнає те,що вона злочин скоїв вперше,позитивно характеризується, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

З врахуванням зазначених обставин з метою виправлення і попередження нових злочинів суд визначає необхідне і достатнє покарання для ОСОБА_5 громадські роботи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заявла клопотання про застосування до неї амністії та звільнення від відбування покарання, з наслідками застосування амністії ознайомлена.

Прокурор не заперечує проти звільнення її від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджена може бути повністю або частково звільнена від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

ОСОБА_5 має на утриманні трьох дітей- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обвинувачувана вчинила кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила в період до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо застосування амністії в Україні" від 06.05.2014 року, судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст.85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст.314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді 60 годин громадських робіт.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджену ОСОБА_5 повністю звільнити від відбування покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Слідчий суддя