АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№11 - кп/796/1129/2015 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України
Ухвала
Іменем України

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального правопорушення:

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

представників ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В с т а н о в и л а :

вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Постановлено стягнути з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_8 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Питання щодо речових доказів судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за наступних обставин.

17.01.2015 року, приблизно о 19 год. 21 хв., ОСОБА_7 , керуючи належним ДП Національна енергетична компанія «Укренерго» автомобілем марки «КІА МАGENTIS» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр-ту. Ак. Корольова зі сторони вул. Жолудева в напрямку перехрестя з вул. Булгакова в м. Києві, зі швидкістю приблизно 100 км/год.

В цей час, рухаючись по вул. Булгакова, перед перехрестям з пр-м. Ак. Корольова в м. Києві, зупинився автомобіль марки «СhevroletLacetti». д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , надаючи перевагу в русі транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі.

Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг пр-та. Ак. Корольова та вул. Булгакова в м. Києві, водій ОСОБА_7 , керуючи справним автомобілем марки «КІА МАGENTIS» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр-поворот праворуч на вул. Булгакова, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проявив неуважність, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сhevrolet Lacetti». д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який зупинився по вул. Булгакова перед вищевказаним перехрестям. Після цього, водій ОСОБА_7 зник з місця пригоди та в подальшому відмовився на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги п.п. 1.5, 2.3, 2.5, 2.10, 9.10, 10.1, 10.5, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху

В результаті даної ДТП водію ОСОБА_8 було заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині додаткового покарання, звільнивши його від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В обґрунтування апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд, призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, не в повній мірі дослідив всі обставини справи, зокрема, що він має десятирічний стаж роботи на посаді водія і робота водієм - це єдиний можливий вид заробітку, яким дає засоби для його існування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєної з його вини ДТП «НЕК «Укренерго» та потерпілому; вищої чи іншої спеціальної освіти, крім пов`язаної з керуванням транспортними засобами, не має; також йому потрібно оплачувати вартість навчання в Харківському національному університеті місцевого господарства; некваліфікованою працею не може займатися за станом здоров`я.

Представник ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2015 року в частині задоволення цивільного позову та стягнення з ДП «НЕК «Укренерго» моральної шкоди у сумі 15 000 грн. та ухвалити новий вирок, яким відмовити у задоволенні цивільного позову до ДП «НЕК «Укренерго» в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ДП «НЕК «Укренерго» не може бути визнаний у даній справі цивільним відповідачем та нести відповідальність, оскільки обвинувачений, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої завдано шкоду потерпілому, здійснював керування автомобілем KIA Magentis, в неробочий час без дозволу власника автомобіля та не при виконанні трудових обов`язків.

Звертає увагу на те, що шкода завдана не при виконанні трудових обов`язків, заподіяна працівником шляхом самовільного використання в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п) відшкодовується в повному обсязі працівником.

Також, вказує, що згідно ст.ст. 1167, 1172, ч. 1187 ЦК України відповідальність за завдану шкоду повинна нести особа, яка її завдала, а саме ОСОБА_7 , а не ДП «НЕК «Укренерго», оскільки юридична особа відшкодовує шкоду завдану її працівником лише під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Крім того, вказує, що цивільним позивачем не надано жодних доказів наявності моральної шкоди та в позові не зазначено, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Не надано доказів того, що заподіювачем шкоди є саме ДП «НЕК «Укренерго» та не доведено, що наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням ДП «НЕК «Укренерго».

Представник ОСОБА_9 зазначає, що суд першої інстанції повістки про виклик до суду ДП «НЕК «Укренерго» не надіслав, про дату та час слухання справи ДП «НЕК «Укренерго» повідомив обвинувачений 14.04.2015 року у другій половині робочого дня, надавши примірник не підписаного цивільного позову, не пояснивши де саме він його отримав та у якості кого викликається до суду ДП «НЕК «Укренерго». Та в порушення ст.. 374 КПК України у вироку не вказано ДП «НЕК «Укренерго», як учасника судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині суми задоволеного цивільного позову та стягнути з ДП «НЕК «Укренерго», в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляду у Центральному регіоні» на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок суду в частині визначення суми моральної шкоди є необґрунтованим, а задоволений розмір моральної шкоди не відповідає тяжкості понесених моральних страждань.

Також зазначає, що судом при визначені розміру моральної шкоди не було враховано обставини скоєння кримінального правопорушення, а саме те, що злочин було скоєно в стані сп`яніння.

Потерпілий вважає, що час скоєння ДТП ОСОБА_7 не має значення для вірного вирішення справи, оскільки згідно узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судді ВССУ наголошують, що не впливають на виникнення обов`язку володільця джерела підвищеної небезпеки з відшкодування заподіяної ним шкоди наступні обставини:

- в який час було вчинено заподіяння шкоди - службовий або неслужбовий;

- чи було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків, або він самовільно, неправомірно використав його у своїх особистих цілях.

Крім того потерпілий зазначає, що позов пред`являється до ДП «НЕК «Укренерго», в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляду у Центральному регіоні», оскільки дане підприємство є власником автомобіля «КІА МАGENTIS», а ОСОБА_7 , який ним керував, перебуває у трудових відносинах з цим підприємством, і така його позиція повністю співпадає та відображена у постанові Пленуму ВССУ №4 від 01.01.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

При цьому, вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір задоволення цивільного позову, не врахував, що моральна шкода завдана ОСОБА_8 полягає у наступному:

- задля повноцінного та остаточного зростання ушкоджених кісток, йому необхідно було майже на 99 відсотків обмежити рухову діяльність (за призначенням лікаря травматолога). Окрім побутових та особистих незручностей, спричинених знаходженням у нерухомому горизонтальному положенні, він змушений був звертатися до своїх близьких за допомогою, тим самим повністю або частково припиняти їх повноцінний образ життя та трудову діяльність, що також вплинуло на матеріальний та моральний стан родини;

- нервовий стрес, який він пережив під час наїзду транспортного засобу обвинуваченого, спричинив панічні атаки та розвиток фобії щодо пересування автомобілем не тільки знаходячись за кермом, а також і в якості пасажира. Це все зважаючи на те, що за характером своєї трудової діяльності він вимушений постійно пересуватися містом, що робив раніше за допомогою свого автомобіля;

- при госпіталізації в Київську міську клінічну лікарню № 6, у нього діагностували закриту черепно-мозкову травму, а саме струс мозку та закриту травму лівого кульшового суглоба - краєвий перелом верхівки великого вертлюга лівої стегнової кістки. Отже, окрім регулярної нудоти та запаморочення, і його організм став чутливим до будь-яких погодних та атмосферних змін, а саме важкі спазми в судинах головного мозку та в нозі не тільки в області пошкодження, а і по всій довжині кінцівки. Знеболюючі засоби не здатні в даному випадку повністю припинити біль. Як відомо, такі наслідки вищевказаних травм тривають дуже довгий час, а в деяких випадках нагадують про себе усе життя.

Також зазначає, що автомобіль, що був пошкоджений в результаті наїзду транспортним засобом відповідача, був придбаний ним нещодавно. Він вимагав технічних доопрацювань. Ці доопрацювання він здійснив вклавши в нього багато зусиль та коштів, тому відносився до автомобіля з любов`ю та турботою.

Таким чином, в результаті даного ДТП він отримав 48-денний режим майже повної нерухомості, важкі пошкодження автомобіля, що є для нього необхідним при роботі, стрес та фобії, та наслідки тілесних ушкоджень що не дають вести звичний образ життя, змушуючи приймати знеболюючі засоби щоб на мить облегшити біль, які, в свою чергу, наносять великий удар по інших органах та організму в цілому.

На думку потерпілого вказані обставини не були враховані суддею при прийнятті рішення щодо суми задоволеного цивільного позову, а тому вважає, що заявлений цивільний позов у сумі 150 000 грн. є обґрунтованими та таким, що відповідає матеріалам справи та понесеним потерпілим моральним стражданням.

На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 , представником ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_9 подані заперечення, в яких останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 в повному обсязі.

На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та представника ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_8 подані заперечення, в яких останній просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника цивільного відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги потерпілого; пояснення потерпілого та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг інших учасників; пояснення представників ДП «НЕК «Укренерго», які також підтримавши подану в інтересах ДП «НЕК «Укренерго» апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого, заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та представника цивільного відповідача; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілого та представника цивільного відповідача підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, та кваліфікація дій ОСОБА_7 за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, які не оспорюються в апеляційних скаргах, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, а рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК України є обґрунтованим і в апеляційних скаргах не оспорюється також.

При перевірці вироку в частині призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання, колегія суддів приходить до таких висновків. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини про безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначення додаткових покарань має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим так і іншими особами, у зв`язку з чим судам при постановленні вироку слід обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

На підставі викладеного та з врахуванням характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_7 порушень вимог правил дорожнього руху, внаслідок яких потерпілому були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що робота водієм - це єдиний можливий вид його заробітку, який дає засоби для існування, оскільки некваліфікованою працею обвинувачений не може займатися за станом здоров`я, нічим не були підтверджені в суді апеляційної інстанції. Навпаки, характеристика на ОСОБА_7 ( а.п. 62) свідчить про те, що він за час своєї трудової діяльності працював не лише на посаді водія. А будь - яких медичних документів, про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може працювати за іншою професією, ніж водія, матеріали провадження не містять також.

А відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Переглядаючи за апеляційними скаргами вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов до Державного підприємства «НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Центральному регіоні», третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

На думку колегії суддів, місцевий суд, розглядаючи та вирішуючи питання про часткове задоволення заявленого у справі цивільного позову потерпілого, не дотримався вимог щодо повного всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин, які мають суттєве значення для вирішення питання про відшкодування шкоди, вирішив цивільний позов потерпілого без врахування норм цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п. 16 роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2003 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», статтею 21 Закону № 1961-ІV від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності, згідно з п. 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У зв`язку з цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд повинен у порядку, встановленому ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Відповідно до полісу № АС/9944205 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.02.20014 р. ( а.п. 71, 124), який діє з 14.02.2014р. до 13.02.2015 р. включно, Приватним акціонерним товариством «Ю.БІ.АЙ» застрахована цивільно правова відповідальність ДП «НЕК «Укренерго».

Таким чином, суд встановивши, що цивільно правова відповідальність ДП « НЕК «Укренерго» застрахована, розглянув цивільний позов з порушенням норм матеріального права - без залучення до участі у справі страхової організації, як цивільного відповідача. І таку помилку суду першої інстанції не може виправити апеляційний суд, а тому вирок в цій частині підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Незважаючи на те, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди не оскаржувався, однак, враховуючи, що вимоги про відшкодування матеріальної то моральної шкоди викладені в одній позовній заяві, враховуючи одні і ті ж підстави для задоволення позовних вимог як по відшкодуванню матеріальної, так і по відшкодуванню моральної шкоди, колегія суддів, приходить до висновку про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову вцілому.

На думку колегії суддів, саме призначення нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства вцілому цивільного позову забезпечить права як потерпілому (цивільному позивачу) так і ДП «НЕК`Укренерго» ( цивільному відповідачу) на повний, всебічний та неупереджений розгляд цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 415, 418 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд за позовом ОСОБА_8 до Державного підприємства НЕК « Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Центральному регіоні», третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в святошинському районному суді м. Києва за стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4