11-кп/775/214/2015(м)
264/3841/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0000560 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 1 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, громадянина України, не працюючого, судимого: 1) 23 квітня 2008 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 14 січня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту; 3) 04 квітня 2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, відбув покарання 12 грудня 2014 року; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 21 лютого 2014 року, приблизно о 18 годині, умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись біля гаражів, розташованих неподалік від будинку АДРЕСА_3 , підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_8 , почав сваритися з останнім та наполягав передати йому металеву тачку, на якій знаходилась макулатура, та наніс потерпілому один удар кулаком в область обличчя, завдавши йому фізичного болю. Після чого, коли потерпілий, залишивши тачку, намагався втекти та по мобільному телефону викликати міліцію, ОСОБА_7 підбіг до нього та відкрито викрав, вирвавши з його рук, мобільний телефон «Nokia С 203» вартістю 250 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар», а також відкрито заволодів тачкою, вартістю 50 грн., на якій знаходилась макулатура, після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 300 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що суд неповно та неправильно оцінив докази у провадженні, послався на докази, які містять суперечності, не допитав свідків, які б свідчили на його користь та доводили хибність обвинувачення, яке суд визнав доведеним.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставинах, за яким його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Цей висновок, зокрема, підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що саме він у зазначених у вироку місці, часі та обставин відкрито викрав тачку у потерпілого ОСОБА_8 ..

Згідно показань потерпілого ОСОБА_8 , 21 лютого 2014 року він повертався додому, біля гаражів по вул.Менжинського в м.Маріуполі зустрів ОСОБА_7 з компанією хлопців, який був в стані алкогольного сп`яніння. Останній підійшов до нього та хотів відібрати в нього тачку. Коли він відмовився віддати ОСОБА_7 тачку, той наніс йому удар кулаком та забрав тачку, а коли він намагався зателефонувати дружині, хтось вдарив його ззаду та почав бити, а потім забрав телефон.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , він біля плавбасейну «Нептун» в Іллічівському районі м.Маріуполя зустрівся з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вони там зустріли потерпілого, який йшов з тачкою. ОСОБА_7 розпочав сварку з ним, вдарив його, той дістав свій мобільний телефон та сказав, що зателефонує до міліції, на що ОСОБА_7 забрав у потерпілого мобільний телефон та тачку.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 , його знайомий ОСОБА_7 звернувся до нього з проханням закласти мобільний телефон, який йому дала його мати, на його паспорт. Вони поїхали на площу Кірова, де він здав мобільний телефон «Нокіа С 203», який йому передав ОСОБА_7 , приблизно за 200 грн.. Факт продажу телефону разом з його паспортними даними було внесено до журналу, що було підтверджено свідком ОСОБА_13 ..

Такі показання суд обґрунтовано визнав достовірними, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні протоколом огляду мобільного телефону потерпілого від 3 березня 2014 року (т.1 а.п.58), протоколом пред`явлення особи для впізнання від 5 березня 2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка скоїла проти нього злочин та заволоділа його майном (т.1 а.п.62-63), протоколом огляду вилученого у ОСОБА_13 журналу зі списком придбаних телефонів, згідно якого 22 лютого 2014 року він придбав телефон потерпілого (т.1 а.п.59).

З матеріалів провадження та вироку видно, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч, відповідають вимогам ст.ст.84-86 КПК України

За встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, а тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те що його безпідставно засуджено не є слушними, так як спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд дав належну оцінку.

Що стосується доводів обвинуваченого про неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що судом не були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки ці свідки були заявлені стороною обвинувачення та судом першої інстанції неодноразово вживались заходи щодо їх приводу та допиту, але ухвали суду не були виконані тому, що вказані свідки знаходяться на території , яка є тимчасово окупованою та непідконтрольною Україні, про що свідчать відповідні документи органів міліції. Підстав для визнання їх недостовірними, як на цьому наполягала захисник обвинуваченого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає, тим більш, що клопотання про допит зазначених свідків від сторін в порядку ч.3 ст.404 КПК України не надходило.

Покарання ОСОБА_7 призначене з додержанням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області