Справа № 689/2249/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року
смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючого судді -
Соловйова А.В.

за участю секрезтаря - Цмикайло Т.В.,

сторін кримінального провадження:

прокурора Яковенко О.В.,

обвинуваченого - ОСОБА_2, захисника -
ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі Ярмолинецького
райсуду матеріали справи у
кримінальному провадженні №0000428
від 17.08.2013 р.

за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1 громадянина України, не
працюючого, освіта середня спеціальна,
не одружений, раніше судимого вироком
Дунаєвецького районного суду від 01.08.2011
р. у справі №1-117/11 за ч. 3 ст. 185 КК
України, засудженого до 2 років і 2
місяців позбавлення волі, звільненого
з місць позбавлення волі 08.08.2013 р.,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15,
ч. 3 ст. 185 КК України, суд

встановив:

ОСОБА_2 в ніч з 16 на 17 серпня 2013 р.
близько 2:00 год. в с. Глушківці
Ярмолинецького району Хмельницької
області, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння з метою
викрадення чужого майна через вікно та
металеву решітку проник у житловий
будинок ОСОБА_4 в АДРЕСА_2. У вказаному
будинку, підійшовши до дивану, на якому
спав син власниці будинку - ОСОБА_5, з
корисливих мотивів - для наживи і
покращення свого майнового стану,
ОСОБА_2 намагався таємно викрасти
належний ОСОБА_5 мобільний телефон
"Nokia-5228" вартістю 348,84 грн., в якому
знаходилась карта пам'яті "Мікро-СД"
об'ємом 4 Гб вартістю 40,61 грн., стартовий
пакет "Київстар-Діджус" вартістю 10 грн.
на якому був залишок коштів в сумі 7
грн., а всього на загальну суму 406,45 грн..
Однак, свій злочинний умисел на таємне
викрадення чужого майна обвинувачений
не довів до кінця з причин, що не
залежали від його волі, оскільки він
був виявлений та затриманий у будинку
ОСОБА_5 та членами його сім'ї.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч.
3 ст. 185 КК України, а саме незакінчений
замах на таємне викрадення чужого
майна (крадіжку), вчинене з
проникненням у житло.

Обвинувачений в судовому засіданні
вину не визнав, ствердив, що дійсно
проник у вказану дату близько 2:00 у
вказаний будинок, але через вхідні
двері і без мети вчинення крадіжки, а з
тим, щоб розпитати у мешканців будинку
дорогу. Визнав, що перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, він попросив
неповнолітнього ОСОБА_6 відвезти його
мотоциклом в с. Глушківці на зустріч із
ОСОБА_7, яку ОСОБА_2 попередньо не
повідомляв про свій приїзд. В с.
Глушківці мотоцикл заглух на відстані
близько 100 м. від будинку потерпілих,
ОСОБА_6 почав намагатись його
відремонтувати, а ОСОБА_2 вирушив до
будинку потерпілих, щоб спитати дорогу.
Увійшовши через вхідні двері та
зробивши кілька кроків ОСОБА_2 відчув
удари та невдовзі побачив себе
затриманим мешканцями будинку.
Стверджуючи спочатку про те, що не
пам'ятає, чи брав він мобільний телефон,
чи ні, згодом заперечив факт замаху на
крадіжку мобільного телефону, але не
зміг пояснити причину появи цього
телефону у кишені його штанів. При
цьому, визнав, що у будинок потерпілого
ОСОБА_2 зайшов не постукавши у двері, не
повідомивши при вході мешканців
будинку про свою появу, не відповівши
на запитання ОСОБА_8: "Хто там?".

Потерпілий ОСОБА_5 в суді ствердив, що в
ніч з 16 на 17.08.2013 р. він спав у своїй
кімнаті, вікно у яку було відчинено, а
мобільний телефон "Nokia-5228" вартістю 348,84
грн., в якому знаходилась карта пам'яті
"Мікро-СД" об'ємом 4 Гб вартістю 40,61 грн.,
стартовий пакет "Київстар-Діджус"
вартістю 10 грн. із залишком коштів в
сумі 7 грн., лежав біля нього на дивані.
Почувши крики в будинку ОСОБА_5
прокинувся, вийшов зі своєї кімнати і
побачив ОСОБА_2 вже затриманим членами
своєї родини. Коли мати ОСОБА_5 - ОСОБА_4
попросила у ОСОБА_5 мобільний телефон,
щоб викликати працівників міліції,
з'ясувалось, що мобільний телефон
відсутній і був виявлений у кишені
штанів ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 в суді повідомив, що в ніч
з 16 на 17.08.2013 р. він перебував у будинку в
АДРЕСА_2 і дивився телевізор, коли почув
що хтось у сусідньому з кімнатою, у якій
він знаходився, приміщенні зачепив
відро. На запитання ОСОБА_8 хто це міг
бути, ніхто не відповів, з чого ОСОБА_8
зробив висновок про проникнення в
будинок сторонньої особи. Відчинивши
двері з своєї кімнати він побачив
обвинуваченого, який намагався його
вдарити, але ОСОБА_8 ухилився від удару,
витягнув ОСОБА_2 з кімнати, у якій спав
ОСОБА_5, заломив йому руки і зв'язав
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 в суді повідомив, що
пізно увечері 16.08.2013 р. з незнайомого
номеру мобільного телефону незнайома
особа, яка пізніше виявилась його
знайомим ОСОБА_2, попросила його
підвезти в с. Глушківці. В с. Глушківці
вони заблукали, мотоцикл заглух, а
ОСОБА_2 пішов питати дорогу в будинок
потерпілого. Підремонтувавши мотоцикл
приблизно за 20 хвилин, ОСОБА_6 почав
їздити по с. Глушківці, а проїжджаючи
повз будинок потерпілого почув шум,
побачив, як у будинку включилось
світло, хтось кричав, що слід викликати
міліцію. Злякавшись, ОСОБА_6 на
мотоциклі втік, не намагаючись
допомогти ОСОБА_2 чи розшукати його.
Ствердив, що зворотню дорогу він
знайшов випадково. При цьому, під час
допиту ОСОБА_6 не одноразово змінював
свої покази щодо того, чи була відома
йому мета поїздки, чи повідомляв його
ОСОБА_2 про свою мету приходу до будинку
потерпілого та про яку саме мету,
причину та місце зупинки мотоциклу,
тривалість очікування ним
обвинуваченого, причина втечі з місця
події при стверджуваній правомірності
поведінки обвинуваченого.

Суд не бере до уваги твердження
обвинуваченого про те, що в будинок
потерпілого він проник через вхідні
двері і не мав на меті вчинення
крадіжки, оскільки потерпілий та
свідки ОСОБА_8, ОСОБА_4 ствердили, що
вхідні двері в будинку були зачинені на
ніч на замок і після затримання ОСОБА_2
всередині вказаного будинку вони
залишались закритими. Хоча ОСОБА_2
відмовився від участі у слідчому
експерименті (а.к.п. 57), у відповідності
до протоколу огляду місця події
(ілюстрація №6) і протоколу слідчого
експерименту (а.к.п. 18 та 53-54 відповідно)
вбачається можливість особи з
комплекцією обвинуваченого вільно
поникнути у приміщення крізь вічка
решітки. Сам обвинувачений визнав, що
про свою появу у чужому будинку в нічну
пору доби він потерпілого та членів
його сім'ї не повідомив у жоден, у т.ч.
загальноприйнятий спосіб (як-от стуком
у двері, натисканням дверного дзвінка),
не відповів на запитання ОСОБА_8 хто
там. Свідок ОСОБА_4 ствердила, що будучи
затриманим ОСОБА_2 розумів
протиправність своїх дій, оскільки
намагався домовитись із господарями,
щоб його відпустили. Мобільний телефон
із відповідними аксесуарами був
виявлений у правій кишені штанів
обвинуваченого, а обвинувачений не
зміг пояснити причини його появи там.
При затриманні обвинувачений чинив
спротив і не намагався пояснити
стверджувану ним причину проникнення у
будинок.

Призначаючи міру покарання, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який згідно із ч. 4 ст. 12 КК
України є тяжким злочином; ступінь
здійснення злочинного наміру, який
характеризується тим, що обвинувачений
проник у житло та фізично заволодів
майном потерпілого; особу винного, який
судимий за злочини проти власності та,
не зважаючи на це, на шлях виправлення
не став і, невдовзі після звільнення з
місць позбавлення волі, скоїв новий
злочин, характеризується за місцем
проживання як судимий та не працюючий
при відсутності на нього скарг зі
сторони сусідів, ніде не працює, будучи
працездатним.

Обтяжуючими обставинами згідно із ст. 67
КК України є вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння, вчинення
злочину повторно та рецидив злочину.
Пом'якшуючих обставин досудовим
слідством не встановлено і такі не були
доведені суду у судових засіданнях.

Враховуючи наведене, виходячи з
санкції, передбаченої у ч. 3 ст. 185 КК
України, суд визнає за необхідне і
достатнє призначити обвинуваченому
покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК
України у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК
України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.
185 КК України і призначити йому
покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання
обчислювати з 12.12.2013 р.. Зарахувати
ОСОБА_2 строк тримання під вартою з дати
затримання - 17.08.2013 р. по 11.12.2013 р.
включно.

Речові докази по справі: мобільний
телефон "Nokia-5228", карту пам'яті "Мікро-СД"
об'ємом 4 Гб, стартовий пакет
"Київстар-Діджус", які перебувають на
зберіганні у потерпілого ОСОБА_5, -
повернути власнику - ОСОБА_5.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_2
ухвалою Ярмолинецького районного суду
від 15.10.2013 р. у вигляді взяття під варту,
залишити до набрання вироком законної
сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер не
встановлений) 410,76 грн. судових витрат
на проведення дактилоскопічної
експертизи на користь держави.

Вирок суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого КПК України, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну
скаргу в апеляційний суд Хмельницької
області через Ярмолинецький районний
суд протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ярмолинецького районного суду
підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького райсуду
А.В.Соловйов