№ 1712/1796/12
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«25» травня 2015 р. смт.Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
захисника підсудного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
підсудного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2012 року за ч.2 ст.190 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.;

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 12 квітня 2013 року вирок Горохівського районного суду від 27 грудня 2012 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасовано та постановлено новий, з призначенням ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді обмеження волі строком 2 роки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2013 року вирок Апеляційного суду Волинської області Волинської області від 12 квітня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін, міра покарання невідбута,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 , протягом березня 2009 року лютого 2011 року, вчинивши злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, знову вчинив аналогічний злочин.

Так, 19 травня 2012 року ОСОБА_6 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , повторно, діючи з метою незаконного заволодіння шляхом шахрайства грошима, заздалегідь не маючи наміру виконувати зобов`язання, уклав з ОСОБА_4 усну домовленість, відповідно до якої зобов`язувався продати останньому 18 будівельних плит по ціні 800 грн. за одну.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , використовуючи вищезазначену домовленість як привід для отримання грошей, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 19 травня 2012 року, перебуваючи в господарстві ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , отримав від останнього 700 доларів США, що відповідно офіційного курсу НБУ купівлі-продажу іноземної валюти складає 5593,7 грн. Зазначені грошові кошти, які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, отримав від потерпілого грошові кошти, які останній 24 травня 2012 року на пропозицію ОСОБА_6 в сумі 6000 грн. перерахував на рахунок № НОМЕР_1 дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_10 в Рівненській філії ПАТ КБ Приватбанк і які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 28.05.2012 року, в господарстві батька потерпілого - ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4000 грн.., які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, отримав від потерпілого грошові кошти, які останній 5 червня 2012 року на пропозицію ОСОБА_6 в сумі 800 грн. перерахував на рахунок № НОМЕР_1 дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_10 в Рівненській філії ПАТ КБ Приватбанк, які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 16 червня 2012 року, в господарстві батька потерпілого - ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3500 грн., які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок шахрайства, вчиненого ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 19893,7 грн.

Підсудний ОСОБА_12 , вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю та дав суду показання слідуючого змісту: у зв`язку із тим, що його, підсудного, дочка 2010 року народження народилася хворою, йому потрібні були гроші на її лікування. Він, підсудний, взяв гроші в потерпілого ОСОБА_4 , а потерпілому мав віддати будівельні плити.

В нього, підсудного, на той час, коли він взяв гроші в ОСОБА_4 будівельних плит не було, однак, він мав їх купити та віддати ОСОБА_4 . На даний час, потерпілому ОСОБА_4 шкода не відшкодована. Він, підсудний,та його дружина пропонували потерпілому, що будуть віддавати борг щомісячно певними сумами, однак потерпілий не погодився. Він розуміє, що взявши в потерпілого ОСОБА_4 кошти, і не віддавши потерпілому за них будівельні плити, він, підсудний, обманув ОСОБА_4 . Він переховувався від суду, тому що один із працівників міліції намагався його «вбити, стріляв в нього». Він, підсудний, писав заяви на неправомірність дій працівника міліції. Він негативно розцінює свої дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 . Будівельні плити він, підсудний, брав з старих корівників, які перед тим купував. Будівельні плити ОСОБА_4 він, підсудний, мав передати протягом одного місяця з часу, коли отримав від нього кошти, однак, він плити не передав, так як їх в нього не було. ОСОБА_4 він, підсудний, до того не знав. Його, підсудного, знайомий сказав, що є людина, якій потрібні будівельні плити.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 , визнає в повному обсязі.

Винність ОСОБА_8 , крім повного визнання ним своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведена іншими зібраними і перевіреними в ході судового засідання доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що в 2012 році, він, потерпілий, домовився з підсудним ОСОБА_6 купити в останнього 18 будівельних плит та дав ОСОБА_6 передоплату. Через деякий час до нього, потерпілого, зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що плити не можна вивезти, тому що не дозволяють умови і попросив дати знов передоплату, так як йому потрібні гроші на лікування дочки. Він, потерпілий, дав гроші ОСОБА_6 .. Потім знову повторилось теж саме. Тоді він, потерпілий, відібрав від ОСОБА_6 розписку, в якій ОСОБА_6 вказав, що взяв в нього, потерпілого, гроші та зобов`язується привезти йому, потерпілому, будівельні плити. Однак, через деякий час, до нього, потерпілого, знову зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що потрібні гроші на солярку, щоб привезти плити. Він, потерпілий, дав ОСОБА_6 гроші. Після цього ОСОБА_6 «пропав». Коли він, потерпілий, телефонував до підсудного ОСОБА_6 , то останній не відповідав на дзвінки.

ОСОБА_6 мав дати йому, потерпілому, 800 гривень за одну будівельну плиту. Підсудний ОСОБА_6 пропонував йому, потерпілому, не тільки будівельні плити, а й блоки. ОСОБА_6 не повернув йому, потерпілому, жодної гривні. Цивільний позов, заявлений до підсудного ОСОБА_6 , він, потерпілий, підтримує в повному обсязі. Дружина підсудного ОСОБА_6 телефонувала йому, потерпілому, в кінці 2014 року та пропонувала частково повертати гроші, щомісячно по 500 гривень. На той час він, потерпілий, не погодився на такі умови, однак в даний час він згідний на такі умови повернення коштів.

З показань свідка ОСОБА_10 , даними нею в судовому засіданні, вбачається, що її та підсудного дочка, 2010 року народження, народилася хворою, тому їм потрібні були кошти на лікування дочки. Вони з чоловіком постійно возили дочку на лікування в Одесу і на це «йшло» дуже багато грошей. Вона, свідок, постійно зверталась до чоловіка з проханням «знайти» гроші на лікування дочки. Чоловік ОСОБА_6 приносив гроші, однак, спочатку, вона, свідок, не знала, де чоловік їх брав. З часом, коли до них почали приходити люди з претензіями до чоловіка, вона, свідок, зрозуміла, що кошти, які давав чоловік на лікування були позичені.

Дії підсудного ОСОБА_8 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України і дана кваліфікація повністю знайшла своє підтвердження в ході судового засідання, так як ОСОБА_9 , протягом березня 2009 року лютого 2011 року, вчинивши злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, знову вчинив аналогічний злочин.

Так, 19 травня 2012 року ОСОБА_6 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , повторно, діючи з метою незаконного заволодіння шляхом шахрайства грошима, заздалегідь не маючи наміру виконувати зобов`язання, уклав з ОСОБА_4 усну домовленість, відповідно до якої зобов`язувався продати останньому 18 будівельних плит по ціні 800 грн. за одну.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , використовуючи вищезазначену домовленість як привід для отримання грошей, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 19 травня 2012 року, перебуваючи в господарстві ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , отримав від останнього 700 доларів США, що відповідно офіційного курсу НБУ купівлі-продажу іноземної валюти складає 5593,7 грн., які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, отримав від потерпілого грошові кошти, які останній 24 травня 2012 року на пропозицію ОСОБА_6 в сумі 6000 грн. перерахував на рахунок № НОМЕР_1 дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_10 в Рівненській філії ПАТ КБ Приватбанк, які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 28.05.2012 року, в господарстві батька потерпілого - ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4000 грн., які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, отримав від потерпілого грошові кошти, які останній 5 червня 2012 року на пропозицію ОСОБА_6 в сумі 800 грн. перерахував на рахунок № НОМЕР_1 дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_10 в Рівненській філії ПАТ КБ Приватбанк, які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , не приступивши до виконання зобов`язання та не маючи наміру його виконувати, шляхом зловживання довірою та обману, який виразився у приховуванні дійсного наміру заволодіти грошима потерпілого та повідомленні неправдивих відомостей, щодо наявності у нього будівельних матеріалів, 16 червня 2012 року, в господарстві батька потерпілого - ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3500 грн., які ОСОБА_6 обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок шахрайства, вчиненого ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 19893,7 грн.

При призначенні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_13 злочину, те, що вчинений підсудним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу підсудного, яка характеризується по місцю проживання з посередньої сторони, обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_14 , суд відносить повне визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2010 року народження, а також те, що неповнолітня дочка 2010 року народження являється інвалідом дитинства та часткове відшкодування майнової шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_14 в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає міру покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_14 майнової шкоди в розмірі 19 893 гривень, моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 400 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 зменшив позовні вимоги, посилаючись на те, що йому відшкодовано 500 гривень, а тому, просить суд, задоволити позов з врахуванням відшкодованих йому 500 гривень.

Суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди підлягає до задоволення частково в сумі 19 393 гривень, так як підсудним ОСОБА_6 відшкодовано потерпілому 500 гривень, що об`єктивно підтверджується розпискою, долученою до матеріалів кримінальної справи в судовому засіданні 22 травня 2015 року.

Підлягає до задоволення також і цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 5 000 гривень, тим більше, що в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 позов в частині стягнення з нього моральної шкоди визнав в повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу, а тому витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень підлягають стягнення з підсудного ОСОБА_6 .

Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_9 був засуджений до міри покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області від 12 квітня 2013 року вирок Горохівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2012 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання було скасовано та постановлено новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України було призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2013 року вирок апеляційного суду Волинської області від 12 квітня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного або часткового складання призначених покарань.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначено за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Поскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України підсудний ОСОБА_6 вчинив в травні-червні 2012 року, тобто до постановлення вироку колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області від 12 квітня 2013 року, то при призначенні міри покарання ОСОБА_6 слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року запобіжний захід підсудному ОСОБА_15 з підписки про невиїзд було замінено на взяття під варту.

Протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, підтверджується, що ОСОБА_9 був затриманий 10 грудня 2014 року, а тому строк відбуття міри покарання слід рахувати ОСОБА_15 з 10 грудня 2014 року.

НА ПІДСТАВІ НАВЕДЕНОГО,
КЕРУЮЧИСЬ СТ.СТ. 321, 324 КПК УКРАЇНИ,
СУД, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому міру покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_16 призначити остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, 2 (два) роки обмеження волі, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області від 12 квітня 2013 року.

Стягнути з підсудного ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 , жителя с. Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, матеріальну шкоду в сумі 19 393 (дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто три) гривні.

Стягнути з підсудного ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 , жителя с. Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з підсудного ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 , жителя с. Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, витрати на правову допомогу в сумі 400 (чотириста) гривень.

Речові докази по кримінальній справі № 1712/1796/12:

- розписку ОСОБА_6 від 28 травня 2012 року, два чеки ПАТ КБ «Приват Банк» поповнення банківської картки ОСОБА_10 за № НОМЕР_2 від 24 травня 2012 року, за № 4013 від 05 червня 2012 року та виписку з банківської картки «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 , жительки с. Старики Горохівського району Волинської області - залишити при матеріалах кримінальної справи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_16 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з 01 години 50 хвилин, 10 грудня 2014 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області на протязі 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою в той же строк з дня вручення вироку.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1