У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і
Мороза М.А.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 1 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженого ОСОБА_1 і його захисника ОСОБА_2 на вирок апеляційного
суду Донецької області від 16 липня 2007 року.

Вироком апеляційного суду Донецької області
від 16 липня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Свірська Іркутської
області РФ,

раніше не судимого в силу ст. 89 КК
України,

засуджено :

- за
п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 роки позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 10
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання засудженому ОСОБА_1
призначено 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Вирішено питання речових доказів відповідно до КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що він 14 лютого 2007 року, увечері,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння за місцем проживання знайомого
ОСОБА_3, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, вирішив вчинити розбійний
напад на перехожих з метою заволодіння їх майном, а при необхідності і скоїти
умисне вбивство. Для цього він узяв зі столу кухонний ніж, який сховав у кишеню
брюк і вийшов на проїжджу частину вул. 250-річчя Донбасу м. Макіївки та став
підшукувати об'єкт для нападу.

15 лютого 2007 року, у період часу з
00год. 30хв. до 1год. ОСОБА_1, перебуваючи в районі зупинки “Червона Гірка” в
м. Макіївка, побачив ОСОБА_4, який йшов по протилежній частині вулиці.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_1 направився за ОСОБА_4. Перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, за мостом через річку “Грузська”, діючи з корисливих
мотивів, він напав на ОСОБА_4 і застосовуючи насильство, небезпечне для життя і
здоров'я особи, яка зазнала нападу, повалив його на землю, і погрожуючи ножем
став вимагати гроші та інші цінності. ОСОБА_4 став чинити опір, у зв'язку з чим
у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство останнього з корисливих мотивів. При
цьому ОСОБА_1, діючи умисно, з метою спричинення смерті ОСОБА_4, завдав йому
удар ножем у грудну клітку зліва, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, яке є
небезпечним для життя в момент спричинення, від чого настала смерть
потерпілого.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_4, ОСОБА_1 заволодів мобільним
телефоном потерпілого вартістю 950грн.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, посилаючись на
те, що його вину у вчиненні злочинів не доведено. Вважає, що суд при розгляді
справи неповно дослідив усі обставини справи та не врахував конкретні обставини
справи, а саме, що свідок ОСОБА_5 обмовив його внаслідок незаконних дій з боку
працівників міліції.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2
просить вирок суду щодо ОСОБА_1 скасувати, справу провадження закрити,
посилаючись при цьому на однобічність та неповноту судового слідства, у зв'язку
з чим не було доведено участь ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
просив касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 залишити
без задоволення, перевіривши матеріали справи, доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги засуджених слід залишити без задоволення,
виходячи з такого.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, суд зробив на підставі
доказів, досліджених у судовому засіданні і детально викладених у вироку.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції всебічно та повно
дослідив зібрані по справі докази, у тому числі і ті, на які містяться
посилання у касаційних скаргах, дав їм належну оцінку в їх сукупності, і дійшов
обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості засудженого
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд послався на його показання
на досудовому слідстві, де той, будучи допитаним як підозрюваний у
присутності захисника 2 березня
2007 року, показав, що 14 лютого 2007 року, приблизно о 24
годині, неподалік зупинки громадського транспорту “Червона Гірка” м. Макіївка, побачив
чоловіка, який йшов йому назустріч. Він вирішив його пограбувати і направився
за ним. Знаходячись на віддалі трьох метрів від чоловіка, покликав його, а коли
той повернувся до нього, то попросив закурити. Підійшовши до чоловіка на
віддаль одного метра, став вимагати у нього сигарету, що спровокувало конфлікт
під час якого він кухонним ножем, який
знаходився в правій кишені штанів, завдав удар чоловікові в груди зліва.

Невідомий чоловік впав на землю і затих. Після цього він за комір куртки
перетягнув тіло в лісопосадку, де в кишені куртки знайшов мобільний телефон і
зв'язку ключів. Труп чоловіка він
зіштовхнув у заглиблення в землі і з метою його приховання закидав поліетиленовими
пакетами, які знайшов тут же на землі. Ніж і
SIM - картку з
мобільного телефону він викинув
(т. 1, а. с. 88-90), а мобільний телефон передав ОСОБА_6

Зазначені показання про умисне вбивство потерпілого з корисливих мотивів
під час розбійного нападу ОСОБА_1 підтвердив під час відтворення обстановки та
обставин події від 3.03.2007 року в присутності понятих і показав обставини
його вчинення на місці події (т. 1, а.с. 92-105).

У суді ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав і
показав, що до вбивства ОСОБА_4 не причетний, а оговорив себе, із-за того, щодо
нього застосовувалися недозволені методи слідства.

Колегія суддів, проаналізувавши усі показання, вірно взяла до уваги і
вважає правдивими ті з них, які ОСОБА_1 давав 2-3 березня 2007 року під час
допиту як підозрюваного та під час відтворення обстановки та обставин події,
оскільки вони давалися з участю захисника, у присутності понятих і ці показання
підтверджуються іншими, зібраними у справі доказами.

Правдивість показань ОСОБА_1 про місцезнаходження трупа обґрунтовано
підтверджується даними протоколу
огляду місце події (т. 1, а.с. 5-17).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 56/326 від 21 травня 2007 року
смерть ОСОБА_4 наступила від гострої
масивної крововтрати, яка розвилася в результаті проникаючого колото-різаного
поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, перикарду та серця
(т. 1, а.с. 137-138).

Згідно з даними додаткової судово-медичної експертизи № 16 від 22 травня
2007 року, враховуючи характер і локалізацію виявленого при дослідженні трупа
ОСОБА_4 проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з
пошкодженням лівої легені, перикарду і серця, воно могло бути спричинено при
обставинах, вказаних ОСОБА_1 як під час допиту 2.03.2007 року, так і під час
відтворення обстановки і обставин події від 3.03.2007 року (т. 1, а.с.
172-173).

Як убачається з показань свідка ОСОБА_6, які він давав під час досудового
слідства і які були перевірені в судовому засіданні, в період з 15 до 17 лютого
2007 року, до нього додому прийшов його знайомий ОСОБА_1 і приніс мобільний
телефон “Нокіа” і просив його продати. Він збув цей телефон ОСОБА_7 за 140
гривень (т. 1, а.с. 70).

Свідок ОСОБА_7 підтвердив показання свідка ОСОБА_6, які були перевірені в
судовому засіданні (т.1, а.с. 128-129).

Під час досудового слідства свідок ОСОБА_5 в своїх показаннях ствердив, що
16 лютого 2007 року після розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_1 показав йому місце,
де заховав труп потерпілого. Вже перебуваючи на місці, ОСОБА_1 став кидати на
труп сміття, яке було поряд, для того, щоб приховати труп (т. 1, а.с. 71-72).

Такі показання свідка ОСОБА_3 суд вірно взяв до уваги, оскільки вони
узгоджуються з іншими показаннями по справі, зокрема, даними протоколу огляду
місця події.

Твердження в касаційних скаргах про те, що свідок ОСОБА_5 обмовив ОСОБА_1
внаслідок незаконних дій з боку працівників міліції, спростовується даними
досудового слідства.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про те, що до нього застосовувались недозволені
методи слідства, перевірялися органами прокуратури. Зокрема, прокурором
Горняцького району м. Макіївки 27 травня 2007 року винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників правоохоронних
органів, які виконують оперативно-розшукові і слідчі дії по кримінальній справі
про обвинувачення ОСОБА_1 за відсутністю складу злочину (т. 1, а.с. 189).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно
оцінив зміну показань засудженого
ОСОБА_1 як спосіб захисту ним своїх інтересів.

Згідно з даними судово-психіатричної експертизи № 377/508 ОСОБА_1 психічним
захворюванням не страждав і не страждає. У період, до якого відносяться
інкриміновані йому дії, він міг давати звіт своїм діям і керувати ними (т. 1,
а.с. 160-164).

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_1 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його
виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів та підстав для
пом'якшення покарання не вбачає.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 16 липня
2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Пошва Б.М. Мороз М.А.