Справа № 1-43/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при
секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю:
прокурора ЖУКОВА А.О., представника потерпілого і цивільного позивача Н.,
захисника - адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по обвинуваченню

К.,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Н.,
Кіровоградської області, громадянина України, українця, з початковою загальною
освітою (7 класів), непрацюючого, військовозобов'язаного, нежонатого, раніше
судимого:

19.12.2002 р. Кіровоградським районним судом за ч. 1 ст.
185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого за
правилами ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим терміном 3 роки;

20.11.2003 р. Новомиргородським районним судом за ч. 2 та
ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

22.01.2008 р. Новомиргородським районним судом за ч. 4
ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, який проживає в с. П.,
Новомиргородського району,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав доведеним, що 20.12.2007 р. близько 14 години
К., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у домоволодінні Л., що
знаходиться у с. П., Н. району Кіровоградської області, із корисливих
спонукань, з метою грабежу, скориставшись безпорадним станом потерпілого та
приставивши до його шиї невстановлений досудовим слідством металевий предмет,
що останній сприйняв як погрозу застосувати насильство, яке не є небезпечним
для його життя чи здоров'я, відкрито викрав у Л. гроші у сумі 455 грн., а також
рукавиці вартістю 9 грн. і з місця події утік, завдавши майнової шкоди у
розмірі 464 грн.

Висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного, представника потерпілого, свідків, висновках експерта, протоколах
слідчих дій та інших документах.

Під час судового розгляду справи підсудний К. власну
винуватість не визнав повністю і пояснив, що насправді він не грабував
потерпілого, а лише позичив у Л. гроші у сумі 400 грн.

Суд відкидає заперечення підсудного, бо вони
спростовуються зібраними у справі доказами.

У ході досудового слідства К. неодноразово стверджував
під час допиту в якості підозрюваного 22.12.2007 р. та обвинуваченого
26.12.2007 р. і 18.02.2008 р., що пограбував потерпілого, але заперечував
наявність у нього ножа (а. с. 23-24, 30-31, 79-80).

Такі ж показання він дав під час очної ставки з
представником потерпілого Н. 14.02.2008 р. (а. с.
67-68)

Потерпілий Л. пояснив слідчим органам, що підсудний
пограбував його, погрожуючи металевим предметом, якого приставив до шиї. Проте
ножа він не бачив і описати його не може (а. с. 34, 56-57).

Згідно записки потерпілого Л. він попросив зателефонувати
до міліції, оскільки підсудний відібрав у нього усі наявні гроші: 455 грн. (а.
с. 11, 16).

Представник потерпілого Н. підтвердив у суді, що був
очевидцем того, як потерпілий у присутності підсудного також стверджував про
відкрите викрадення його майна останнім.

Свідок П. вказав, що зранку 20.12.2007 р. К. перебував у
стані сп'яніння і тому він не допустив його до роботи. У подальшому до кінця
грудня 2007 р. він також не розраховувався з ним за попередню роботу і грошей
йому не сплачував.

Свідок М. пояснив, що вони разом з підсудним вживали
спиртні напої і К. стверджував, що придбав їх у магазині за одержану заробітну
плату.

Суд критично відноситься до показань підсудного та
свідків Б., Ю. у судовому засіданні, оскільки вони непослідовні, нелогічні та
суперечать їх власним показанням під час досудового слідства і не узгоджуються
з показаннями потерпілого, його представника, свідків П., М. на слідстві та в
суді.

Як вбачається із довідки КП “Р.”, вартість рукавиць, що
вже побували у користуванні, становила 9 грн. (а. с. 37).

Суд перевірив пояснення підсудного про його непричетність
до грабежу, у тому числі шляхом допиту представника потерпілого і зазначених
свідків. Проте в результаті такої перевірки вони не підтвердилися.

Суд вважає показання К., свідків Б., Ю., потерпілого Л. в
ході слідства, а також представника потерпілого Н., свідків П., М. у суді
правдивими, бо вони послідовні, логічні та узгоджується з іншими матеріалами
справи.

Як вбачається з обвинувального висновку, органи
досудового слідства обвинувачують підсудного у пограбуванні потерпілого із
застосуванням ножа.

Проте сам підсудний цю обставину завжди заперечував, а
потерпілий за життя не був упевнений, що у К. був ніж, оскільки він його не
розгледів.

Внаслідок огляду місця події, житла підсудного слідчими
органами взагалі ніяких ножів виявлено не було.

Тому суд вважає за необхідне вказати про застосування
підсудним з метою залякування потерпілого невстановленого досудовим слідством
металевого предмета, а не ножа, оскільки доказів про його наявність у справі
немає.

Сукупність вказаних доказів, їх оцінка переконують суд,
що К. скоїв
відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування
насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого Л., вчинений повторно. Тому його дії
потрібно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків,
суд виходить з того, що потерпілий Л. у ході досудового слідства пред'явив
цивільний позов про стягнення з винної особи завданої злочином майнової шкоди у
розмірі 455 грн.

У судовому засіданні його представник Н. відмовився від
позову у повному обсязі.

Наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, йому
роз'яснені.

Ознайомившись із заявою представника позивача, суд вважає
за необхідне закрити провадження у цивільній справі з таких міркувань.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова
прийнята судом.

Відмова від позову приймається судом, оскільки не порушує
охоронюваних законом прав сторін та інших осіб.

При призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд
враховує характер і ступінь тяжкості злочину, а також особу К., який уже двічі
притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих
злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, новий злочин скоїв
під час вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за
інший тяжкий злочин, за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи
від 12.02.2008 р. за № 95 є осудним і суд погоджується з такими результатами
дослідження (а. с. 86-87, 90-105).

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного, суд
визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння, а також щодо особи,
яка перебувала в безпорадному стані (пп. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші
обставини справи, суд дійшов висновку про неможливість виправлення підсудного
К. без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

23.01.2008 р. К. було затримано по підозрі у вчиненні
інкримінованого злочину, а 25.01.2008 р. - за постановою судді
Новомиргородського районного суду - взято під варту (а. с. 47, 54).

За правилами ст. 338 КПК України потрібно зарахувати у
термін відбування покарання час затримання підсудного з 23 по 25.01.2008 р., а
також тримання під вартою під час досудового слідства із 25.01.2008 р. до
розгляду справи в суді в календарному обчисленні.

Керуючись ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 205 ч. 1 п. 3,
206, 209-210, 292-294, 296 ЦПК України, ст. ст. 81, 321-324, 338, 349 КПК
України, суд

З А С У Д И В :

К. визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців.

Згідно положенням ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України суд
визначає покарання за їх сукупністю шляхом поглинення покаранням, призначеним
за новим вироком суду, невідбутої частини покарання, призначеного за вироком
Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2008 р.,
та призначає для відбування остаточне покарання у виді 5 (п'яти) років 6
(шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу
- взяття під варту - залишити без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту
затримання засудженого, тобто із 23 січня 2008 року.

Зарахувати у термін відбування покарання час затримання
К. з 23 по 25.01.2008 р., тобто дві доби, а також тримання під вартою із
25.01.2008 р. до розгляду справи в суді в календарному обчисленні.

Закрити провадження в справі за цивільним позовом
потерпілого Л. до К. про стягнення завданих розкраданням збитків у зв'язку з
відмовою представника заявника Н. від позову та прийняття відмови судом.

Речовий доказ: записку потерпілого Л.,
після набрання вироком законної сили, - зберігати при справі.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під
вартою, - у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО