Дата документу Справа № 226/2924/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 226/2924/14-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/984/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м.Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Димитровського районного суду Донецької області від 4 березня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитрово, Донецької області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)
29 червня 1988 року Красноармійським міським судом за ст. ст. 141 ч. 2, 117 ч. 3, 118 ч. 2, 229-6 ч. 1, 42 КК України до 8 років позбавлення волі. Постановою Донецького обласного суду від 20 серпня 1988 року вирок змінено, вважається засудженим за ст. ст. 117 ч. 3, 141 ч. 2, 118 ч. 2, 229-6 ч. 2, 42 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 5 серпня 1994 року за закінченням строку покарання;
2) 4 жовтня 1995 року Димитровським міським судом за ст. ст. 140 ч. 3, 229-6 ч. 2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від наркоманії, звільнений 27 березня 1999 року за закінченням строку покарання;
3) 15 вересня 1999 року Димитровським міським судом за ст. 143 ч. 2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 22 вересня 2001 року за закінченням строку покарання;
4) 24 жовтня 2002 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;
5) 28 травня 2003 року Димитровським міським судом за ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70 ч. ч. 2, 4 КК України, до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 03 листопада 2004 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 місяць 16 днів;
6) 7 лютого 2006 року Димитровським міським судом за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки;
7) 8 жовтня 2007 року Димитровським міським судом за ст. ст. 309 ч. 2, 71 ч. 1, ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
8) 13 березня 2008 року Красноармійським міським судом за ст. 309 ч. 2, 70 ч. 4 до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 16 липня 2010 року за закінченням строку покарання;
9) 5 травня 2014 року Димитровським міським судом за ст. 309 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, покарання за вироком не відбувалось,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 5 травня 2014 року, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.
Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІ № 6 м. Артемівська, взято під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обчислено з 4 березня 20 І 5року.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 11 липня 2014 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою попросити попити води зайшов на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_8 , де побачив дитячу коляску, що належить ОСОБА_8 . Діючи з раптово виниклим наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 умисно, повторно з корисливою метою викрав з двору дитячу коляску «Ріссоllinо luх», вартістю 708 грн., яка належала ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 вказує на обставини справи, свій тяжкий стан здоров`я, зокрема він є хворим на ВІЛ-інфекцію, туберкульоз та ін., тому просить пом`якшити вирок суду та застосувати ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який вважав, що апеляція обвинуваченого підлягає задоволенню частково із зменшенням покарання по совокупності вироків, розглянувши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на доказах, досліджених в порядку, передбаченому КПК України, та в апеляції не оскаржується.

Перевіряючи законність і обґрунтованість вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При його обранні суд урахував, як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності, вчинив вказаний злочин після постановлення попереднього вироку Димитровського міського суду від 5 травня 2014 року. До обтяжуючих покарання обставин суд відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. При цьому зазначив, що при призначенні покарання відсутні підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Між тим, враховуючи обставини справи, не велику вартість вкраденого те, що дитяча коляска повернута потерпілій, стан здоровя обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити йому покарання за сокупностю вироків

Обставин, які б давали підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 4 березня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 змінити,

вважати його засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сокупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 5.05.2014 року і призначить йому остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженому, в той же термін, з моменту одержання копії цієї ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4