Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кривенди О.В., Шевченко Т.В.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 17 травня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на судові рішення щодо ОСОБА_1
Вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 6 березня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та
мешканця м. Євпаторії Автономної Республіки Крим,

раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України на
вісім років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 296 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання - вісім років позбавлення
волі.

Ухвалою Апеляційного
суду Автономної
Республіки Крим від 30 травня
2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він 17 вересня 2002 року приблизно о 4-й годині, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння на будівельному майданчику, розташованому на пероні
залізничного вокзалу в м. Євпаторії, із хуліганських
спонукань завдав удари ногами у різні частини тіла ОСОБА_4, після цього з
висоти фундаментного блоку стрибав йому на груди, внаслідок чого заподіяв
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У касаційній скарзі
захисник - адвокат ОСОБА_2 посилається на
допущені судами першої та апеляційної інстанцій істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, вказує на те, що в справі відсутні докази
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому
злочину, просить скасувати судові рішення щодо засудженого, а справу - закрити.

Аналогічні доводи та прохання
містяться і в касаційній скарзі захисника ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав свою
касаційну скаргу, думку прокурора, який просив задовольнити касаційні скарги
частково, скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1, а справу - направити на новий судовий розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 334 КПК України
у мотивувальній частині обвинувального вироку наводяться докази, на яких
ґрунтується висновок суду щодо підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає інші докази.

Виходячи зі змісту вказаної
норми закону, суд має проаналізувати фактичні дані, що містяться у показаннях
підсудного, потерпілих, свідків, висновках експертів та в інших джерелах доказів,
які стверджують чи спростовують обвинувачення. З названих джерел у вироку мають
бути наведені фактичні дані, які стосуються обставин, що доказуються.

Проте місцевий суд у вироку
не навів належної оцінки досліджених ним доказів на обґрунтування того, чому
одні з них прийняті і покладені в основу його висновків, а інші ним відкинуті.

Так, обґрунтовуючи висновок
про винуватість ОСОБА_1у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд послався на
показання потерпілої ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, хоча, як видно з матеріалів справи, потерпілій та
вказаним свідкам нічого про обставини вчинення злочинів щодо ОСОБА_4 не відомо.

Як на докази обвинувачення
ОСОБА_1 суд послався й на показання

свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які були понятими під час проведення
відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_1 Ці свідки, крім
іншого, стверджували, що ОСОБА_1 під час проведення зазначеної слідчої дії
добровільно розповідав про те, що, стрибнувши декілька разів на потерпілого,
виявленою у нього на шиї мотузкою почав його душити.

За висновком
судово-імунологічної експертизи № 1046 від 30 вересня 2002 року, на яку також
послався суд, формулюючи обвинувачення, на мотузці, вилученій з шиї трупа
ОСОБА_4, виявлені антигени, походження яких від ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не
виключається.

Проте суд не дав оцінки
зазначеним показанням свідків та висновку експертизи в сукупності з іншими
доказами, а саме, висновками судово-медичних експертиз про те, що морфологічні
особливості странгуляційної борозни не відповідають способу затягування петлі,
який показав ОСОБА_1 при відтворенні обстановки і обставин події за його
участю.

Не дав суд оцінки й даним,
встановленим протоколом відтворення
обстановки і обставин події з участю свідка ОСОБА_14, який під час
проведення вказаної слідчої дії стверджував про те, що бачив, як 17 вересня
2002 року близько 5-ї години ранку потерпілого попід руки тягли два кремезних
чоловіки у камуфляжній формі і залишили його там, де потім був виявлений труп
ОСОБА_4

У судовому засіданні цей
свідок підтвердив зазначені обставини.

Суд визнав показання ОСОБА_14
неправдивими, проте, на порушення вимог ст. 67 КПК України, не зіставив
відомостей, які містяться у цьому джерелі доказів, з іншими доказами в справі.

Відповідно до ст. 334 КПК України у
випадку, коли у справі призначалась додаткова або повторна експертиза і у
висновках експертів містяться різні висновки з тих самих питань, суд у вироку
має навести оцінку щодо кожного висновку в сукупності з іншими доказами у
справі і навести мотиви, з яких він погодився з одним висновком і відкинув
інші.

Проте місцевий суд, постановляючи
вирок щодо ОСОБА_1, вказаних вимог закону не дотримався.

Так, 9 грудня 2005 року суд
призначив у справі додаткову судово-медичну експертизу, проведення якої доручив експерту ОСОБА_15

У своєму висновку № 366 від 12
грудня 2005 року цей експерт зазначив, що утворення всіх тілесних ушкоджень,
виявлених на трупі ОСОБА_4, внаслідок стрибків і ударів ногами категорично
виключається.

Також у висновку зазначено, що ці
тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_1 при
проведенні відтворення обстановки і обставин події з його участю.

Крім того, експерт вказав, що
залишаються нез'ясованими обставини заподіяння потерпілому численних і масивних
тілесних ушкоджень грудини та голови, виявлення слідів крові біля трупа так і
на значній відстані від нього.

Як видно з вироку, вказаному
висновку експертизи місцевий суд оцінки не дав.

Не дослідивши всі докази в справі,
суд дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих йому дій,

Апеляційний суд на допущені судом
першої інстанції порушення вимог кримінально-процесуального закону, які колегія
суддів вважає істотними, уваги не звернув та залишив вирок місцевого суду без
зміни.

За таких обставин судові рішення
щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий
розгляд, під час якого суду необхідно розглянути справу у відповідності з
вимогами закону та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України,

у
х в а л и л а :

касаційні скарги захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити
частково.

Вирок Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 6 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 30 травня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

судді:

Селівон О.Ф.
Кривенда О.В.
Шевченко Т.В.