АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2355/14-к Номер провадження 11-кп/786/370/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 152 КК України ОТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у закритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000616 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, жителя АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечно діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:

за участю прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

На ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вчинення ним суспільно-небезпечного діяння.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення не навела переконливих і достатніх доказів, на підставі яких дійшла висновку про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище суспільно-небезпечного діяння.

Вказує, що ОСОБА_11 не вчиняв ні згвалтування, ні статевого акту з потерпілою взагалі, ні замаху на її згвалтування.

Вважає, що клопотання не містить чіткого зазначення в чому саме проявилося застосування реального насильства до потерпілої, якими діями ОСОБА_7 поставив потерпілу у безвихідний стан, в чому проявився безвихідний стан. Зазначає про відсутність доказів вчинення згвалтування і вважає, що це навіть спростовується рядом документів, які є в кримінальному провадженні.

Стверджує, що потерпіла оговорила ОСОБА_7 під тиском, який на неї вчиняли протягом досудового розслідування.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 30.06.2014 в м. Миргород, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту по вул. Боровиковського зустрів неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою намагався завести розмову і провести додому та в подальшому йшов за нею незважаючи на категоричну відмову потерпілої. Проходячи повз міське кладовище мікрорайону «Дранки», що поблизу вулиць Хуторянської та Єрківської в м. Миргороді, він обігнав потерпілу, перегородивши їй шлях, після чого схопив і в подальшому утримував її за ліву руку та штовхнув на землю, де, під загрозою застосування насильства, поставивши потерпілу у безвихідний стан, чим паралізував її волю, тим самим змусив поступитись його вимогам та знявши з останньої одяг, згвалтував, тобто вступив у статеві зносини проти її волі.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Вирішено питання про речові докази.

Приймаючи таке рішення суддя визнав доведеним, що ОСОБА_7 своїми діями вчинив згвалтування неповнолітньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, тобто суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 152 КК України.

Проте ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності, так як згідно висновку експерта останній виявляє активний тип суспільної небезпечності через наявність у нього емоційно-вольових порушень на фоні розумової відсталості та рекомендовано застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої, її законного представника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги згідно її меж, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів провадження, доведено судом першої інстанції, що ОСОБА_7 своїми діями вчинив згвалтування неповнолітньої, тобто суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 152 КК України.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 152 КК України.

Судом встановлено, що відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 38 від 27.01.2015 у ОСОБА_7 наявне вроджене недоумство, яке є постійне, але воно обтяжується вираженими порушеннями поведінки, що потребують лікувальних заходів. Наявне вроджене недоумство позбавляє ОСОБА_7 здатності усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. Тому йому було рекомендовано примусові заходи медичного характеру направлені на лікування (усунення) вказаних порушень поведінки.

У зв`язку з цим та враховуючи, що ОСОБА_7 виявляє активний тип суспільної небезпечності через наявність у нього емоційно-вольових порушень на фоні розумової відсталості, тяжкість скоєного, з урахуванням висновків експертиз, суд прийшов до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_7 передбачені ст. 94 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

З даними висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Твердження захисника, що сторона обвинувачення не навела переконливих доказів, які б вказували, що ОСОБА_7 вчинив вказане суспільно небезпечне діяння, спростовуються матеріалами провадження, дослідженими судом першої інстанції та підтверджені поясненнями потерпілої, яка надавала стабільні показання щодо вчиненого відносно неї злочину.

Підстав для обмови ОСОБА_7 у потерпілої колегією суддів не виявлено, і навіть навпаки потерпіла ОСОБА_9 будь-яких претензій до підозрюваного не пред`являла.

Оскільки потерпіла надзвичайно позитивно характеризується, в судовому засіданні надала свідчення про обставини скоєного злочину, які узгоджуються з раніше наданими поясненнями та матеріалами провадження в цілому, будь-яких заяв про вчинення щодо неї тиску остання не заявляла, тому колегія суддів не знайшла підстав для недовіри поясненням потерпілої ОСОБА_9 , або свідчення того, що вона оговорила ОСОБА_7 .

З огляду на вказане, колегія суддів не знайшла підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом без зміни.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4