Провадження № 1-кп/537/41/2015
Справа № 537/7135/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня, розведений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює автослюсарем в ПП «Косяк», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий:

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:

26.12.2014 року до Крюківського районного суду м. Кременчука з прокуратури м. Кременчука надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Згідно обвинувального акту встановлено, що 27.09.2014 року, близько 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_4 , наніс останньому удар кулаком правої руки в область носу, від якого ОСОБА_4 впав, ударившись тем`яною частиною голови об бордюр. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, переломом кісток черепа, забоєм головного мозку і крововиливом над тверду мозкову оболонку лівої половини голови та інших тілесних ушкоджень, які по ступеню тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Своїм діями, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення короткочасного розладу здоров`я потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, а саме визнав в тому, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження з необережності захищаючись, і не визнає в умисному нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Цивільний позов визнає частково, а саме визнає суму спричиненої матеріальної шкоди в сумі, вказаної в позові за відрахуванням суми, яку він витратив на лікування потерпілого, і надану ним суду, моральну шкоду визнає в сумі 10 000 грн., витрати на надання правової допомоги не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті показав, що потерпілого знав, як чоловіка його знайомої по роботі ОСОБА_9 , ніяких стосунків не підтримував. 27.09.2014 року він відвідував змагання з мотокросу разом зі своєю знайомою, де зустрівся зі знайомою по роботі ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_4 .. Після закінчення змагань близько 23 години він погодився відвезти додому на своєму автомобілі свою знайому на 1-й Занасип і також погодився після цього відвезти додому ОСОБА_10 з її чоловіком. Приїхавши на 1-й Занасип в район авто ринку, він викликав таксі і відправив додому свою знайому, при цьому ОСОБА_11 перебували в автомобілі на задньому сидінні. Сівши в автомобіль перед початком руху, він почув сварку між ОСОБА_12 та її чоловіком, з приводу чого сказати не може, на що він сказав їм вийти з машини і сваритися на вулиці. Останні вийшовши з автомобіля і відійшовши на відстань близько 10 метрів стали сваритися на дорозі біля бордюра, а він залишився в машині. На вулиці було вже темно. Через 5 хвилин він побачив, що потерпілий почав кричати на ОСОБА_13 і він підійшов до них з метою припинити конфлікт. При цьому, потерпілий почав хапати за руки ОСОБА_13 і трясти їх, на що він зробив ОСОБА_14 зауваження, однак останній не реагував, продовжуючи свої дії. Він знову зробив йому зауваження, після чого потерпілий почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. При цьому, ОСОБА_15 наніс йому два удари кулаками по тулубу, він намагався ухилитися від них і відмахнувся правою рукою не стиснутою в кулак від його ударів, після чого останній впав спиною на землю в районі бордюра. Підійшовши до ОСОБА_15 він допоміг йому піднятися і сісти на бордюр. Побачивши у ОСОБА_15 кров з носа він взяв в машині серветки і дав останньому для зупинки крові, запропонувавши відвезти його в лікарню, на що ОСОБА_15 відмовився і тоді він, посадивши його в машину повіз ОСОБА_15 з дружиною додому в с. Піщане. Побачивши розбитий ніс у потерпілого, зрозумів, що відмахуючись зачепив потерпілого в районі носа. Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 не було. Доїхавши до початку села в його машині спустило колесо і ОСОБА_16 додзвонилася до свого родича, який приїхав і забрав ОСОБА_13 з чоловіком. Наступного дня йому подзвонила ОСОБА_16 і повідомила, що ОСОБА_15 стало зле і вони викликали машину швидкої допомоги, на що він сказав, що приїде. По приїзду в с. Піщане до місця мешкання подружжя ОСОБА_11 , він побачив ОСОБА_15 , який самостійно вийшов з будинку і сів в машину швидкої медичної допомоги, яка відвезла ОСОБА_15 в Центральну районну лікарню. Приїхавши в лікарню він поспілкувався з лікарем, який оглядав ОСОБА_15 , який повідомив, що все буде добре, після чого він сплатив кошти на лікування ОСОБА_15 на підставі виписки лікаря. Через 3 години йому знову подзвонила ОСОБА_16 і повідомила, що ОСОБА_15 стало зле і його відвезли до Третьої міської лікарні, після чого він також поїхав до лікарні, де запропонував сплатити за лікування, звідки працівники міліції запросили його проїхати в райвідділ міліції де повідомили, що він обвинувачується у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Потерпілий на змаганнях вживав алкоголь, так як у виписці з районної лікарні є запис про наявність у останнього перегару. Стверджує, що тілесні ушкодження наніс потерпілому ненавмисно, а захищаючись від нападу потерпілого на нього, відмахуючись рукою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат за угодою ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що обвинувачений повністю визнає свою вину в тому, що спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, але прохає врахувати, що вказані тілесні ушкодження були вчинені не навмисно, а з необережності. Прохає врахувати повне відшкодування завданої матеріальної шкоди, досягнення мирової угоди стосовно відшкодування моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_17 є його дружиною, обвинуваченого бачив кілька раз, стосунків ніяких. Стосовно того дня, коли він отримав тілесні ушкодження нічого не пам`ятає взагалі, так як у нього провал пам`яті. Послухавши обвинуваченого може сказати, що не вірить що міг полізти до обвинуваченого битися, з жінкою міг посваритися, але тільки посваритися без рукоприкладства. Пам`ятає тільки, як він перебував в 3-й міській лікарні на лікуванні, спочатку не пам`ятав навіть своє ім`я, батьків, друзів, тощо. Пам`ятає, що до травми проживав разом з дружиною та дитиною, але як проживав і які були між ними відносини - не пам`ятає, зараз після лікарні проживає з матір`ю. На даний час у нього не працює права рука і нога, самостійно перебувати на вулиці, самостійно себе обслуговувати не може, потребує стороннього нагляду. Цивільний позов не підтримує, в ході судового розгляду між сторонами укладена мирова угода. Стосовно кваліфікації дій обвинуваченого підтримує думку представника. Не наполягає на позбавленні волі обвинуваченого, прохає суд винести покарання на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 за угодою адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що в ході судового розгляду між сторонами укладена мирова угода стосовно відшкодування завданої моральної шкоди, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі. Стосовно кваліфікації дій обвинуваченого покладається на розсуд суду. Не наполягає на позбавленні волі обвинуваченого, прохає суд винести покарання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що потерпілий є її чоловіком, обвинуваченого знає з червня 2014 року, який є колегою по роботі, підтримує з ним дружні стосунки. 27.09.2014 року з 16 години 30 хвилин вона з чоловіком перебували на змаганнях на автодромі, де перебував і обвинувачений зі своєю знайомою. Чоловік на змаганнях випив близько 3 пляшок пива, ємкістю 0,5 л. Обвинувачений також вживав алкогольні напої, так як від нього був перегар, але який і скільки сказати не може. Близько 21 години, коли обвинувачений збирався від`їджати, щоб відвезти додому знайому, вона поросилася поїхати з чоловіком з ними, щоб ще погуляти, а потім, щоб ОСОБА_18 відвіз їх додому, на що останній погодився. Вона з чоловіком сіли на задні сидіння автомобіля, знайома обвинуваченого на переднє і вони поїхали в район 1-го Занасипу до кінцевої зупинки маршруту №3. Там ОСОБА_18 викликав таксі для знайомої і відправив її додому а вони з ОСОБА_15 , перебуваючи в автомобілі почали сімейну сварку. При цьому, вона, не бажаючи продовжувати сварку вийшла з машини на дорогу, а ОСОБА_15 вийшов за нею і продовжував сварку, відійшовши від машини на відстань близько 20 метрів, стоячи на дорозі біля бордюра. В ході сварки обвинувачений перебував в автомобілі і побачивши, що ОСОБА_15 почав хватати її за руки, а вона намагалася при цьому звільнитися, підійшов до них і зробив ОСОБА_15 зауваження, що сваритися будете вдома. При цьому ОСОБА_19 стояв навпроти ОСОБА_15 на відстані близько 1 метра обличчям до обличчя. ОСОБА_15 при цьому вилаявся з бік обвинуваченого нецензурною лайкою штовхнув ладонею руки обвинуваченого в плече, на що останній вдарив кулаком, якої руки не пам`ятає, ОСОБА_15 в ніс, від чого ОСОБА_15 впав спиною на дорогу, вдарившись головою об бордюр. При поштовху ОСОБА_19 не втрачав рівновагу і не розмахував руками, а відхилившись трохи назад зразу ж вдарив ОСОБА_15 . Обвинувачений допоміг ОСОБА_15 піднятися і сісти на бордюр, після чого приніс з автомобіля серветки, так як у ОСОБА_15 з носа йшла кров і запропонував відвезти його до лікарні, на що ОСОБА_15 відмовився і сказав відвезти його додому. Сівши з ОСОБА_15 в автомобіль до ОСОБА_20 , останній повіз їх в с. Піщане, при цьому у ОСОБА_15 продовжувала з носа йти кров, інших ушкоджень не було. Доїхавши до дорожнього знаку «Піщане» у обвинуваченого спустило колесо в автомобілі і вона по телефону викликала свого брата ОСОБА_21 , який і відвіз їх з чоловіком додому. Вдома ОСОБА_15 поскаржився на головний біль ліг спати. Вранці ОСОБА_15 почав скаржитись на сильний головний біль, в зв`язку з чим близько 10 години його мати викликала машину швидкої допомоги. Вона подзвонила ОСОБА_22 і повідомила про це, на що останній приїхав до них додому і потім поїхав за машиною швидкої допомоги в районну лікарню, де сказав, що оплатить лікування ОСОБА_15 . Лікар оглянувши ОСОБА_15 сказав, що у нього може бути струс головного мозку і йому необхідно відлежатися в лікарні. Близько 18-19 години з лікарні подзвонили і повідомили , що ОСОБА_15 стало зле і його відправили в реанімацію 3-ї міської лікарні, де йому зробили операцію. Після лікування в стаціонарі ОСОБА_15 мати забрала до себе додому і на даний час вони однією сім`єю не проживають. Стосовно сварок, то раніше вони також сварилися за обопільної ініціативи, до отримання травми чоловік казав, що не хоче жити з нею, а живе тільки заради дитини, однак їх сварки були тільки словесні.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що потерпілий є чоловіком її доньки ОСОБА_24 , стосунки між ними добрі, обвинуваченого не знає. 27.09.2014 року донька з потерпілим після роботи поїхали подивитись на змагання в с. Недогарки, повернулися додому близько 22-23 години. У потерпілого вона бачила кров з носа і лопнуту шкіру на переноссі, він умився і ліг спати. На її питання що сталося донька повідомила, що вони почали сваритися з ОСОБА_15 в машині ОСОБА_6 , потім вийшли з машини і в ході сварки на вулиці її знайомий ОСОБА_6 втрутився, сказавши ОСОБА_15 , щоб він не ображав її, на що ОСОБА_15 щось відповів і в подальшому штовхнув ОСОБА_25 в плече, а останній вдарив його один раз кулаком в перенісся. Після удару ОСОБА_15 впав спиною на асфальт, коли підвівся у нього пішла кров з носу і відмовившись їхати в лікарню, ОСОБА_26 повіз їх додому. Зранку донька повідомила, що ОСОБА_15 не встає і в нього болить голова, після чого вона викликала швидку допомогу додому, яка відвезла ОСОБА_15 в районну лікарню, де оглянувши повідомили, що в нього легкий струс мозку і залишили в лікарні. При цьому ОСОБА_15 пересувався самостійно і не хотів їхати в лікарню. Вона повідомила про це ОСОБА_27 і той приїхав в лікарню і сплатив вартість призначених ліків. При спілкуванні з лікарні з ОСОБА_28 , останній повідомив , що він заступився на доньку, визнав, що він винуватий, що так сталося і не знає чого втрутився в сварку. Близько 18 години їй подзвонили з лікарні і повідомили, що ОСОБА_15 стало зле і його відвезли в 3-тю міську лікарню. Де йому в подальшому робили операцію. Після лікарні мати забрала ОСОБА_15 до себе додому і заборонили до них з`являтися, звинувативши її, що не викликала швидку допомогу звечора і з того часу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не проживають разом.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні надав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показала, що потерпілий є її сином та разом з дружиною ОСОБА_9 та дитиною проживають у дружини. По суті пояснила, що зі слів дружини ОСОБА_9 27.09.2014 року вони відпочивали на авто гонках і після чого поїхали додому на машині її знайомого. При цьому між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_6 на її прохання втрутився в сварку. В ході сварки обвинувачений наніс ОСОБА_15 один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_15 впав і вдарився головою об бордюр. Після цього у ОСОБА_15 з носа пішла кров, однак він відмовився від надання йому медичної допомоги і вони поїхали в сторону с. Піщане. По дорозі вони пробили колесо і вона подзвонила брату, який приїхав і відвіз їх додому. Ввечері ОСОБА_15 стало погано і він ліг спати. Зранку йому стало ще гірше і вони викликали швидку допомогу, яка відвезла ОСОБА_15 в районну лікарню. Після того, як йому стало гірше його відвезли в 3-тю міську лікарню м. Кременчука, де ОСОБА_15 зробили операцію, після чого він проходив курс лікування як в 3-й лікарні так і в районній. ОСОБА_15 отримав тяжку черепно-мозкову травму, забій головного мозку, тощо. На даний час ОСОБА_15 визнаний інвалідом 3-ї групи загального захворювання, потребує постійного нагляду, так як не може в повній мірі себе обслуговувати, працювати, самостійно пересуватися, тощо. Зі слів дружини на гонках ОСОБА_15 вживав пиво. Обвинуваченого вона не бачили, знає, що частково лікування сина сплачувала мати останнього.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що потерпілого знає близько двох років, так як він чоловік його двоюрідної сестри ОСОБА_24 , стосунки товариські, обвинуваченого бачив один раз, стосунків не підтримує. 27.09.2014 року між 22 та 23 годинами до нього на мобільний телефон подзвонила ОСОБА_16 і попрохала забрати її з ОСОБА_15 на в`їзді до с. Піщаного біля дорожнього знаку. У ОСОБА_15 обличчя було в крові в районі носу. Він відвіз їх додому, при цьому він не запитував їх що сталося, а вони не казали.

Враховуючи протиріччя в показаннях свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_9 стосовно обставин вчинення злочину, а саме згідно показань ОСОБА_32 стосовно того, що ОСОБА_9 в розмові з нею повідомила, що обвинувачений ОСОБА_6 втрутився у сварку між нею та потерпілим за її проханням, що заперечувала свідок ОСОБА_9 , був проведений одночасний допит вказаних свідків.

В ході одночасного допиту свідок ОСОБА_30 наполягала на своїх показаннях стосовно повідомлення їй свідком ОСОБА_9 про втручання ОСОБА_6 в сварку за її проханням, а свідок ОСОБА_9 заперечила дані показання, стверджуючи, що про те, що ОСОБА_6 втрутився з сварку за її проханням, вона ОСОБА_33 не казала і це не відповідає дійсності і наполягала на своїх раніше даних показаннях, а саме, що ОСОБА_6 втрутився в сварку самостійно.

Таким чином, враховуючи, що свідок ОСОБА_30 не була очевидцем сварки та обставин втручання обвинуваченого в неї, і її показання ґрунтуються на поясненнях, отриманих нею, з її слів, від свідка ОСОБА_9 , яка категорично це заперечує, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_32 в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України не вірна, а його дії необхідно кваліфікувати за ст.128 КК України і його вина повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням , яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З об`єктивної сторони тілесні ушкодження характеризується: дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень, причинним зв`язком між зазначеними діянням та на слідками. В даному випадку судом достовірно встановлено наявність вказаних обставин, що не заперечувалось самим обвинуваченим. При цьому суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України повинна полягати в умисні формі вини обвинуваченого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Судовим розглядом не спростовано, що обвинувачений ОСОБА_6 не мав прямого умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження. Завдаючи удару в обличчя потерпілому ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 не передбачав таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв не умисно, а з необережності і тому кваліфікувати його дії слід, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми діями, що виразилися в необережному спричиненні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, вчинив злочин, передбачений ст.128 КК України.

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.128 КК України також повністю підтверджується іншими доказами по справі, що безпосередньо досліджені судом:

- витягом про внесення в ЄРДР 29.09.2014 року повідомлення про спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень за ч.1 ст.121 КК України;

- повідомленням з 3-ї Міської лікарні м. Кременчука про діагноз хворого ОСОБА_4 і проведенню останньому операції;

- карткою виїзду бригади екстреної медичної допомоги по Кременчуцькій підстанції за адресою : АДРЕСА_3 до гр. ОСОБА_4 ;

- випискою з медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого № 4242 з 3-ї Міської лікарні м. Кременчука від 24.10.2014 року про наявний діагноз та лікування потерплого ОСОБА_4 ;

- випискою з медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого № 4484 Кременчуцької центральної районної лікарні від 21.11.2014 року про наявний діагноз та лікування потерплого ОСОБА_4 ;

- висновком експерта № 1388 від 05.12.2014 року , згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, з синцем в лівій скроневій ділянці, набряком м`яких тканин і саден на носі, переломом кісток черепа, забоєм головного мозку і крововиливом під тверду мозкову оболонку лівої половини голови, які загострились правобічним геміпарезом, птозом верхньої повіки. Травматичним мідріазом, виходом (застійного) диска зорових нервів лівого ока, а також ангіоретинопатією обох очей. Вище перераховані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, можливо у вказаний період часу, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації, та за ступенем тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Не виключено, що вище вказані тілесні ушкодження могли утворитися в результаті удару рукою стиснутою в кулак, в обличчя потерпілому (при цьому тілу було надано прискорення) з послідуючим падінням та ударом лівою половиною голови об тверду поверхню, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації. Положення потерпілого в момент спричинення йому тілесних ушкоджень , могло бути любим в просторі, при вимозі доступності пошкодженої частини тіла до травмуючого предмета. Враховуючи характер, локалізацію і механізм утворення, а також дані медичної документації і масивність травми малоймовірно, що вище вказані тілесні ушкодження потерпілий міг сам собі заподіяти.

- проведеним слідчим експериментом від 29.09.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 показала про обставини нанесення її чоловіку ОСОБА_4 тілесних ушкоджень обвинуваченим та фото таблицею до нього;

- проведеним слідчим експериментом від 06.12.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 показала про обставини нанесення її чоловіку ОСОБА_4 тілесних ушкоджень обвинуваченим;

- висновком експерта № 1427 від 06.12.2014 року, згідно якого покази свідка ОСОБА_9 надані нею в ході проведення слідчого експерименту по механізму, характеру і локалізації тілесних ушкоджень , можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду місця події від 29.09.2014 року, згідно якого оглянуто місце вчинення злочину, а саме перехрестя вулиць М. Говорова і Басейної в м. Кременчуці, покриття проїзних частин асфальтне, проїжджа частина вилиці на перехресті огороджена бордюр ним каменем висотою 12 см та фототаблицею до нього;

- висновком експерта № 1156 від 01.10.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі і лівій руці, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в результаті ударів руками стиснутими в кулак, або іншими тупими предметами побідними за характеристикою, у вказаний період часу, про що свідчить їх характері локалізація, та за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

- проведеним слідчим експериментом від 06.12.2014 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_6 показав про обставини нанесення ним потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та фототаблицею до нього;

- висновком експерта № 1426 від 06.12.2014 року , згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_6 надані ним в ході проведення слідчого експерименту по механізму, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 ;

- висновком експерта № 1428 від 06.12.2014 року , згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_6 надані ним в ході проведення слідчого експерименту по механізму, характеру і локалізації тілесних ушкоджень , можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 ;

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_6 ст.128 КК України вірна, так як він спричинив необережне тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України до 80 годин громадських робіт, 08.02.2013 року знятий з обліку Автозаводського РП КВІ по відбуттю покарання, на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері не перебуває; в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває; працездатний; по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні матір ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом 3-ї групи загального захворювання без терміново, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ст.128 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В підготовчому судовому засіданні потерпілим був поданий цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування з останнього на користь потерпілого 11 544 грн. завданої майнової шкоди та 50 000 грн. завданої моральної шкоди. В подальшому в ході судового розгляду обвинуваченим завдана матеріальну шкода була відшкодована в повному обсязі, а стосовно моральної шкоди 28.05.2014 року була укладена між потерпілим та обвинуваченим мирова угода, згідно якої останні дійшли згоди, що моральна шкода складає 25 000 грн., яка буде відшкодовуватися обвинуваченим ОСОБА_6 щомісячно в сумі не меншій 1 000 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе затвердити дану угоду, яка не протирічить законодавству України.

Суд бере до уваги думку потерпілого та його представника стосовно того, що вони не наполягають на реальному позбавленні волі обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст.ст. 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим за ст.128 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без згоди органів кримінально-виконавчої системи. Повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Затвердити мирову угоду, укладену 28.05.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання прибути до службової особи Крюківського РП КМВ КВІ УДПтС України в Полтавській області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1