Справа № 740/4830/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/400/2015
Категорія - ст.121 ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/400/2015 р. за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника, адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі слів - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно батьком якого у свідоцтві про народження не записаний, не працює, не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, з призначенням покарання 7 /сім/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з 09 серпня 2014 року.

Зараховано в строк відбування покарання період перебування в ІТТ Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області з 07 по 08 серпня 2014 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 786 грн. 24 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 04 серпня 2014 року близько 14 год. ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння, прийшов в буд. АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_14 , де під час сварки з ним на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, яка переросла в бійку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання наслідків у виді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого та доводячи свої наміри до кінця, стиснувши своєю рукою шию ОСОБА_14 , один раз ударив його кулаком в обличчя, в результаті чого потерпілий не втримався на ногах та упав на підлогу, а при намаганні підвестись, ОСОБА_9 один раз ударив його взутою ногою в обличчя, та відламаною ніжкою від дерев`яної табуретки завдав ОСОБА_14 множинні удари в голову, тулуб та верхню праву кінцівку, заподіявши йому: легкі тілесні ушкодження у вигляді синців ділянок правої щоки, правої скроні, верхнього повіка лівого ока, верхньої губи, лівої щоки, ран правої брови, перенісся, закритого багатофрагментарного перелому кісток носа, ран верхньої та нижньої губи, підборіддя, травматичною ампутацією 2-го зуба нижньої щелепи зліва, та середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді : закритого багато фрагментарного перелому нижньої третини правої плечової кістки з наявністю трьох ран ділянки правого ліктьового суглобу та нижньої третини правого плеча, закритої травми грудної клітки з повним прямим переломом 2-6 ребер, неповним переломом 7-8 ребер справа, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння та які не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 ; та тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння у вигляді закритої травми шиї: трьох синців передньої поверхні шиї (один справа, один по центру, один зліва), повного поперечного розгинального перелому лівого ріжка під`язикової кістки, повного косо-поперечного згинального перелому перешийка щитовидного хряща з переходом на його праву пластину, повного подвійного поперечного розгинального перелому дуги персневидного хряща, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 та від яких він помер на місці події.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 стала механічна асфіксія внаслідок гострого набряку м`яких тканин гортані на тлі закритої травми шиї.

В апеляційних скаргах, аналогічних за змістом, обвинувачений просить скасувати, а його захисник змінити вирок суду як незаконний, необґрунтований, невмотивований, з перекваліфікацією дій обвинуваченого із ст. 121 ч. 2 на ст.122 ч.1 КК України, та призначити покарання в межах санкції даної статті із встановленням іспитового строку.

Обидва апелянти посилаються на неповноту та необґрунтованість судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважають, що судом прийнято рішення, яке не підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду. Зазначають, що показання потерпілої та свідків, на які послався суд, підтверджують показання ОСОБА_9 та не підтверджують спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого. Показання ОСОБА_9 в частині спричинення ним потерпілому легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень співпадають з висновком комісійної судово-медичної експертизи: причиною смерті потерпілого є закрита травма шиї та інші ушкодження в області шиї, а згідно показань ОСОБА_9 , він не спричиняв ушкодження в область шиї; тілесні ушкодження заподіяні в короткий проміжок часу, смерть могла настати в другій половині доби 04.08.2014 року, а згідно показань ОСОБА_9 , в будинку потерпілого він перебував близько 10 хвилин в першій половині дня, після залишення ним будинку і до настання смерті до будинку міг зайти будь-хто і спричинити тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті; всі тілесні ушкодження відрізняються за морфологією та механізмом утворення, тому не можливо утворення всього комплексу тілесних ушкоджень від дії одного знаряддя. Згідно показань ОСОБА_9 , тілесні ушкодження він спричиняв тільки ніжкою від стільця; неможливо встановити, чи були тілесні ушкодження в області шиї спричинені до нанесення інших тілесних ушкоджень чи після, тому неможливо і стверджувати, що тілесні ушкодження в області шиї були заподіяні ОСОБА_9 , а не іншою особою. Посилаються на дактилоскопічну експертизу, згідно якої на місці події були виявлені сліди пальців рук іншої невстановленої особи. Згідно показань потерпілої, вхідні двері були зачинені з вулиці без ключа, ключ був у кімнаті в шухляді, а згідно показань ОСОБА_9 , вхідні двері він залишив відчиненими. Тому вважають, що показання ОСОБА_9 щодо спричинення ним легких та середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, а також про причетність невстановленої слідством особи до спричинення тяжких тілесних ушкоджень не спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, суд не взяв до уваги наявність слідів крові на стінах біля ліжка, де лежало тіло потерпілого, не врахував показання свідка ОСОБА_15 щодо цього, що дає підозру про дії невстановлених осіб. Посилаються на те, що судом не враховані обставини, які пом`якшують покарання, - обвинувачений раніше не судимий, має трьох неповнолітніх дітей, матір - інваліда 2 групи, позитивні характеристики, він добровільно приймав участь в АТО, був поранений, відзначився особливою хоробрістю, рятував життя пораненим бійцям.

Обвинувачений також зазначив, що судом не враховано наявність бензопили біля ліжка потерпілого, яку він не міг не бачити, перебуваючи в будинку. Не враховано, що краплі крові на його одязі розташовані тільки з правої сторони, а згідно висновку експерта, у потерпілого були рани, які кровоточили, з обох сторін, тому на його одязі повинна бала б бути кров з обох сторін.

Захисник також зазначає, що суд прийняв рішення про винуватість обвинуваченого виходячи із його свідчень, які він давав слідчому під час досудового розслідування, і не прийняв той факт, що вказані свідчення ОСОБА_9 давав через декілька днів після отримання контузії в зоні АТО, курс лікування не пройшов. Тому вважає, що обставинами провадження та показаннями ОСОБА_9 підтверджується вчинення ним дій, передбачених ст. 122 ч. 1 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор Ніжинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_16 вказує, що дії обвинуваченого судом кваліфіковані вірно за ст.121 ч.2 КК України, призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, тому просить залишити вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, просили вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 із ст.121 ч.2 КК України на ст.122 ч.1 КК України та призначити покарання із встановленням іспитового строку, пояснення потерпілої та думку прокурора, які заперечують проти задоволення апеляційних скарг та просять залишити вирок суду без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_9 в межах апеляційних скарг у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Визнав тільки нанесення одного удару потерпілому рукою в голову, ніжкою табуретки по тулубу справа та ногою в обличчя. За шию потерпілого не хапав і її не стискав.

Показав, що 04 серпня 2014 року в денний час вживав спиртні напої у Карпенків із ОСОБА_17 , від якої дізнався, що ОСОБА_14 їй не повернув бензопилу. Близько 14 год. він сам, на свій розсуд, пішов до ОСОБА_14 з вимогою повернути бензопилу, а коли ОСОБА_14 сказав, що її «пропив», між ними виникла сварка та бійка, під час якої ОСОБА_14 перший ударив його в обличчя. Тоді у відповідь на це він один раз ударив ОСОБА_14 кулаком в обличчя, від чого той упав, та лежачого ударив один раз ногою, взутою у військові „берці, в обличчя та сім разів - ніжкою від дерев`яної табуретки по тулубу. У будинку ОСОБА_14 перебував приблизно 10 хвилин, коли виходив, від`єднав дріт від телефону, дверей не зачиняв. 06 серпня 2014 року до ОСОБА_17 приніс свій одяг та „берці, які вподальшому у неї і були вилучені. Наслідки своїх дій щодо ОСОБА_14 на той час не усвідомлював, вважає, що на такі дії його спонукала образа з боку ОСОБА_14 та нанесення ним удару в обличчя, і він „зірвався. Визнає спричинення ОСОБА_14 дев`яти ударів, чим міг заподіяти йому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Тяжких тілесних ушкоджень не завдавав. Наголошує, що на питання слідчого вказував про можливість хапання ОСОБА_14 за шию. Не заперечує, що подія трапилась після повернення його з АТО, де він отримав контузію, внаслідок чого у нього з`явилась глухота, шум у вухах, але він не лікувався. Можливо, це теж вплинуло на його такі дії.

Суд першої інстанції дослідив показання обвинуваченого щодо невизнання ним вини у сукупності з іншими доказами, співставив їх між собою, та з документами по справі та речовими доказами, ретельно дослідженими у судовому засіданні, та встановив, що ОСОБА_9 в повному обсязі винуватий в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 , що належно та докладно виклав у вироку.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 обгрунтовані частково показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , висновками комісійної судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, судово-медичного дослідження речових доказів, показаннями експерта ОСОБА_20 , тощо.

В апеляційному суді ОСОБА_9 не заперечував факт побиття потерпілого рукою та ногою в голову, та ніжкою від табуретки по тілу, навіть так, що поламав йому праву руку, вказавши на причину конфлікту, сварку та бійку з ОСОБА_14 . Не заперечував і того, що він отримав травму голови, був у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_17 вказала на ОСОБА_14 як такого, що не віддає їй бензопилу, і він за власним бажанням вирішив забрати пилку, та на заперечення потерпілого, „зірвався та побив його. Але вважає, що за шию його не брав та не стискав.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 07 серпня 2014 року вранці, дізнавшись від матері, що з батьком щось трапилося, приїхала до нього додому, де на східцях будинку побачила краплі крові та замкнені двері. Сусід ОСОБА_15 викликав швидку допомогу та міліцію. Разом з лікарями швидкої допомоги зайшли в будинок, на кухні побачила розбиту табуретку та сліди крові, в кімнаті на дивані батька, який лежав обличчям до стіни. У вхідних дверях був замок, який можна замкнути без ключа як зсередини будинку, так і ззовні. Ключ вона виявила у шухляді кімнати будинку.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 07 серпня 2014 року вранці на східцях будинку ОСОБА_14 він виявив сліди крові, подумав, що ОСОБА_14 упав, а коли виявив, що його худоба не годована, то зрозумів, що з ним щось трапилося. Через вікно будинку побачив тіло ОСОБА_14 , про що повідомив його дружину, яка з дочкою проживали окремо, а після приїзду дочки ОСОБА_14 , викликав швидку допомогу та міліцію. В будинку бачив розбиту табуретку і багато слідів крові, йому стало погано і він з будинку вийшов.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що дійсно скаржилася ОСОБА_9 на ОСОБА_14 щодо неповернення їй бензопили, і 04 серпня 2014 року, коли вони з ОСОБА_9 у ОСОБА_21 вживали спиртні напої, показала йому будинок ОСОБА_14 , але без будь-якого умислу. І коли ОСОБА_9 збирався йти до ОСОБА_14 , то вони всі його відмовляли. Не заперечувала, що ОСОБА_9 приходив до неї близько 15 год., залишився у неї та залишив свій одяг, перевдягнувшись у цивільне, і про сліди крові на одязі вона дізналась тільки тоді, коли його вилучали працівники міліції. Де він /Сировець/ був, не говорив. В той же час свідок показувала, що з ОСОБА_9 зустрілась випадково близько 15 год. на вул. Єсипенка.

Суд першої інстанції критично поставився до показань свідка ОСОБА_17 , яка є співмешканкою ОСОБА_9 , зазначивши, що вони непослідовні, неконкретні, та взяв їх до уваги в тій частині, яка не суперечила обставинам справи та узгоджувалась з іншими доказами по справі, з чим колегія погоджується.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 показали, що до них прийшов ОСОБА_9 з якоюсь жінкою, всі вживали спиртні напої, розмов про ОСОБА_14 не було, вони були в стані алкогольного сп`яніння і пішли спати, а ОСОБА_9 з жінкою залишились. Що було в той день вподальшому не знають. Характеризують обвинуваченого і потерпілого позитивно.

Виновність ОСОБА_9 у вчиненому злочині повністю підтверджується іншими доказами по справі, які суд обгрунтував у вироку:

- з акту (висновку) амбулаторної судово-психіатричної експертизи №494 та психіатричної експертизи № 495 від 28.08.2014 року /т.1 а.п.61-67/, висновку додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи №16 від 08.01.2015 року /т.2 а.п.12-18/ вбачається, що у ОСОБА_9 не простежувалось будь-яких клінічних ознак психічного захворювання і він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на час інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не простежується клінічних ознак психічного захворювання, які б перешкоджали його участі у проведенні досудового розслідування та в судовому розгляді даного кримінального провадження. Він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. Психічних та поведінкових розладів у нього не виявлено, лікування не потребує;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №9 від 04.02.2015 року /т.2 а.п.28-34/ доводиться, що всі виявлені на трупі ОСОБА_14 тілесні ушкодження відрізняються як за морфологією, так і за механізмом утворення і вони не могли виникнути від дії одного знаряддя. Комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, міг виникнути внаслідок дії тупих предметів по механізму здавлення (стискання) - перелом лівого ріжка під`язикової кістки та перелом перешийка з переходом на праву пластинку щитовидного хряща утворені в результаті травматичної дії за механізмом здавлення (стискання) на передню поверхню шиї з притисканням під`язикової кістки, щитовидного та персневидного хрящів до хребтового стовпа, їх виникнення можливе від одночасного стиснення органокомплексу шиї в передньо-задньому напрямку тупим предметом, а саме за обставин, коли обвинувачений ОСОБА_9 , стиснувши ОСОБА_14 в області шиї своєю власною рукою, ударив його один раз кулаком в обличчя. Сила ушкодження в області шиї ОСОБА_14 була достатньою для утворення таких ушкоджень. Після отримання таких тілесних ушкоджень до моменту втрати свідомості потерпілий міг здійснювати певні цілеспрямовані дії - пересуватись, кричати. За умов надання ОСОБА_14 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги після отримання зазначеного комплексу тілесних ушкоджень /і після здавлювання шиї/, він міг би залишитися живим та міг жити невеликий проміжок часу, що вимірюється десятками хвилин (до шести годин), протягом якого наростав набряк гортані та голосових зв`язок і відповідно збільшувались прояви дихальної недостатності. Смерть ОСОБА_14 настала в другій половині доби ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- виявлені на трупі ОСОБА_14 легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження не були небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран ділянки лоба, правої брови, перенісся, перелому кісток носа, рани верхньої губи, підборіддя, трьох ран правого ліктьового суглобу та нижньої третини плеча з багатофрагментарним переломом правої плечової кістки могли утворитися внаслідок ударної дії тупого предмету подовженої форми, який у своєму складі має ребро, в тому числі, ним могла бути «ніжка від табуретки прямокутної форми». Тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, трьох ран правого ліктьового суглобу та нижньої третини правої плечової кістки, зважаючи на їх розташування та обставини справи, могли утворитися в процесі самозахисту потерпілого.

Всі виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_14 могли бути завдані не менш ніж від 21 травматичного впливу, при цьому потерпілий ОСОБА_14 міг знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні і положення могло змінюватися; всі тілесні ушкодження були нанесені в короткий проміжок часу, при цьому мінімальним періодом є декілька хвилин, що узгоджується з показаннями експерта ОСОБА_20 під час його допиту в суді першої інстанції для роз`яснення висновку комісійної судово-медичної експертизи №9 від 04.02.2015 року щодо виникнення тілесних ушкоджень в області шиї ОСОБА_14 від однієї травматичної дії, заподіяної як перед нанесенням інших тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , так і після, але в короткий проміжок часу; могла бути миттєвою або тривати декілька секунд; травма шиї з виявленими переломами була першим етапом розвитку всього процесу набряку м`яких тканин гортані, а продовження розвитку набряку відбувається без будь-якої фізичної дії, та до втрати свідомості ОСОБА_14 міг здійснювати певні цілеспрямовані дії.

З висновків судово-медичного дослідження №285 від 22.08.2014 року крові трупа ОСОБА_14 , №186 від 12.09.2014 року крові обвинуваченого ОСОБА_9 , висновків судово-медичних експертиз №№ 192, 190, 187, 189, 193, 188, 186 від 12.09.2014 року вбачається наявність слідів крові на одязі трупа ОСОБА_14 та йому належних, та не виключається її приналежність ОСОБА_14 в слідах крові на предметах вжитку, вилучених з місця події, на підлозі та стінах кімнат господарства потерпілого, на підлозі поблизу ганку, тощо /т.1 а.п.76-79, 80-83, 84-88, 89-92, 93-96, 97-100, 101-105/.

Висновком судово-медичної експертизи № 191 від 12.09.2014 року /т.1 а.п.106-110/ доводиться, що в слідах на камуфляжній куртці, штанах та правому берці ОСОБА_9 знайдено кров людини, не виключається походженням від потерпілого ОСОБА_14 , а також не виключається від домішку крові або поту особи з групою крові, якою міг бути обвинувачений ОСОБА_9 ..

Висновком судово-медичної експертизи №184 від 20.10.2014 року /т.1 а.п.114-118/ не виключається наявність виявленого у піднігтьовому вмісті з правої руки ОСОБА_14 змішання крові та клітин походженням від самого ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

Висновком судової трасологічної експертизи №281 від 29.10.2014 року та ілюстративних таблиць до нього /т.1 а.п.69-75/, висновком експерта №185 від 24.10.2014 року /т.1 а.п.119-124/ доводиться, що виявлені на місці події чотири ніжки, сидіння, три проніжки та чотири бруски обв`язки складають одне ціле табурет, в бурих слідах на яких знайдено кров людини і піт, не виключено походженням від чоловіка (чоловіків), та можуть належати потерпілому ОСОБА_14 . В слідах крові та поту на перекладині від табуретки не виключається наявність слідів змішання крові та поту особи (осіб), якими можуть бути постраждалий ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_9 .

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_14 лише легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, та не хапав і не стискав рукою шию потерпілого, є неспроможними та спростовуються встановленими органами досудового слідства та судом фактичними обставинами кримінального правопорушення, частково показаннями обвинуваченого, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , бо не відповідають висновкам експерта №9 від 04.02.2015 року, згідно якого всі тілесні ушкодження, які виникли від 21 травматичного впливу, були нанесені ОСОБА_14 в короткий проміжок часу, при цьому мінімальним періодом є декілька хвилин, а згідно показань ОСОБА_9 , в будинку потерпілого він перебував хвилин десять. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що невизнавальні показання ОСОБА_9 дані з метою уникнути відповідальності.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність будь-яких слідів на руках обвинуваченого із вмістом крові чи тканин потерпілого, та причетність до злочину інших осіб, не заслуговують на увагу, бо ОСОБА_9 був затриманий через три дні після злочину, намагався знищити сліди злочину /переодягнувся та залишив одяг у ОСОБА_17 та інші дії/, а висновком комісійної судово-медичної експертизи № 9 від 04.02.2015 року не виключається здійснення потерпілим певних цілеспрямованих дій пересуватись, кричати, - після отримання виявленого комплексу тілесних ушкоджень, в тому числі і після здавлювання шиї, про що можуть вказувати сліди крові на предметах та у кімнатах.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, то зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, тобто, він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні докази по справі, дав їм вірну правову оцінку, та вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ст. 121 ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи апеляційних скарг про те, що смерть потерпілого згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи могла настати в другій половині доби 04.08.2015 року, а обвинувачений перебував у будинку потерпілого в першій половині дня, спростовуються показаннями самого обвинуваченого, згідно яких до потерпілого він прийшов близько 14 години, та показаннями свідка ОСОБА_17 , яка підтвердила, що спілкувалась з ОСОБА_9 близько 15 год. і в цей час він залишив їй свій одяг.

Посилання ОСОБА_9 на те, що вхідні двері в будинку потерпілого він залишив відчиненими, безпідставні, бо нічим не підтверджені та спростовуются показаннями потерпілої ОСОБА_7 , що двері могли зачинитись без ключа.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, відсутність негативних відомостей щодо нього за місцем проживання, позитивні характеристики: з місця колишньої роботи, командира окремого штурмового батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ВЧ ПП НОМЕР_1 , де в зоні бойових дій АТО ОСОБА_9 перебував добровольцем з 15 червня 2014 року та отримав закриту черепно-мозкову травму (повітряну контузію та струс головного мозку), позитивні відгуки його сусідів та друзів, його мати є інвалідом другої групи, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності притягується вперше, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Судом першої інстанції враховано всі обставини, на які посилається сторона захисту в своїх апеляційних скаргах.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, вимоги КПК були дотримані, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4