УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі:

головуючого ОСОБА_23,
суддів ОСОБА_24 і ОСОБА_25,
за участю прокурора захисника представника потерпілого потерпілих ОСОБА_26, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 26 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_10 на судові рішення щодо засудженої, та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного м. Києва від 3 квітня 2014 року щодо ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12,

встановила:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 березня 2013 року засуджено

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, таку, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянку України, таку, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_13, щодо якого касаційні скарги не подані.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнано винними та засуджено за те, що вони з липня по жовтень 2007 року в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману та зловживання довірою вчинили шахрайські дій, в результаті чого заволоділи квартирою АДРЕСА_1, що на праві власності належала ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, чим заподіяли потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 886 297 гривень.

Крім того, ОСОБА_10 з липня 2007 року по квітень 2009 року в м. Києві, повторно, за попередньою змовою з засудженим ОСОБА_11, продовжуючи свої дії, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинила шахрайські дій, в результаті чого заволоділа квартирою АДРЕСА_2, що належала на праві власності ОСОБА_15 та ОСОБА_16, спричинивши потерпілим матеріальну шкоду на суму 716 555 гривень.

Також ОСОБА_13 із липня по листопад 2007 року в

м. Києві, за попередньою змовою з ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, згідно розподілу ролей, шляхом обману та зловживання довірою вчинили шахрайські дій, в результаті чого заволоділи квартирою АДРЕСА_3, що належала на праві власності ОСОБА_17 та ОСОБА_18, чим заподіяли потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 717 585 гривень.

Крім того, ОСОБА_10 з липня по листопад 2008 року в

м. Києві, продовжуючи свої дії, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно за попередньою змовою з невстановленою особою, вчинила шахрайські дій, в результаті чого заволоділа квартирою АДРЕСА_4, що належала ОСОБА_7, у результаті чого заподіяла потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 511 899 гривень.

Ухвалою Апеляційного м. Києва від 3 квітня 2014 року вирок щодо засуджених залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- прокурор порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що суд 2-ї інстанції безпідставно залишив вирок щодо засуджених ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без зміни, оскільки призначене судом засудженим покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених внаслідок м'якості. Посилається на те, що залишено поза увагою ступінь тяжкості вчиненого злочину, розмір заподіяної шкоди та поведінку засуджених щодо її відшкодування, а також те, що вони не розкаялися у вчиненому, не враховано думку потерпілих щодо міри покарання. Крім того, вважає, що судом безпідставно звільнено засуджену ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком;

- захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_19 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального-процесуального закону, а справу направити на додаткове розслідування. Вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а доказам, що підтверджують невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочину, не дано належної оцінки. Крім того, посилається на те, що докази, на підставі яких постановлено вирок, отримані з порушенням вимог закону, так як слідчі дії по епізодам заволодіння квартирами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 в м. Києві та ОСОБА_17 та ОСОБА_18 по АДРЕСА_3 проведені до порушення кримінальної справи. Також, судом безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_10 купувала квартири за власні кошти. Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції залишено поза уваго вказані порушення при постановленні вироку судом першої інстанції та безпідставно вирок залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про задоволення касаційної скарги прокурора та про відсутність підстав для задоволення скарги захисника, думку захисника на підтримання своєї скарги та про відсутність підстав для задоволення скарги прокурора, думку потерпілих та представника потерпілого на підтримання скарги прокурора та про залишення скарги захисника в інтересах ОСОБА_10 без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню, а скарга захисника - частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами кримінальної справи встановлено, що прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не погоджуючись з рішенням місцевого суду, в частині призначення засудженим ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, а також звільнення останньої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, подав апеляцію, в якій порушував питання про скасування вироку у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особам засуджених внаслідок м'якості та постановлення нового вироку.

Однак, апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, достатньо свого рішення не мотивував.

Окрім того, судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки тому, що вчинений злочин, відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким. Злочинними діями потерпілим було заподіяну шкоду в особливо великих розмірах та засудженими не було вжито заходів для її відшкодування.

Також суд 2-ї інстанції не врахував, що засудженні своєї вини у вчиненні злочину не визнали, не розкаялися, відсутність пом'якшуючих покарання обставин, а також думку потерпілих, які просили суворо покарати засуджених.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що місцевий суд при призначенні засудженим покарання належним чином свого рішення не мотивував.

За таких обставин, призначене засудженим ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, а також звільнення останньої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на думку колегії суддів, є м'яким.

Із огляду на викладене, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 3 квітня 2014 року щодо ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого апеляцію прокурора необхідно розглянути відповідно до вимог закону, перевірити доводи викладенні в касаційних скаргах захисника ОСОБА_5 і прокурора та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 квітня 2014 року щодо ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_23 ОСОБА_24 ОСОБА_25