В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України,
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 27.07.2015 року між прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 , який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК Українинаділений повноваженнями старшого групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.
Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК Українита безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Прокурор та захисник, кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК Українита КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України за викладених обставин.
Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 205-1 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, щоневстановлена слідством особа на ім`я « ОСОБА_7 » з метою втягнення ОСОБА_5 у свою злочинну діяльність, при зустрічі з нею в жовтні 2013 року в м. Києві, в районі проспекту Маяковського, зупинки громадського транспорту «Фестивальний», запропонував останній стати формальним засновником та директором суб`єкта підприємницької діяльності за грошову винагороду. При цьому, невстановлена слідством особа на ім`я « ОСОБА_7 » повідомив, що дане підприємство використовується певними особами для прикриття незаконної діяльності.
Разом з тим в подальшому, з метою здійснення злочинної діяльності, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, отримали можливість розпоряджатися печаткою ТОВ «Чиста вода СП», якою завіряли завідомо неправдиві первинні документи, що засвідчували нібито проведення фінансово-господарських операцій.
Дії ОСОБА_5 , які полягали у внесенні в документи, що відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Чиста вода СП», завідомо неправдивих відомостей, призвели до того, що невстановлені слідством особи, набули можливості здійснення документального оформлення, начебто, проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) від імені формально призначеного засновника та директора та, як наслідок можливого незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні,судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної ооби-підприємця, завідомо неправдиві відомості.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), а саме штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 грн.
При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.
Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватостівикладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу Українита закону.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватостіміж сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження не обирався, тож враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Речові докази та процесуальні витрати, згідно реєстру матеріалів у провадженні, відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27.07.2015 року між прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

С у д д я : ОСОБА_1