АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №414/1379/14-к Головуючий у I інстанції:
Провадження №11-кп/790/523/15 ОСОБА_1
Категорія: ст.389 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченій ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Кремінського району Луганської області ОСОБА_8 , заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 07.11.2014р.,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кремінського районного суду Луганської області області від 07 листопала 2014р.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Плоске Луганської області, громадянка України, з середньою освітою, непрацююча, зареєстрована АДРЕСА_1 , проживаюча АДРЕСА_2 , судима:

1. 12.03.2014р. Кремінським районним судом Луганської області за ст.164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт,-

засуджена за ст.389 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України, до покарання призначеного за новим вироком повністю у розмірі 15 днів обмеження волі приєднано неідбуте покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12.03.2014р. за ст.164 ч.1 КК України, та остаточно призначено до відбуття 1 рик 6 місяців 15 днів обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною у вчинені злочину за таких обставин.

22.04.2014р. на виконання до Кремінського районного підрозділу Рубіжанського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції надійшло розпорядження та копія вироку Кремінського районного суду Луганської області відносно засудженої за ст.164 ч.1 КК України ОСОБА_7 до 120 годин громадських робіт.

29.05.2013р. під час постановки на облік ОСОБА_7 було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, а також відібрано підписку - попередження про кримінальну відповідальність у разі її ухилення від відбуття покарання. ОСОБА_7 була направлена до КІІ «Креміннатеплокомуненерго» для відбування покарання де вона була зобов`язана розпочати громадські роботи з 05.05.2014р..

23.05.2014р. на адресу Кремінського підрозділу кримінально-виконавчої інспекції надійшла інформація про те, що засуджена ОСОБА_7 05.05.2014р. звернулась до КІІ «Креміннатеплокомуненерго» та повідомила, що буде проходити курс лікування в КУ «Кремінське РТМО» строком на 14 днів і до роботи не приступила.

Згідно довідки №131 від 10.06.2014р. ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні для хворих з порушенням кровообігу КУ «Кремінського РТМО» з 06.05.2014р. по 08.05.2014р.

В період часу з 08.05.2014р. по 30.07.2014р. ОСОБА_7 для відбування покарання не прибула, виправдовуючи документи про неможливість відбувати громадські роботи до КІІ «Креміннатеплокомуненерго» не надала.

За місцем мешкання ОСОБА_7 06.06.2014р. та 13.06.2014р. були направлені виклики, але остання до кримінально-виконавчої інспекції не з`являлась, продовжувала ухилятись від відбування громадських робіт.

В апеляційних скаргах:
- прокурор прокуратури Кремінаського району Луганської області ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст.389 ч.2 КК України 2 роки обмеження волі. Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12.03.2014р., та остаточно призначити до відбуття 2 роки 15 днів обмеження волі.

Прокурор зазначив, що суд, не в повній мірі врахував всі обставини, яки свідчить про те, що призначене покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Прокурора вказав, що відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Прокурор зазначив, що обставини кримінального правопорушення свідчать про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, в зв`язку з чим, ОСОБА_7 заслуговує на більш суворе покарання, ніж їй призначено за вироком суду від 07.11.2014р.
- заступник прокурора Луганської області ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, істотним порушенням кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст.389 ч.2 КК України 2 роки обмеження волі. Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 12.03.2014р., та остаточно призначити 2 роки 15 днів обмеження волі.

Прокурор зазначив, що судом у супереч вимогам ст.ст.34, 67 КК України не визнано обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів при наявності непогашеної судимості за вчинення умисного кримінального правопорушення за попереднім вироком. Прокурор вказав, що не може бути виправданим застосування звільнення від відбування покарання до особи, яка ухилялась від відбування покарання за попереднім вироком. Таке рішення суду не може бути визнано необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та для запобігання вчинення нових злочинів засудженою. Крім того у вироку районного суду не наведено будь які мотиви звільнення засудженої від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив задовольнити подані апеляційні скарги; пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 яка просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.349 ч.3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченої та вивченням даних про її особу, без дослідження інших письмових доказів, відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

В ході судового та досудового слідства ОСОБА_7 підтвердила факт скоєння зазначеного злочину за обставин наведених у судовому рішенні. Винуватість у скоєнні цього злочину ОСОБА_7 визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася. Зазначеним обставинам суд дав належну оцінку, дії обвинуваченої за ст.389 ч.2 КК України кваліфікував вірно.

Прокурор прокуратури Кремінаського району Луганської області ОСОБА_8 та заступник прокурора Луганської області ОСОБА_9 в апеляційних скаргах посилаються на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини кримінального провадження та особу обвинуваченої, що свідчить про те, що призначене судом покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через свою м`якість.
Колегія суддів вважає, що районний суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України, з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, конкретних обставин справи, а також даних про особу обвинуваченої, яка хоча раніше судима за злочин невеликої тяжкості,
однак, винуватість у скоєнні злочину визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася. Обставинами, що пом`якшують покарання судом вірно визнано щире каяття у вчиненому. Обставин обтяжуючих покарання судом не встановлено.
Призначене ОСОБА_7 покарання за вироком районного суду у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, знаходиться у межах, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини. Тому, вважати покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченій, несправедливим, внаслідок м`якості, підстав не має.

Також прокурор прокуратури Кремінаського району Луганської області ОСОБА_8 та заступник прокурора прокуратури Луганської області ОСОБА_9 в апеляційних скаргах вказували, що судом не вмотивовано застосовано до обвинуваченої положення ст.75 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки, обвинувачена винуватість у скоєнні злочину визнала повністю, у скоєному щиро розкаялась. Тому, суд вірно дійшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг прокурорів щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 реальної міри покарання, є недоцільними. необґрунтованими та надуманими.
Колегія суддів, з урахуванням викладеного, прийшла до висновку, що порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну або скасування вироку, не вбачається, а тому апеляційні скарги прокурора прокуратури Кремінаського району Луганської області ОСОБА_8 , заступника прокурора прокуратури Луганської області ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, вирок районного суду відносно ОСОБА_7 необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 349, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418 ч.2, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кремінського району Луганської області ОСОБА_8 залишити - без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 залишити - без задоволення.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 07.11.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_7 1983 року народження у скоєні злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, залишити - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена сторонами кримінального провадження в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_7 у той же самий строк.

Головуючий

Судді: