АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/47/15-к Номер провадження 11-кп/786/254/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185; с.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 27.11.2001 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 185 КК України , із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 23.02.2004 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України , із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

3) 23.06.2006 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі , згідно з ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

4) 06.12.2006 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 України , із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років обмеження волі;

5) 05.07.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, із застосуванням ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 08.05.2012 року звільнився по відбуттю терміну покарання;

6) 20.06.2012 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст. 395 КК України , із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в сумі 1 000 грн.;

7) 22.11.2013 року Солом"янським районним судом м. Києва від за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

8) 25.11.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

9) 24.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

10) Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області із застосуванням ст. 70 КК України за вироками Солом`янського районного суду м. Києва від 22.11.2013 року , Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року та Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2013 року визначено остаточне покарання у виді 7 років 10 днів позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,-

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вказаний вирок, в якій апелянт, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності юридичної кваліфікації його дій за ст. 185 ч.2 КК України , просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання , залишивши покарання , визначене ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2014 року у виді 7 років 10 днів позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Апеляцію обґрунтовує тим , що він сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю та добровільно відшкодував завдані збитки. Крім того, апелянт вказує на свій незадовільний стан здоров`я та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржували.

Вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та за цією статтею йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 08.09.2013 року близько 14.00 год., перебуваючи в м. Лохвиця по вул. Леніна, 14, а саме біля магазину "Умка" із манекену, що був розташований на порозі вищевказаного магазину таємно, умисно, із корисних спонукань, повторно, шляхом вільного доступу викрав чоловічу куртку із шкірозамінника вартістю 425 грн., що належить ОСОБА_8 , спричинивши своїми діями останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача , обвинуваченого , який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити з наведених у ній підстав , прокурора , який просив відмовити у задоволенні апеляції , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції , колегія суддів приходить до висновку , що апеляція задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Як убачається із змісту вироку , суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України . При цьому справа була розглянута в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Правильність цих висновків і фактичні обставини по справі в апеляційному порядку не оскаржуються.

Доводи апелянта про надмірну суворість призначеного йому покарання , судова колегія визнає необґрунтованими і не бере до уваги з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції , вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , у повній мірі дотримався вимог зазначених законів, належним чином вмотивував своє рішення , врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення , особу обвинуваченого , обставини , що пом`якшують покарання , зокрема ті , на які вказує апелянт - щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Разом з тим , судом вірно визнано рецидивом , вчинення ОСОБА_7 нового умисного злочину при наявності у нього судимості за умисний злочин , та визнано це обставиною , що обтяжує покарання.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього тяжких хвороб, що можуть перешкодити відбуванню покарання , є необґрунтованими , оскільки в матеріалах провадження відсутнє будь-яке підтвердження цього .

Таким чином, вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання несправедливим внаслідок його суворості , немає підстав. Обране покарання слід визнати таким , яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів як ним так і іншими особами.

За вказаних обставин , оскаржуваний вирок відповідає вимогам закону , підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України - без змін;

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
___________ _______________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4