Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів
Широян Т.А., Матієк Т.В.,

за участю:

прокурора Голюги В.В.,

засудженої ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 03 червня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1 на вирок
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 21 березня
2012 року та ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від 04 грудня 2012
року.

Вироком Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 21
березня 2012 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, таку, що не має судимості,
засуджено

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком на 7 років.

Ухвалою Апеляційного
суду Харківської області від 04 грудня
2012 року вирок суду щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною
та засуджено за те, що вона 17 серпня 2011
року о 03 годині 30 хвилин, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, у квартирі
АДРЕСА_1, з метою вбивства свого
чоловіка ОСОБА_2, який спав в кімнаті, за
допомогою кухонного ножа нанесла
одного удару в область грудної клітини
останньому, чим заподіяла йому тяжкі
тілесні ушкодження.

Проте довести свій умисел до кінця не
змогла по незалежним від неї причинам.

В касаційній скарзі засуджена просить
змінити вирок та ухвалу та застосувати
до неї ст. 69 КК України, взявши до уваги
пом'якшуючі обставини. Засуджена
вказує, що умислу на спричинення смерті
своєму чоловіку в неї не було, а її дії
були направлені на самозахист від
протиправних посягань і дані обставини
були залишені поза увагою суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, який
просив дії ОСОБА_2 перекваліфікувати на
ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй
покарання із застосуванням ст. 69 КК
України в межах відбутого строку
покараненя, засуджену ОСОБА_2 на
підтримку касаційної скарги з підстав,
викладених у ній, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційних
скарги, колегія суддів вважає, що
подана касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 398 КПК
України, до компетенції касаційного
суду не відноситься перевірка
обставин, зазначених у ст. 369 КПК
України щодо невідповідності
висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам справи. У зв'язку
з наведеним, доводи засудженої в цій
частині у касаційному порядку
перегляду не підлягають.

Відповідно до ст. 67 КПК України, оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
який постановив вирок, і ці вимоги
закону судом першої інстанції
дотримані у повному обсязі.

Спростовуючи доводи засудженої про
відсутність у неї умислу на
позбавлення життя свого чоловіка, яка
пояснювала свої дії наслідком
насильство з боку останнього щодо неї
та дітей на протязі тривалого часу, суд
послався на показання потерпілого,
який стверджував, що удар ножем він
отримав, коли після спільного вживання
спиртних напоїв він заснув на підлозі.
Цей проміжок часу становив більше 3-х
годин.

При цьому судом були належним чином
досліджені показання засудженої щодо
направленості її умислу саме на
вбивство свого чоловіка на протязі
досудового слідства.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, сусіди
засудженої, які були залучені до справи
у якості понятих при огляді місця
події, стверджували, що будь яких
сварок з квартири засудженої 17 серпня
2011 року не чули.

А свідок ОСОБА_5 суду пояснював, що
викликав швидку допомогу, після огляду
потерпілого, коли до нього звернулась
засуджена, пояснивши, що вона вбила
чоловіка.

При судово-медичному обстеженні
засудженої будь яких тілесних
ушкоджень виявлено не було (т. 1 ас. 73).

Відповідно до висновку
судово-психіатричної експертизи під
час вчинення злочину засуджена
перебувала у стані гострої не
ускладненої алкогольної інтоксикації,
поза межами будь якого часового
хворобливого розладу психічної
діяльності та могла керувати своїми
діями.

Враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_1
злочину, знаряддя злочину, а ним був
кухонний ніж, висновки
судово-медичної експертизи
потерпілого, суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо спрямованості умислу
ОСОБА_1 на позбавлення свого чоловіка
життя, про що говорить характер
поранення та його локалізація.

В той же час засуджена умислу до кінця
не змогла довести, оскільки ОСОБА_2 була
надана своєчасна медична допомога.

Виходячи із наведеного суд правильно
кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 15 ч. 1
ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд
призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

З підстав, передбачених ст. 69 КК України
суд може призначити особі більш м'яке
покарання, ніж передбачено законом.

Призначаючи засудженій ОСОБА_1
покарання судом було враховано її щире
каяття, позитивну характеристику, те,
що вона раніше не судима, сприяла
розкриттю злочинів та думку
потерпілого, який просить не
призначати їй суворе покарання.

Проте суд також взяв до уваги тяжкість
вчиненого злочину, характер та
локалізацію поранення, яке
характеризується як тяжке, можливі
наслідки, а також обставину, що обтяжує
покарання - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Із урахування всього наведеного суд
дійшов висновку про неможливість
виправлення засудженої без ізоляції
від суспільства та призначив їй
покарання у виді позбавлення волі в
мінімальному розмірі санкції статті,
що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для застосування до
призначеного покарання положення ст. 69
КК України колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд переглянув дану
кримінальну справу за апеляціями
засудженої та її захисників, які
аналогічні за змістом та вимогам
касаційній скарзі засудженої, та у
відповідності до вимог ст. 377 КПК
України 1960 року виніс мотивовану
ухвалу, якою визнав вирок суду першої
інстанції щодо ОСОБА_1 законним і
обґрунтованим, з висновками якої
колегія суддів погоджується.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити судам
першої та апеляційної інстанції повно
та всебічно розглянути справу і
постановити законні та обґрунтовані
рішення, а також підстав для зміни
вироку та ухвали суду, як зазначено у
касаційній скарзі засудженої, по
справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15
розділу Х1 «Перехідні положення»
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 21 березня 2012
року та ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від 04 грудня 2012
року щодо неї - без зміни.

Судді:

В.В. Зубар Т.А. Широян Т.В. Матієк