Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14

суддів ОСОБА_15 ОСОБА_16

при секретарі ОСОБА_17

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000462, за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_18,

представника цивільного відповідача ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

за касаційними скаргами представника цивільного відповідача АТ «СК «АХА» Страхування» ОСОБА_4, представника цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_1 на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційних скаргах представники цивільних відповідачів ТОВ «Овертранс» і АТ «СК «АХА» Страхування» ставлять питання про скасування судових рішень в частині вирішення цивільного позову та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні цивільного позову.

Представник ТОВ «Овертранс» вказує, що позови були подані до неналежного відповідача, суд керувався нормами ЦПК, хоча повинен був керуватися спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає, що розгляд судом цивільного позову можливий у разі порушення прав особи, однак потерпілі не зверталися до страховика з необхідним пакетом документів для відшкодування, тому їх права не порушені.

Представник АТ «СК «АХА» Страхування» зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, що потягло за собою неправильне застосування кримінального закону та незаконність засудження ОСОБА_1 та, як наслідок, неправильне вирішення цивільного позову через неправильне застосування норм матеріального права, необґрунтований розмір стягнутої матеріальної та моральної шкоди.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну оцінку показань свідків, що потягло за собою неправильне застосування кримінального закону. Зазначає, що судами залишено поза увагою факт, що водій ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху, створив перешкоди для руху. Повідомляє, що за наявності суперечливих доказів у провадженні, у вироку суд не зазначив, чому взяв до уваги одні і відкинув інші. Наголошує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, формально і однобічно розглянув справу, а тому підлягає скасуванню і ухвала апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» і захисника ОСОБА_3 на підтримку касаційних вимог, думку прокурора, який заперечував доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касацій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2014 року ОСОБА_1 засуджено до 2 років виправних робіт з відрахуванням щомісячно у дохід держави 20% із суми заробітку без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 4590 грн. в дохід держави судових витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи.

Речові докази:

- автомобіль в складі сідельного тягача «VOLVO FH-12», державний номерний знак НОМЕР_1 та н/причіпа «SCHMITZ», державний номерний знак НОМЕР_2 ухвалено вважати повернутим ТОВ «Овертранс»;

- автомобіль марки «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_3 - ухвалено вважати повернутим ОСОБА_6;

- автомобіль марки «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_4 ухвалено вважати повернутим ОСОБА_7.

Стягнуто із АТ Страхова компанія «АХА» Страхування» на користь:

- ОСОБА_8 1113,45 грн. витрат на лікування та 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_9 572 грн. витрат на лікування та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_10 5051 грн. витрат на лікування та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_11 1596,48 грн. витрат на лікування та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_7 50000 грн. за знищений транспортний засіб, 1200 грн. за проведення оцінки знищеного транспортного засобу;

- ОСОБА_6 50000 грн. за знищений транспортний засіб, 1019,30 грн. страхового відшкодування витрат на лікування, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 1964,40 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто із АТ Страхова компанія «АХА» Страхування» 980,40 грн. за проведення товарознавчих експертиз залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи в дохід держави.

Визнано за АТ Страхова компанія «АХА» Страхування» право на залишки автомобілів «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_3 та «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_4.

Стягнуто із ТОВ «Овертранс» на користь:

- ОСОБА_10 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_11 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_7 75969 грн. за знищений транспортний засіб;

- ОСОБА_6 38044 грн. за знищений транспортний засіб, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 1369,20 грн. витрат за надання правової допомоги.

Позови Івано-Франківської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування вартості лікування потерпілих від злочину ОСОБА_10 в сумі 1040,60 грн. та ОСОБА_8 в сумі 654,49 грн. залишено без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт коштів ТОВ «Овертранс» до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2014 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22 травня 2013 року приблизно о 10 год. 30 хв., будучи водієм ТОВ «Овертранс» та керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «VOLVO FH-12», державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHMITZ», державний номерний знак НОМЕР_2 рухався автодорогою Мукачево-Львів, поблизу АЗС ТОВ «ТІРАС» між м. Галич та с. Крилос Галицького району у напрямку м. Мукачеве позаду автомобіля «FORD TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався в попутному напрямку.

ОСОБА_1, порушуючи п. п. «б» п. 2.3, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність і не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, безпечно керувати ним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення із автомобілем « FORD TRANSIT».

Через зіткнення автомобіль «FORD TRANSIT» виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення автомобілем «RENAULT KANGOO» під керуванням ОСОБА_11, внаслідок чого водій та пасажири цього автомобіля ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однобічність або неповнота судового слідства, чи невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежна на думку скаржників, оцінка доказів, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилаються у касаційних скаргах представник цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» та засуджений, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, яка зазначила про відсутність таких порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді першої інстанції.

Тому, при розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який його засуджено, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши і проаналізувавши показання самого засудженого, свідків, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, потерпілих та дослідивши інші докази.

Як зазначив ОСОБА_1 відбулося зіткнення з автомобілем, що рухався попереду в попутному напрямку під керування водія ОСОБА_6, який створив перешкоду для руху, оскільки автомобіль «FORD TRANSIT» під керуванням останнього рухався з малою швидкістю з включеним лівим поворотом по ділянці дороги, де наявна суцільна роздільна смуга.

Проаналізовані судом також показання потерпілого ОСОБА_8, цивільного позивача ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 - очевидців події, які повідомили про обставини зіткнення транспортних засобів їх наслідки та зазначили, що після ДТП спілкувалися з ОСОБА_1 з приводу причини настання цієї пригоди і той пояснив, що відволікся від дорожнього руху та не встиг загальмувати.

Суд дав оцінку і показанням свідка ОСОБА_13 - оператора АЗС ТОВ «Тірос», яка зазначила, що будучи на зміні та спостерігаючи за рухом транспортних засобів на дорозі, бачила, що білий автомобіль фургон на невеликій швидкості рухався зі сторони м. Галич в напрямку м. Івано-Франківська. В цей час великотоннажний автомобіль, який рухався на великій швидкості в напрямку м. Івано-Франківська, почав різко гальмувати. В процесі гальмування цей великовантажний автомобіль лівою передньою частиною зіткнувся з правою задньою частиною фургона, фургон вилетів на зустрічну смугу руху і зіткнувся з іншим автомобілем, який рухався у зустрічному напрямку.

Зазначені показання потерпілих та свідків об'єктивно підтверджуються даними, що містяться у висновку автотехнічної експертизи, згідно з яким в ситуації, що склалася, водій автопоїзда в складі сідлового тягача марки «VOLVO FH-12» з напівпричепом марки «SCHMITZ» ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами пунктів п. п. «б» п.2.3, пунктів 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Технічний зміст вказаних пунктів Правил зобов'язував водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, при русі за автомобілем, що рухається у попутному напрямку дотримувати безпечної дистанції, а у разі виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу шляхом гальмування.

З технічної точки зору, своїми діями водій ОСОБА_1 створив ситуацію, при якій зменшив дистанцію автомобіля, що рухається попереду до небезпечної, при якій не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом гальмування транспортного засобу.

При дотриманні ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України він мав би технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «FORD TRANSIT».

Оскільки до моменту зіткнення автомобіль «FORD TRANSIT» знаходився на своїй смузі руху, то в діях водія ОСОБА_6 не вбачається невідповідності вимогам пункту 1.23 Правил дорожнього руху.

В даному випадку для водія автомобіля «FORD TRANSIT» змін дорожньої обстановки не було і для нього не виникало небезпеки для подальшого руху.

Проаналізовано судом й інші процесуальні докази у справі: протокол огляду місця події зі схемою та фототаблицею до нього; акт обстеження дорожніх умов; висновки експертиз щодо стану транспортних засобів; висновки експертиз щодо наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих.

Сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

З достатньою повнотою суд перевірив в судовому засіданні доводи засудженого про його невинуватість, критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований.

У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілим спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії винного правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов'язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Що стосується вирішення цивільних позовів у провадженні, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що заявлені у справі цивільні позови підлягають стягненню з роботодавця ТОВ «Овертранс», оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з цим підприємством, які були визначені відповідно до вимог Кодексу Законів України про працю, та АТ Страхова компанія «АХА» Страхування», з якою у власника транспортного засобу ТОВ «Овертранс» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, визначений судом з урахуванням фізичних та моральних страждань кожного із потерпілих та конкретних обставин справи і вважати його необґрунтовано завищеним, на думку колегії суддів, підстав не має.

Рішення суду щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідачів відповідає розміру спричиненої шкоди, яка підтверджується висновками експертиз та документами, наданими на підтвердження цивільних позовів.

Правильно, з урахуванням вимог ст. ст. 23, 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом вирішені і розміри часток, які підлягають стягненню з відповідачів.

Всі доводи щодо незаконності засудження, неправильності вирішення цивільних позовів, які аналогічні доводам касації засудженого, представників цивільних відповідачів, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційні скарги представника цивільного відповідача АТ «СК «АХА» Страхування» ОСОБА_4, представника цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16