Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді: Новіцького Е.Й.,

суддів: Кадегроб А.І., Нікітіна О.С., за участю прокурора: Замороз О.Р., потерпілої: ОСОБА_1,

представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_2, захисника-адвоката: ОСОБА_3, засудженого: ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді апеляцію захисника- адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого столяром, раніше не судимого,

засуджено за ст.286 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_4 за те, що він 04.04.2010 року разом із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 святкували свято Пасхи на водоймі за межами с. Водяне, Компаніївського району Кіровоградської області, де усі вживали алкогольні напої. В подальшому о 18.50 годині того ж дня вони розмістились на мотоциклі Дніпро-11, державний номер НОМЕР_1, з боковим причепом, на котрому тимчасово був прикріплений номерний знак НОМЕР_2, що належить іншому транспортному засобу, та, під керуванням ОСОБА_4, направились до згаданого населеного пункту з західної сторони. Рухаючись по трав'яному покриті, на відстані 794 м. від електроопори КТП 14/1 водій ОСОБА_4 виявив на шляху руху транспортного засобу земляний насип та намагався об'їхати перешкоду. Однак, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України останній не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і, здійснюючи маневр повороту ліворуч, допустив занос транспортного засобу, внаслідок чого передня частина бокового причепа вдарилась об землю, а пасажири випали. В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження від яких помер наступного дня в Компаніївській ЦРЛ.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд недостатньо врахував повне визнання вини засудженим та щире каяття, надання послідовних та правдивих показань, активно сприяв розкриттю злочину, надав потерпілому першу допомогу, характеризується позитивно, працює, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідача, у дебатах захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, який підтримав апеляцію в повному обсязі, потерпілу ОСОБА_1 та її представника-адвоката ОСОБА_12, які висловились про залишення вироку без зміни, засудженого ОСОБА_4, який підтримав апеляцію захисника-адвоката, прокурора, який зазначив про необхідність залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни, виходячи з таких підстав.

Допитаний в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_4, свою вину визнав повністю та розповів про обставини вчинення злочину відповідно обвинувальному висновку.

Вина засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання ним своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції досліджено в порядку ст.299 ч.З КПК України та ні ким не оскаржено, а тому, враховуючи положення диспозиції зазначеної статті кримінально-процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій засудженого і вважає, що дії останнього за ст.286 ч.2 КК України кваліфіковано правильно як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції, відповідно ст.65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є ненавмисним тяжким, особу засудженого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, обставини, що помякшують покарання - щире каяття, а тому обгрунтовано дійшов висновку про не можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції статті, яке є достатнім та обґрунтованим.

Доводи апеляції щодо неповного врахування судом всіх помякшуючих обставин є необгрунтованими, оскільки вказані в апеляції обставини судом частково враховано, а щодо інших, то вони не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Таким чином, доводи, викладені в апеляції не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що апеляція підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2010 року щодо останнього без зміни.

Судді: