Справа № 191/5720/14-к
Провадження № 1-кп/191/102/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002005 від 27 жовтня 2014 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанівське Васильківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

16.03.2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

02.03.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, постановою Прилукського міського суду Чернігівської області від 28.10.2013 року умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 4 місяці 27 днів,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

- за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

- обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Повторно, 26.10.2014 року, приблизно в період з 23.00 години до 00.00 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Шахтне Синельниківського району Дніпропетровської області, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_2 та скоїв крадіжку майна, що належить ОСОБА_5 , а саме: шляхом пошкодження водійської двері автомобіля марки «Москвич-412» червоного кольору, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходився на території вищевказаного двору та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , проник до салону вищевказаного автомобіля, звідки таємно, з корисливих спонукань та з метою власного збагачення, скоїв крадіжку належної на праві приватної власності ОСОБА_5 автомогнітоли марки «Sony», чорного кольору, після чого продав дану магнітолу марки «Sony» невстановленій особі за 150 гривень.

Внаслідок скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальний збиток в сумі 1200 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно, маючи не зняту та непогашену судимість за корисний злочин, 26.10.2014 року, приблизно о 00.00 годин, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , з метою збагачення, з автомобіля, марки «Москвич-412» червоного кольору, скоїв крадіжку автомагнітоли «Sony», чорного кольору, яку потім продав незнайомій особі за 150 гривень. Збитки потерпілому відшкодував, у скоєному щиро кається.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд кваліфікує умисні злочинні дії ОСОБА_3 що проявилися у таємному викраденні майна (крадіжці), вчиненому повторно за ч.2 ст. 185 КК України.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому розкаюється, добровільно відшкодував шкоду, позицію потерпілого, який вважав можливим призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимого ст. 66 КК України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку .

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1