Справа № 11-722-2007 р Головуюча
суду 1 інстанції
Категорія: ст.289 ч.2 Значок І.С.
КК України Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня
2007 року колегія
суддів палати з
кримінальних справ апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Ржепецького О.П. суддів: Куценко О.В.,
Погорєлової Г.М. за участю прокурора Данчука В.М. захисника ОСОБА_1
розглянула у відкритому
судовому засіданні в
м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_1 на вирок Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2007 p., яким
засуджено

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Миколаєва, раніше судимого 1) цим же
судом 21.02.2005 р. за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі із
звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим
строком 1 рік 2) Центральним районним судом м. Миколаєва 17.03.2005 р. за
ст.ст.304, 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від
відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік за
ст.289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина
покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.03.2005 р.
та призначено ОСОБА_2 до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у незаконному заволодінні
транспортним засобом - автомашиною марки «shevrolet
aveo», реєстраційний
номер НОМЕР_1, вартістю 59000 грн., 13.01.2006 р. приблизно о 22 год., за попередньою
змовою з ОСОБА_3, засудженим за участь у цьому злочині судом 26.02.2007 р.

Вказана автомашина була залишена 13.01.2006 р. до ранку наступного дня її
власником ОСОБА_4 у приміщенні автомийки по вул. Космонавтів, 72 в м.
Миколаєві, де ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали мийниками. Використав залишені ключі
від замка запалювання автомашини,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно заволоділи
вказаним транспортним засобом. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вони
поїхали до міста з метою покататися, але не справилися з керуванням
автомашиною, внаслідок чого вона вдарилася в дерево в районі лісосмуги
мікрорайону «Дубки», кинули автомашину та втекли. Зіткненням завдана значна
матеріальна шкода у сумі 21000 грн.

В апеляціях

· засуджений
ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з
випробуванням. Вказує на повне визнання вини та щире каяття.

· захисник
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 також просить вирок суду змінити,
покарання пом'якшити з застосуванням ст. 69 КК України. Посилається, що суд не
врахував думку потерпілого, якій не наполягав на реальному позбавлені волі
засудженого та намір останнього брати участь у відшкодуванні шкоди потерпілому.
Вказує на визнання засудженим вини, щире каяття, стан здоров матері, наявність
на утриманні неповнолітньої сестри, позитивну характеристику засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення на підтримку обох апеляцій захисника
ОСОБА_1, яка просила про застосування ст.69 КК України та зниження строку
позбавлення волі ОСОБА_2, думку прокурора про залишення вироку без зміни,
вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають.

Обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 в незаконному
заволодінні транспортним засобом за обставин, вказаних у вироку суду, та
кваліфікація дій засудженого за ст.289 ч.2 КК України, апелянтами не оспорюються.

Щодо покарання, то воно ОСОБА_2 призначено судом з
додержанням вимог ст.ст. 65,66 КК України, тобто з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким,
даних про особу засудженого та пом'якшуючих покарання обставин -визнання вини,
щирого каяття.

Судом враховані в достатній мірі позитивна характеристика
ОСОБА_2 та пом'якшуючі покарання обставини, у тому числі й ті, на які
посилаються апелянти, оскільки покарання засудженому призначено в мінімальному розмірі
санкції кримінального закону.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України,
оскільки відсутні такі
пом'якшуючи покарання обставини,
які істотно

.знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину. Не є
такими по суті й обставини, які зазначає в апеляції захисник
ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_2 раніше двічі судимий із звільненням
від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України за вироками Ленінського
та Центрального районних судів м. Миколаєва відповідно від 21.02.2005 р. та від

2005
р. Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від

2006
р. засудженого направлено для відбування призначеного
йому покарання за ст.ст.185 ч.3, 304 КК України у виді 3 років позбавлення волі
за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2005 р.

Оскільки новий злочин ОСОБА_2 вчинений протягом іспитового строку, то йому
обґрунтовано призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК
України.

З огляду на наведене, колегія суддів не знаходить й підстав для звільнення
засудженого від відбування покарання в третій раз, як про це він просить в
апеляції.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2007 р. у відношенні
ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляції засудженого та в його інтересах
захисника ОСОБА_1 - без задоволення.