АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11КП/790/1184/15 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2 Категорія: ст.121ч.1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

перекладача - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 639/11826/14-к по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні старшого прокурора прокуратури Жовтневого району міста Харкова на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 квітня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 квітня 2015 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гизилагадж Азербайджанської РСР, громадянина України, без освіти, не працюючого, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого 25 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,
визнано винним і засуджено за ч.1 ст. 121 КК України позбавлення волі на строк 5 років. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обраховувати з моменту його фактичного затримання з 5 вересня 2014 року. Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі комунального установи ДУ «Інститут загальної невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева НАМНУ» витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 7455 гривень 97 копійок. Також стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведену по кримінальному провадженні судово-дактилоскопичну експертизу у сумі 611,08 грн. Розв?язано долю речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку та про ухвалення нового обвинувального вироку, яким дії ОСОБА_8 мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України покарання йому призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 4 вересня 2014 року близько 18-00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз будівлі котельної, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Петра Свинаренка, 8, побачив ОСОБА_10 , який біля баків для сміття розбирав знайдений ним старий телевізор. ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 та наполегливо запропонував віддати йому телевізор, на що ОСОБА_11 відповів відмовою, внаслідок чого між вказаними особами виник конфлікт на тлі особистих неприязних стосунків. Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, що раптово виник, бажаючи відсторонити потерпілого від телевізора, допускаючи можливість заподіяння будь - якої шкоди здоров`ю потерпілого, об`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, дістав з переднього правого карману куртки, в яку він був одягнений, ніж, який він заздалегідь взяв з собою зі своєї схованки, розташованої на горищі будинку АДРЕСА_1 , тримаючи ніж у правій руці, наніс ОСОБА_12 один удар ножем в область серця, чим спричинив йому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва по передній поверхні в середньо-центральному відділі з пошкодженням по ходу раньового каналу біля серцевої сумки та серця, що відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Після цього ОСОБА_8 припинив вчинення протиправних дій відносно потерпілого та з місця події пішов. ОСОБА_10 вчасно було госпіталізовано до ДУ «Інститут невідкладної хірургії імені В.Т.Зайцева НАМИ України», де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.
Обставини події, викладені в оскаржуваному вироку, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження й будь-ким оспорені не були.
Зазначені дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто на протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке не було доведене до кінця з незалежних від його волі причин.
Суд першої інстанції, змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст.121 КК України, обгрунтовано врахував ту обставину, що ОСОБА_8 наніс потерпілому один удар ножем. Відповідно до частини першої статті 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд першої інстанції виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема було враховано, що обвинувачений і потерпілий були знайомі між собою. Суперечка між ними виникла з незначного приводу. Сам обвинувачений послідовно заперечував наявність умислу вбити потерпілого. На досудовому слідстві, в суді і безпосередньо в суді апеляційної інстанції він стверджував, що тільки «відмахнувся» від того рукою, в якій знаходився ніж. Раніше обвинувачений з потерпілим разом вживали спиртні напої, неприязних відносин між ними не було, конфлікт виник спонтанно, а удар ножем був одиничний і неприцільний. ОСОБА_8 мав можливість довести умисел на вбивство до завершення, якби такий умисел в нього був наявний. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 неправильно буди кваліфіковані за ч.2 ст.15 та ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині). Як убачається з висновків судово-медичної експертизи, визначити довжину раньового каналу й таким чином силу удару, не надалося можливим. Виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд першої інстанції, враховуючи всі встановлені судом обставини справи, правильно змінив кваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст.121 КК України як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі враховав характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушенні дані про особу обвинуваченого, який страждає на туберкульоз легенів, за місцем фактичного перебування до арешту характеризується посередньо, судимий за умисний злочин. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, обґрунтовано визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому вимога апелянта про скасування вироку не ґрунтується на законі.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _________________ _________________

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15