АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/198/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа №640/5431/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
2)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Київського району м.Харкова ОСОБА_10 і обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 05.11.2014р., -
В С Т А Н О В И Л А :
Указаним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Хатомля, Вовчанського району Харківської області, громадянка України, пенсіонерка, в силу ст. 89 КК України не судима, не заміжня, із середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
Як встановив суд, 11.01.2014 року в проміжок часу з 19.00 год. до 19.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, в приватному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , що виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, перебуваючи в коридорі літньої кухні, яка знаходиться на території вищезазначеного домоволодіння, маючи умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, взяла кухонний ніж зі столу і умисно завдала ОСОБА_11 чотири удари кухонним ножем - два з яких в область грудної клітини, третій в область живота, четвертий в область передпліччя, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото - різане поранення грудної клітини справа по передній поверхні в верхньому її відділі, проникаюче колото - різане поранення грудної клітини справа по передній поверхні в середньому її відділені, проникаюче колото - різане поранення живота зліва в верхньому відділі з пошкодженням по ходу раневого каналу шлунка, кишечнику, лівої ниркової вени, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, та різану рану правого передпліччя, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Як вказує прокурор, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, однак суд дійшов помилкового висновку про те, що дана кваліфікація дій обвинуваченої не знайшла свого підтвердженні в ході судового розгляду кримінального провадження. Прокурор посилається на те, що ОСОБА_9 кухонним ножем нанесла чотири удари потерпілому, три з яких по життєво важливим органам а саме: два удари в область грудної клітини, та один удар в область живота, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та припинила свої дії лише у зв`язку з втратою свідомості потерпілим. Таким чином, на думку прокурора, обвинувачена намагалася позбавити життя потерпілого і не довела свій злочинний намір до кінця, лише у зв`язку зі своєчасним наданням кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_12 .. Крім того, прокурор вважає безпідставним визнання судом пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченої.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить застосувати ст. 69 КК України та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що умислу на позбавлення життя свого співмешканця вона не мала, оскільки вони довгий час спільно проживали і такий інцидент стався вперше. Як зазначає обвинувачена, її співмешканець став наносити їй побої, що підтверджено судово-медичною експертизою, чим спровокував її неправомірні дії. Вказує, що злочин був вчинений нею у шоковому стані, внаслідок душевного хвилювання. Просить врахувати її пенсійний вік, а також те, що вона усвідомила та визнала повністю свою вину, щиро розкаялася, отримала пробачення потерпілого, після нанесення йому тілесних ушкоджень викликала йому швидку допомогу, щоб вберегти його від смерті.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої з викладених в ній підстав, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та вважав апеляційну скаргу обвинуваченої необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за наслідками судового розгляду дійшов висновку про недоведеність умислу ОСОБА_9 на умисне вбивство ОСОБА_11 , який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Посилання прокурора на те, що дії ОСОБА_9 неправильно кваліфіковані судом першої інстанції є безпідставними, а твердження про спрямованість її умислу на умисне вбивство, який не доведений до кінця у зв`язку з тим, що потерпілому вчасно надано медичну допомогу, спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Для кваліфікації дій особи за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України необхідною умовою є наявність прямого умислу.
Вирішуючи питання про зміст і направленість умислу ОСОБА_9 , суд першої інстанції виходив із сукупності зібраних доказів. Зокрема показань самої обвинуваченої, потерпілого ОСОБА_11 , та свідка ОСОБА_13 , згідно з якими встановлено, що обвинувачена та потерпілий проживають разом як подружжя (без офіційного укладання шлюбу), перебувають у добрих стосунках, обвинувачена в адресу потерпілого погроз про позбавлення його життя не висловлювала, а неприязні стосунки між ними виникли внаслідок ревнощів зі сторони обвинуваченої. З їхніх показань також видно, що обвинувачена почала наносити ножем удари потерпілому через деякий час після того, як потерпілий наніс їй кілька ударів кулаком. Як обґрунтовано зазначено у вироку, про відсутність у обвинуваченої умислу на позбавлення життя потерпілого, свідчать ті факти, що вона самостійно припинила свої дії, при відсутності перешкод в їх продовженні, не перешкоджала свідку у виклику швидкої допомоги, більш того, надала свій телефон для виклику невідкладної медичної допомоги.
Отже, обставини, за яких сталося нанесення ударів ножем потерпілому, фактичні наслідки тяжкі тілесні ушкодження, причини припинення обвинуваченою нанесення ударів та характер взаємовідносин потерпілого і обвинуваченої після конфлікту, а саме те, що вони примирилися, продовжували жити разом до затримання обвинуваченої, потерпілий просив призначити обвинуваченій покарання, не пов`язане з позбавленням волі, свідчать, що дії ОСОБА_9 не були спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_11 або необхідну оборону.
Таким чином, дії ОСОБА_9 судом першої інстанції за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.
Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, воно судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченої, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, серед яких і ті, на яких наголошується в апеляційній скарзі обвинуваченої.
Зокрема, судом враховані дані про особу винної, яка є пенсіонеркою, в силу ст.89 КК України не судима, з 2001 року перебуває на обліку у Обласному наркологічному диспансері із синдромом алкогольної залежності, що також підтверджено актом судово-наркологічіної експертизи, має постійне місце проживання, за яким за даними міліції характеризується задовільно, згідно показань голови вуличного комітету, обвинувачена характеризується негативно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд обґрунтовано визнав її щире каяття, оскільки в судовому засіданні вона повністю визнала свою вину в тому, що внаслідок її дій потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, просила у потерпілого вибачення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння .
За таких обставин, з урахуванням позиції потерпілого, який просив призначити потерпілій покарання, не пов`язане з позбавленням волі, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання в мінімальних межах санкції статті у виді позбавлення волі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є обґрунтованим, законним та справедливим. Таке покарання сприятиме виправленню та перевихованню обвинуваченої і попередженню нових злочинів, а тому доводи її апеляційної скарги щодо застосування ст.69 КК України та звільнення її від реального відбування покарання є необґрунтованими.
За таких обставин, підстав для скасування вироку внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що ставить питання прокурор, або зміни вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, як про це вона просить в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Розглянувши кримінальне провадження в межах доводів апеляційних скарг, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Харкова від 05.11.2014р. у відношенні ОСОБА_9 без зміни.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_14 Шабельніков