Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2007
року Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді
Нечепоренка Л.М., при секретарі Куць
В.А., за участю прокурора Сахно Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт.Рокитне кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, українця,
військовозобов"язаного, із
середньою освітою, не працюючого, одруженого,
на утриманні неповнолітня дитина,
не судимого

за ст. 164 ч.1
КК України, -

УСТАНОВИВ :

Згідно
рішення Рокитнянського районного суду Київської області № 2-286 від 20.07.1993
року підсудний зобов"язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_2. на
утримання сина ОСОБА_3в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
20.07.1993 року до його повноліття.

Дане
рішення суду не виконується в зв"язку з тим, що підсудний не працює, на обліку Рокитнянського РЦЗ не перебуває і у
нього виникла заборгованість.

Підсудний
неодноразово попереджався про працевлаштування та про погашення заборгованості
по аліментам, але він не
працевлаштувався, борг погасив лише
частково, а починаючи з 01.12.2004 року
платити аліменти відмовився. Внаслідок чого станом на 01.06.2007 рік склалася
заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5187 грн. 07 коп.

Підсудний
визнав себе винним повністю у пред"явленому
йому обвинуваченні та пояснив, що
заборгованість у нього виникла по сімейним обставинам, так як в 2006 році народився син, який часто хворів і необхідні були кошти на
лікування. Зараз частково погасив борг в сумі 390 грн..

Відповідно
до ч.3 ст.299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи
допитом підсудного, дослідженням
даних, які характеризують особу
винного, оскільки ці докази ніким не
оспорюються, підсудний та інші учасники
судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності
та істинності їх позицій.

Суд вважає
доказаною винність підсудного у вчиненому злочині.

Суд
кваліфікує дії підсудного за ст. 164 ч.1 КК України як злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні міри
покарання підсудному суд бере до уваги як пом"якшуючі обставини щире
каяття, вчинення злочину вперше, часткове погашення боргу.

Суд вважає, що підсудному необхідно обрати покарання у
виді обмеження волі.

Але
враховуючи особу підсудного, щире
каяття, вчинення злочину вперше, суд приходить до висновку про можливість
виправлення його без відбування покарання і приймає рішення про звільнення від
відбування покарання з випробовуванням,
якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов"язки.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати
винним ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КК України та призначити покарання у виді
обмеження волі строком на один рік.

На
підставі ст.ст. 75, 7 6 КК України
ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить
нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки періодично
з"являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

На вирок
суду може бути подана апеляція протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.