Справа № 1-151
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

19 травня 2008р. Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської обл.,

в
складі головуючого - судді Триголової В. М.;

при
секретарі Цирень О. С.;

з
участю прокурора Мозгового В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ніжині справу про обвинувачення ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, уродженця АДРЕСА_1., мешканця АДРЕСА_2 громадянина
України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого неповнолітню дитину,
головного бухгалтера сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Пролісок”, не судимого, по ст. 366 ч. 1 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження,
уродженки та мешканки АДРЕСА_2 громадянки України, маючої середню освіту,
інспектора відділу кадрів сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Пролісок”, заміжньої,
маючої дорослу та неповнолітню дитину, не судиму, по ст. 358 ч.1 КК України,

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. народження,
уродженки та мешканки АДРЕСА_2 громадянки України, маючої середню освіту, не
заміжньої, не судимої, по ст. ст. 358 ч.
1, 358 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з угодою між Ніжинським агротехнічним інститутом і
сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Пролісок” в 2006р. ОСОБА_3. була зарахована
на навчання до інституту за держзамовленням. Після закінчення навчання вона
повинна була відпрацювати три роки в сільськогосподарському товаристві з
обмеженою відповідальністю “Пролісок”.
Після закінчення інституту в 2007р. ОСОБА_3 одержала направлення на роботу в
сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Пролісок” і 26 липня 2007р. прийшла з
цим направленням до товариства. Вона
сама заповнила офіційний бланк повідомлення, прикладений до направлення, в
якому вказала, що вона призначена на роботу в товаристві, хоч насправді до роботи вона не приступила і не писала заяви про прийом
на роботу. Не маючи наміру працювати в
товаристві, вона попросила головного бухгалтера товариства підписати це
повідомлення від імені директора. Головний бухгалтер сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Пролісок” ОСОБА_1. на прохання
ОСОБА_3. підписав від імені директора товариства повідомлення про прийом
ОСОБА_3. на роботу і поставив на ньому
печатку, хоч знав, що ОСОБА_3 на
роботу не прийнята.

Дане
повідомлення ОСОБА_3 віднесла до інституту і таким чином ухилилась від
обов'язку відпрацювати в сільськогосподарському товаристві з обмеженою
відповідальністю “Пролісок” 3 роки.

В
серпні 2007р., маючи намір одержати допомогу по безробіттю в Ніжинському центрі
зайнятості, ОСОБА_3 звернулась до інспектора відділу кадрів
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Пролісок”
ОСОБА_2 з проханням оформити на її ім'я трудову книжку з записом, що вона
працювала в товаристві і звільнилась з роботи.

ОСОБА_2, достовірно знаючи, що
ОСОБА_3 в товаристві не працювала, в
серпні 2007р. виписала на її ім'я
трудову книжку НОМЕР_1 і вписала в неї записи про те, що ОСОБА_3 працювала в
товаристві і звільнена за згодою сторін.

В
вересні 2007р. ОСОБА_3 використовуючи фіктивну трудову книжку, надала її в
Ніжинський центр зайнятості, зареєструвалась як безробітна і за період з 10
вересня 2007р. по 31 січня 2008р.
отримувала допомогу по безробіттю у
розмірі 581 гр. 68 коп.

В
суді ОСОБА_1. винним себе в пред'явленому йому звинуваченні визнав , але
показань по суті не дав.

Між
тим, він допитувався на попередньому слідстві як обвинувачений (а.с. 125) і
пояснив, що дійсно за проханням ОСОБА_3. в червні 2007р. він вніс неправдиві
дані в повідомлення про трудовлаштування ОСОБА_3., а саме підписав це
повідомлення за директора товариства і поставив на ньому печатку. Саме
повідомлення вже було заповнене. Він знав, що в товаристві ОСОБА_3 не працює.

ОСОБА_2
як підсудна в суді винною себе в пред'явленому їй звинуваченні також визнала і пояснила, що в
серпні 2007р., достовірно знаючи, що ОСОБА_3 в сільськогосподарському
товаристві з обмеженою відповідальністю “Пролісок” не працювала і не працює,
вона, як інспектор відділу кадрів, на прохання ОСОБА_3. виписала на її ім'я
трудову книжку і внесла в неї записи про
прийом і звільнення з роботи.

Допитана
як свідок працівник агротехнічного інституту ОСОБА_4. пояснила в суді, що в
2007р. вона видавала направлення на роботу ОСОБА_3., а та принесла їй повідомлення, що вона трудовлаштувалась.

Допитаний
свідком директор сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Пролісок” ОСОБА_4. пояснив, що він
повідомлення про трудовлаштування
ОСОБА_3. не підписував.

ОСОБА_3 в суді винною себе в
пред'явленому їй звинуваченні визнала.
Вона пояснила, що в 2006р. вона вступила
до Ніжинського агротехнічного інституту на навчання за держзамовленням і після
закінчення інституту повинна була 3 роки відпрацювати в сільськогосподарському
товаристві з обмеженою відповідальністю “Пролісок”. Закінчивши в 2007р.
інститут, вона в вересні 2007р.
отримала направлення на роботу в
сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Пролісок”. Разом
з направленням вона отримала і бланк повідомлення про трудовлаштування. Не маючи наміру працювати в
сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Пролісок”, вона
сама заповнила повідомлення про трудовлаштування і попросила головного
бухгалтера товариства ОСОБА_1. підписати його від імені директора і
поставити печатку, що той і зробив.

Повідомлення вона віднесла в
інститут. В серпні 2007р. з метою стати
на облік як безробітна в центрі зайнятості, вона попросила інспектора відділу
кадрів сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Пролісок” ОСОБА_2 виписати на її ім'я трудову книжку з записом про прийом і
звільнення з роботи, що ОСОБА_2 і зробила.

Трудову книжку вона надала в центр зайнятості і отримувала грошову допомогу по безробіттю.

На а.с 53 розміщене повідомлення
про трудовлаштування ОСОБА_3. ОСОБА_1. в суді підтвердив, що підпис від імені
директора в повідомленні вчинив він. Він
поставив на повідомленні і печатку.

ОСОБА_2 в суді підтвердила, що саме
вона виписала на ім'я ОСОБА_3. трудову книжку, яка розміщена в справі на аркуші
під № 55.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що винуватість підсудних в пред'явленому їм звинуваченні доведена повністю матеріалами
попереднього та судового слідств.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані по ст. 366 ч. 1 КК
України, так як він вчинив службове
підроблення - будучи службовою особою, склав завідомо неправдивий офіційний
документ і видав його.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані
по ст. 358 ч. 1 КК України, так як вона
підробила трудову книжку, яка видається підприємством, що надало право ОСОБА_3.
отримувати допомогу по безробіттю.

Дії ОСОБА_3. правильно
кваліфіковані по ст. 358 ч. 1 і ст. 358 ч. 3 КК України, так як вона підробила
повідомлення, яке видається підприємством, що звільнило її від обов'язку відпрацювати в
сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Пролісок” три
роки, і використала завідомо підроблені повідомлення і трудову книжку.

Обговорюючи питання про міри
покарання підсудним, суд враховує їх позитивні
характеристики, тяжкість і суспільну небезпеку скоєного ними, а також
пом'якшуючі покарання обставини, якими суд визнав їх перші судимості, щире
каяття, визнання ними своєї винуватості,
а у відношенні ОСОБА_1. і ОСОБА_2 - ще й
наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Обтяжуючих покарання обставини
судом не виявлено.

Прийнявши до уваги пом'якшуючі обставини відносно ОСОБА_1., суд
вважає за можливе примінити ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 323 і 324 КПК України, суд

ПРИГОВОРИВ:

ОСОБА_1 визнати винним по ст. 366 ч. 1 КК України і
призначити йому покарання по ст. 366 ч.
1 КК України з приміненням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 510
(п'ятсот десять) гривень без позбавлення права
обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

ОСОБА_2 визнати винною по ст. 358 ч.
1 КК України і призначити покарання по ст. 358 ч. 1 КК України у вигляді штрафу
у розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

ОСОБА_3
визнати винною по ст. ст. 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України і призначити покарання:
по ст. 358 ч. 1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 560 (п'ятсот шістдесят)
гривень., по ст. 358 ч. 3 КК України у вигляді штрафу у розмірі 510 (п'ятсот
десять) гривень.

На
підставі ст. 70 КК України, примінивши принцип поглинення більш суворою мірою
покарання менш суворої, кінечно до відбуття
призначити 560 (п'ятсот шістдесят) гривень штрафу.

До набрання вироком законної сили міри запобіжного заходу ОСОБА_1., ОСОБА_2
і ОСОБА_3. залишити у вигляді підписки про невиїзд з постійних місць проживання.

На вирок може бути подана
апеляція прокурором і засудженими
протягом п'ятнадцяти днів з дня його винесення.

Суддя