АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1261/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/3545/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 травня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 16.06.2010р. Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 21.09.2010р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, -
умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі, що призначене за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2010 року, на невідбуту частину строку 7 місяців 7 днів позбавлення волі.
Згідно з оскаржуваною ухвалою, засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що під час відбування покарання він мав декілька заохочень, жодного стягнення не мав, дотримувався встановлених правил поведінки, має намір виправитись та після звільнення з місць позбавлення волі буде працевлаштований.

Задовольняючи заяву засудженого, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_8 відбув понад 2/3 частини строку призначеного йому покарання, під час відбування покарання залучався до праці та виконував доручену роботу у повному обсязі, однак у зв`язку з недостатнім обсягом робіт на виробництві установи на роботу не виводився, на даний час має 3 заохочення та не має стягнень, суму судових витрат ним відшкодовано повністю. Також судом враховано тяжкість вчинених засудженим злочинів та незначний строк невідбутої частини покарання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати та направити матеріали судової справи до суду першої інстанції для проведення нового судового розгляду в іншому складі суду. Вказує, що ОСОБА_8 ні під час знаходження у слідчому ізоляторі, ні під час відбування покарання у виправній колонії фактично не працював, а тому його ставлення до праці визначити неможливо. Крім того, прокурор посилається на те, що адміністрацією Харківського слідчого ізолятору засуджений характеризувався посередньо та заохочень до нього не застосовувалось, у виправній колонії характеризувався задовільно, мав 3 заохочення, однак такі обставини, на думку прокурора, не можуть бути безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення. Також прокурор вказує, що хоча ОСОБА_8 брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія» та «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», однак ставився до них задовільно, що не є достатнім для його виправлення, зважаючи на те, що він засуджений за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_8 , який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..
Колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог закону і рекомендацій ВСУ.
Так, судом встановлено, що засуджений під час відбування покарання характеризувався адміністрацією установи задовільно, був працевлаштований будівельником, брав участь у роботі з благоустрою установи без оплати праці, має три заохочення за сумлінну поведінку, активну участь у роботі самодіяльних організацій та сумлінне ставлення до праці, стягнення щодо нього не застосовувалось, виконавчі листи ним погашені у повному обсязі. Крім того, судом враховано, що невідбутий ОСОБА_8 строк покарання є незначним.
Аналізуючи наведені обставини, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Та обставина, що ОСОБА_8 не виводився на роботу, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не може бути безумовною підставою для відмови в його умовно-достроковому звільненні, оскільки це пов`язано з недостатнім обсягом робіт на виробництві, що підтверджено адміністрацією установи. Крім того, довідкою установи підтверджено, що ОСОБА_8 залучався до праці та виконував доручену роботу у повному обсязі, повністю визнав свою вину у скоєному злочині, брав участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія» та «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», до реалізації яких ставився задовільно.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як того вимагає прокурор в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 травня 2015 року, якою засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, що призначене за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2010 року, на невідбуту частину строку 7 місяців 7 днів позбавлення волі без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5