ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріали кримінального провадження №0000690 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Поронайськ Сахалінської області, громадянина України, українця, маючого неповна середню освіту, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27.04.2012 року Южним міським судом Одеської області за ст.263 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 26.04.2013 року по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.09.2014 року приблизно о 13.00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті несподівано виниклих неприязних стосунків з раніше знайомим йому ОСОБА_6 і маючи намір на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, навмисно наніс один удар кухонним ножем в область лівої частини тулуба ОСОБА_6 спереду, в наслідок чого останнього було госпіталізовано до реанімаційного відділення КЗ «Южненська міська лікарня" з діагнозом: проникаюче ножове поранення череневої порожнини.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №254 від 05.11.2014 року: «у ОСОБА_6 було виявлено проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, яке могло утворитися 20.09.2014 року від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа. Заподіяне ОСОБА_6 проникаюче колото - різане поранення живота відповідно п. 2.1.3.к/ «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, просив не досліджувати докази по матеріалам кримінального провадження, оскільки він щиро кається у вчиненому, не оспорює обставини скоєння кримінальних правопорушень. Та пояснив, що 20.09.2014року в обідній час за адресою: АДРЕСА_2 , де вони проживають разом із цивільною дружиною ОСОБА_8 , з якою мали побратися, до них прийшов ОСОБА_6 , де на підставі ревнощів між ним та ОСОБА_6 виникло непорозуміння, оскільки останній почав чіплятися до його цивільної дружини. Після чого, він наніс йому удар ножем.
Однак обвинувачений зауважив, що не мав наміру вбивати потерпілого, та дуже шкодує, що взяв до рук ножа. Після скоєного з місця пригоди не зникав, викликали швидку допомогу, а станом на даний час намагається відшкодовувати з пенсії потерпілому завдані збитки.
Так як, ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 20.09.2014року в обідній період часу він пішов в гості до ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_8 та її цивільним чоловіком ОСОБА_7 вживали спиртні напої, а саме горілку. Через певний час він вийшов до коридору, де ОСОБА_7 раптово наніс йому удар ножем, внаслідок чого він знепритомнів. Після чого був госпіталізований до лікарні.
Крім того, зазначив, що причини нанесення ОСОБА_7 йому ножового порання він не знає, оскільки поводів не давав, сварки, чи бійки між ними теж не було.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.121 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також позитивна характеристика за місцем проживання.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується сімейний стан обвинуваченого, який перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні матір ОСОБА_9 , 1940 року народження, яка є пенсіонеркою.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом враховується тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, інформація про який міститься в матеріалах справи, та підтверджується довідкою із Одеського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області, за підписом начальника ОСОБА_10 , датованої 19.12.2014 року, копією виписки із історії хвороби № 5 від 22.06.2001 року, а також випискою із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого від 10.03.2015 року.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд також враховує, що згідно копії довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №725925 від 18.03.2014 року ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи по зору, інвалідність встановлена безстроково.

Також судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховується, що згідно копії довідки Южненської міської ради Одеського обласного Управління праці та соціального захисту населення від 28.03.2014 року визначено, що ОСОБА_7 знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Южненської міської ради та є інвалідом 3-ї групи по зору з 18.03.2014 року довічно, та має право на пільги відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України».

Більш того, при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується думка потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні зазначив, що цивільного позову не заявляв, вважає можливим не позбавляти волі обвинуваченого.

Суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши всі докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 п. 2, 3, 4 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст. 75, 76 п. 2, 3, 4 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти до кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1