гСправа № 358/1188/14-к Провадження № 1-кп/358/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження № 1-кп/358/3/15 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні чотирьох малолітніх дітей, перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
28 березня 2014 року в 14 годин 10 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1103» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася у світлу пору доби по сухому асфальтобетонному покритті по головній автодорозі в межах населеного пункту по вул. Шевченка, м. Богуслав, Київської області без пасажирів в напрямку кінця вулиці. Під час керування вказаним транспортним засобом на зазначеній ділянці дороги вона під час руху наблизилася до перехрестя нерівнозначних доріг і виконуючи маневр - поворот ліворуч, проявила неуважність та грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

п. 1.3 Правил дорожнього руху (надалі Правил), згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил;

п. 1.5 Правил, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки;

п.п «б» п. 2.3 Правил, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п. 10.1 Правил, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.13 Правил, згідно з яким перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Зокрема, водій ОСОБА_4 керуючи вказаним автомобілем та на порушення п. 1.3, п. 1.5, п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 16.3 Правил дорожнього руху, приступила до виконання маневру - поворот ліворуч, при цьому не дала дорогу скутеру «Gama ZS50QT-8», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, виїхала на смугу зустрічного руху і як наслідок своєї злочинної недбалості вона допустила зіткнення з вказаним скутером.

В результаті цієї дорожньо-транспортної події водій скутера «Gama ZS50QT-8» ОСОБА_6 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №5/к від 10.11.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правого стегна на межі середньої та нижньої третин із наявністю рваної рани на передній поверхні в середньо-нижній третині правого стегна, відкритого перелому обох кісток правого передпліччя із наявністю рваної рани тильної поверхні середньої третини правого передпліччя; струсу головного мозку, травматичного ушкодження коронок 4-го и 5-го зубів на верхній та нижній щелепі справа, забійних ран м`яких тканин тім`яної ділянки голови підборіддя, множинних саден правої кисті та правої гомілки.

Тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правого стегна на рівні середньої та нижньої третини (діафізу) - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно Наказу № 6 МО3 України від 17 січня 1995 року п. 2.1.3 (м). Відкритий перелом обох кісток правого передпліччя відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зрощення переломів необхідний строк більше 21-го дня. ЗЧМТ, струс головного мозку, травматичні пошкодження коронок 4 та 5-го зубів на верхній і нижній щелепі справа та забійні рани - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров строком більше 6-ти але менше 21-го. Садна відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, водій автомобіля «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , порушила п. 1.3, п. 1.5, п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 16.3 Правил дорожнього руху, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з спричиненням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнала повністю та не заперечувала фактичні обставини справи. Суду вона пояснила, що 28 березня 2014 року приблизно в 14.00 годин вона, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1103» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по головній автодорозі по вул. Шевченка в м. Богуслав, Київської області, без пасажирів в напрямку кінця вулиці. Під час керування автомобілем вона наблизилася до перехрестя нерівнозначних доріг і виконуючи маневр - поворот ліворуч, проявила неуважність та не пропустила скутер під керуванням потерпілого, який рухався в зустрічному напрямку. Коли вона виїхала на смугу зустрічного руху, сталося зіткнення з вказаним скутером і його водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

У вчиненому вона щиро кається, просить суворо не карати та застосувати до неї Закон України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, так як нею вчинено тяжкий злочин з необережності і вона є собою, яка має малолітніх дітей.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_4 про обставини вчинення нею кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченої правильно кваліфіковані органом досудового розслідування по ст. 286 ч. 2 КК України, так як ОСОБА_4 28 березня 2014 року керуючи автомобілем порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, її особу, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відносить її щире каяття, що вона має на утриманні чотирьох малолітніх дітей.

Вирішуючи питання щодо призначення виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд з урахуванням даних про її особу та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, позитивну характеристику обвинуваченої по місцю проживання, що вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, її відношення до вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і тому відносно неї необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Також суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, оскільки згідно з п. «в» ст. 1 цього Закону передбачено, що звільненню від покарання підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, та які засуджені за злочини з необережності, що не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 засуджується за вчинення злочину з необережності, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року обвинувачена ОСОБА_4 мала дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Також обвинувачена ОСОБА_4 в письмовій формі дала свою згоду на застосування щодо неї амністії.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину необхідно залишити без розгляду, оскільки потерпілий подав до суду заяву про залишення його позову без розгляду.

Судові витрати на залучення експертів в розмірі 2137,16 гривень підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за цим вироком на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі: автомобіль марки «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 , скутер марки «Gama ZS50QT-8», повернути ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) гривень 16 коп. судових витрат понесених на залучення експертів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1