Справа №11-676Головуючий у І інстанціїБорець
Категорія51Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних

справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Літвінова Є.В.,

суддів Сливи Ю.М., Шроля В.Р.,

з участю: прокурора Стаховської Н.О.,

засудженого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_3, прокурора, який затверджував обвинувальний висновок на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року, яким засуджено

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Головатого, б. 11, кв. 15, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- за ч. 2 ст. 307 КК України до пяти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України на чотири роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання призначено у виді пяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду 26.06.2008 року близько 11.00 години в м. Борисполі особа з вигаданим прізвищем, імям та по батькові ОСОБА_4, діючи на підставі постанови про проведення оперативної закупівлі наркотичної речовини, зайшов у квартиру АДРЕСА_1 та попросив ОСОБА_2 продати йому за 80 гривень 2 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого. ОСОБА_2 погодився, взяв у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 80 гривень та передав останньому одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл, заповнений на 2 мл розчином особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого. Обєм цього особливо небезпечного наркотичного засобу склав 1,8 мл, що в перерахунку на суху речовину становить 0,667 г. Арамісов отримав одноразовий медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, поклав його в праву кишеню своїх штанів та вийшов з квартири.

Крім того, 27.06.2008 року близько 21.00 години ОСОБА_2 з метою придбання наркотичного засобу, прийшов до загальноосвітньої середньої школи №6, яка знаходиться у м. Борисполі по вул. Головатого та на її території у невстановленої особи купив за 120 гривень одноразовий медичний шприц обємом 5 мл, який на 2,8 мл був заповнений розчином наркотичного засобу опій ацетильований, що в перерахунку на суху речовину становить 0,103 г. Вказаний медичний шприц ОСОБА_2 поклав у праву кишеню шортів та, зберігаючи його при собі, переніс до власного будинку, де на сходах був затриманий працівниками міліції. При цьому ОСОБА_2 добровільно передав їм вказаний медичний шприц заповнений наркотичною речовиною опієм ацетильованим.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_3, вказує, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність судового слідства, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, наслідком чого стало невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Так, покази свідків, які лягли в основу вироку в частині підтвердження вини підсудного, суттєво відрізняються, що свідчить про те, що в дійсності проведення контрольної закупки не відбувалось. Викладені у вироку покази свідка ОСОБА_4 відрізняються від тих, які він давав у судовому засіданні. Суд не встановив чи заходив ОСОБА_4 у житловий будинок сам, чи з понятими, де знаходився автомобіль працівників міліції, поняті. Працівники міліції були зацікавлені у наявності даної справи, а будь-якої фіксації технічними засобами не проводилась. Суд не встановив у яких відносинах перебували ОСОБА_4 із засудженим ОСОБА_2 До того ж, суд не перевірив чи не було з боку працівників міліції підбурювання та організації придбання і збуту наркотичних засобів. Просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_2 більш мяке покарання.

В апеляції прокурор, який затверджував обвинувальний висновок, не оспорюючи доведеність вини підсудного, вказує, що вирок суду першої інстанції слід скасувати у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Так, один із вчинених ОСОБА_2 злочинів є тяжким. Засуджений в інкримінованих йому злочинах вину не визнав та неправдиво вказував на застосування до нього примусу з боку працівників міліції. Вважає, що вказане дає підстави для призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання ніж призначене вироком суду. Просить вирок суду скасувати, постановити свій, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора, а апеляцію захисника просила залишити без задоволення, пояснення засудженого, який підтримав апеляцію захисника та просив її задовольнити, пояснення захисника, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, провівши судові дебати та надавши останнє слово засудженому, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції до задоволення не підлягають.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочинів за встановлених судом та викладених у вироку обставин, ґрунтуються на доказах, ретельно перевірених під час судового слідства, які отримали належну оцінку.

Так, з оголошених та досліджених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_4, видно, що, погодившись на пропозицію працівників міліції приймати участь у проведенні оперативної закупки, він у присутності понятих отримав 80 гривень, прибув до помешкання ОСОБА_2, за вказані кошти придбав у останнього 2 мл опію ацетильованого та передав його працівникам міліції.

Суд обґрунтовано визнав зазначені показання правдивими та правильно поклав їх в основу своїх висновків про винність ОСОБА_2 у збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, оскільки вони узгоджуються з показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що вони приймали участь при проведенні оперативної закупівлі наркотичної речовини в якості понятих. У їх присутності особа, яка здійснювала оперативну закупку отримала кошти, придбала за них наркотичну речовину, яку згодом видала працівникам міліції.

Вищевказані покази узгоджуються і з іншими зібраними по справі доказами, у тому числі з протоколом огляду грошових купюр, відповідно до якого у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено грошові купюри, які надавались закупнику ОСОБА_4; висновком судово-хімічної експертизи №882/х від 01.07.2008 р. згідно з яким вилучена у ОСОБА_4 рідина містить особливо небезпечний наркотичний засіб. Вона має спільну родову належність з рідиною, вилученою у ОСОБА_2

З вищевказаними висновками суду 1-ї інстанції, колегія судів погоджується, вважає їх правильними та обґрунтованими.

Доводи апеляції про те, що покази свідків суттєво відрізняються між собою, а в основу вироку суд взяв покази свідка ОСОБА_4, які відрізняються від тих, які він давав у судовому засіданні, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Будь-яких розбіжностей в показах свідків, які суттєво впливали б на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів не вбачає.

Викладені у вироку покази свідка ОСОБА_4 не відрізняються від його показів, оголошених та досліджених в судовому засіданні на підставі ст. 306 КПК України, які він давав в ході досудового слідства. Крім того, ці покази відносно фактичних обставин вчинення злочину, не відрізняються і від тих, які давав вказаний свідок в судовому засіданні під час попереднього розгляду справи.

Посилання в апеляції на те, що судом не було встановлено ряд обставин, колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в ході розгляду даної справи встановив всі обставини вчинення ОСОБА_2 вказаних злочинів та дав їм належну оцінку у вироку.

Щодо доводів апеляцій про мякість та суворість призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

При призначенні покарання ОСОБА_2, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного: який характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Взяв до уваги суд і думку прокурора, який у судових дебатах просив призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для посилення чи помякшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляції прокурора та захисника, задоволенню не підлягають, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляції захисника ОСОБА_3 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Судді:

_______________ _______________ ______________

(ОСОБА_7В.) (ОСОБА_1М.) (ОСОБА_8Р.)