АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Кіцманської ЦРЛ 536 грн. 24 коп. у відшкодування витрат на лікування.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Обласної комунальної установи

Провадження №11-кп/794/257/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст.2 86 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

«Лікарня швидкої медичної допомоги» 524 грн. 45 коп. у відшкодування витрат на лікування.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 612 грн. у відшкодування витрат на проведення експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від кримінальної відповідальності за витоком строку давності та за не встановленням достатніх доказів у його винуватості та не можливості їх отримати, а кримінальне провадження №0000133 відносно нього закрити на підставі ч.1 ст. 49 КК України та п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Свої апеляційні доводи мотивує тим, що районний суд не взяв до уваги те, що із-за неповноти та неправильності досудового слідства вироки суду Кіцманського району двічі скасовувались, а справа надсилалась на додаткове розслідування з письмовими вказівками, які так і не виконані.

Вважає, що досудовим слідством та судом не здобуто доказів його вини, а навпаки експертизами підтверджено, що в ДТП винен не він, а водій ОСОБА_9 ..

Вказує на те, що судове слідство проведено в неповному об`ємі та безпідставно визнано його винним та закрито кримінальне провадження за нереабілітуючими обставинами, з чим він не може погодитись, так як його вина жодним чином не доведена.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , міркування обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які просили скасувати ухвалу суду І інстанції, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 06 грудня 2003 року біля 13 години на автомобілі марки «Ауді -100», д.н.з. НОМЕР_1 , слідуючи з м. Чернівці в м. Кіцмань виявив несправність гальмівної системи автомобіля, у зв`язку з чим заїхав у майстерню по ремонту автомобілів до Кіцманського райсількомунгоспу, що по вул. Сторожинецькій в м. Кіцмань. Майстер ОСОБА_10 після огляду транспортного засобу повідомив ОСОБА_6 про несправність гальмівної системи та неможливість усунення ним несправності через відсутність технічної можливості для цього, та рекомендував звернутися до станції технічного обслуговування, яка має технічні можливості для ремонту гальмівних систем автомобілів іноземного виробництва, вказавши, що необхідне транспортування несправного автомобіля або рух на ньому можливий у разі крайньої необхідності. Незважаючи на застереження майстра, ОСОБА_6 , в порушення вимог п.2.3, п.31.4, п.31.5 Правил дорожнього руху України, виїхав на вказаному автомобілі з території майстерні Кіцманського райсількомунгоспу, рухаючись з вулиці Сторожинецької на вулицю Незалежності в м. Кіцмань (автодорога м. Чернівці - м. Заліщики), яка являється головною по відношенню до вулиці Сторожинецької, так як в її межах діє дорожній знак - п. 2. 3. ПДРУ «Головна дорога», а при виїзді з вказаної вулиці діє дорожній знак - п. 2. 1. ПДРУ «Дати дорогу», не дотримуючись запобіжних заходів, не обрав безпечну швидкість та не випробував гальмівну систему, проявив необережність та злочинну самовпевненість, створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, при цьому не дотримуючись вимог ПДРУ, порушивши п. 16.11. ПДРУ, не зупинився перед перехрестям і не пропустив автомобіль марки «ВАЗ - 21011», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , з пасажиром на задньому сидінні ОСОБА_12 (після одруження - ОСОБА_13 ), який в цей час рухався по головній дорозі (вул. Незалежності) у напрямку м. Чернівці, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення із вказаним автомобілем.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу справа, забою правого колінного суглобу, гемартрозу, забою грудної клітини, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, а пасажир автомобіля ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння і основи черепу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження з реабілітуючи підстав, оскільки він є невинуватим.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до вимог ст.372 КПК України та роз`яснень п. 2 Постанови Пленума Верховного суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» про те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд вірно оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також ті самі діяння, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п.4 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 (десять) років - у разі вчинення тяжкого злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 22 квітня 2015 року заявив клопотання про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України та на підставі п.3 ч.1, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання підтримав. (а.с.47-49 т.4). Крім того, на досудовому слідстві підозрюваний ОСОБА_6 також писав власноруч заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і заперечень не мав, суть підозри йому була зрозуміла ( а.с.12 т. 3). З цією заявою підозрюваного були ознайомленні потерпілі по справі ОСОБА_16 , та ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_6 ( а.с.13,17 т.3). Згідно протоколу від 15.12.2014 року роз`яснення права на звільнення від кримінальної відповідальності (а.с.18 т.3) ОСОБА_6 , разом з адвокатом ОСОБА_7 були ознайомленні з правами, визначеними в ст. 42 КПК та зі змістом ст. 285,286 КПК України, з якими повністю погодилися. Висловив свою думку і прокурор, який просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Досудовим слідством встановлено, а судом доведено повністю вину ОСОБА_6 в тому, що 06 грудня 2003 року біля 15 год. 00 хв. на автодорозі сполученням Чернівці - Заліщики в м. Кіцмань по вул. Незалежності біля автобусної станції ОСОБА_6 керуючи власним автомобілем марки «Ауді-100» д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-21011, д. н. з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_9 . В результаті зіткнення ОСОБА_12 , яка перебувала в автомобілі ВАЗ-21011 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а водій ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня важкості.

Наведені фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з посиланнями на відповідні докази, судом першої інстанції в мотивувальній частині ухвали викладені та досліджені в повному обсязі. Суд належним чином допитав обвинуваченого відповідного до вимог ст.351 КПК України стосовно обставин кримінального правопорушення, привів в ухвалі його показання, допитав потерпілого ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_15 та інших свідків події, дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження докази та експертизи.

Такими діями суд забезпечив порядок розгляду кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, а саме у відповідності до ст.ст. 9, 23, 91, 350, 351, 370, 372 КПК України, порушень ст.49 КК України не допустив, повно та всебічно розглянув справу, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Ухвала районного суду, з якою погоджується колегія суддів, є законною, справедливою та належним чином вмотивованою.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, як про це апелює обвинувачений ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2015 року, якою обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито - залишити без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3