Справа №504/4056/14-к
(1кп/504/44/15)

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2015 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Комінтернівське матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дрижина-Гребля Кобеляцького району, Полтавської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), старшого солдата, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст.128, 406 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
З 04.07.2014 року старший солдат ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом на посаді водія-електрика військової частини НОМЕР_1 (з серпня 2014р. нове найменування В0095), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним, строкову військову службу на посаді водія-кіномеханіка роти матеріального забезпечення даної військової частини з 23.05.2013 року до 11.10.2014 року проходив солдат ОСОБА_5

10.10.2014 року, близько 17 год., старший солдат ОСОБА_6 , знаходячись біля вхідних дверей у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території вказаної військової частини, в порушення вимог ст.ст.9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу над солдатом ОСОБА_5 та фізичну силу, утвердити власний авторитет у військовому колективі, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості і, не передбачаючи настання тяжких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав солдату ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя останнього, внаслідок чого солдат ОСОБА_5 втративши рівновагу впав та вдарився потилицею об асфальтне покриття.

Внаслідок падіння на спину та удару потилицею об асфальтне покриття солдату ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку легкого ступеню, крововиливу під тверду і м`яку мозкову оболонку, лінійного перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, синця потиличної області, які згідно висновку експерта №2855 від 07.11.2014р. відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та садно правої лопаточної області, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно з 04.07.2014 року він проходить військову службу за контрактом на посаді водія-електрика військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, він був зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших. Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 10.10.2014 року, близько 17 год., виходячи з магазину «Чайна», розташованого на території військової частини, він побачив солдата ОСОБА_5 , останній в свою чергу перебував у стані алкогольного сп`яніння та став чіплятися до нього. Тоді він, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу над солдатом ОСОБА_5 та фізичну силу, утвердити власний авторитет у військовому колективі, не передбачаючи настання тяжких наслідків, хоча допускаючи їх настання, завдав солдату ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя останнього, внаслідок чого солдат ОСОБА_5 втративши рівновагу впав та вдарився потилицею об асфальтне покриття, в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження. У вчинених злочинах розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує:

- за ст.128 КК України, за ознаками необережного тяжкого тілесного ушкодження.

- за ст.406 ч.3 КК України, за ознаками порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує позитивну характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання та за місцем служби, те, що він раніше не судимий, скоїв кримінальні правопорушення (злочини), які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжких, відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях (злочинах) та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 суворої міри покарання, оскільки останній приніс йому свої вибачення та частково добровільно відшкодував завдані збитки.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст.128, 406 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

- по ст.128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- по ст.406 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_6 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).
На підставі п.3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Відповідно до ч.2 ст.76 КК України контроль за поведінкою обвинуваченого військовослужбовця ОСОБА_6 , покласти на командира військової частини НОМЕР_2 .
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, яка обрана йому на досудовому слідстві, до вступу вироку в закону силу - залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1