Провадження №1/127/20/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2015 р. м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 та матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого механіком ВФ УСК Гарант-Авто, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначена кримінальна справа.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин.
14.11.2011 р. біля 18.20 год. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки Шевроле-Епіка, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дороги вул. Театральна, в напрямку вул. Чорновола в м. Вінниці в районі регульованого перехрестя з вул. 1-го Травня, під час виконання маневру лівого повороту, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надавши переваги для руху, допустив зіткнення з автомобілем марки Хюндай-Елантра, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.
Таким чином, водій ОСОБА_7 своїми діями порушив вимоги п. п. 1.5, 10.1, 16.6 ПДР України, а саме:
п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.6 повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу, зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки Хюндай ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкова травму перелом кісток склепіння і основи черепа (лобної кістки та великого крила основної кістки справа), забій головного мозку легкого ступеню; ротаційний підвивих відростку без зміщення, які відповідно до висновку СМЕ № 330 від 30.03.2012 р. належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення зазначених вимог правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
Захисник підсудного ОСОБА_7 ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення вказаної кримінальної справи на додаткове розслідування, яке мотивував наступним. Впродовж тривалого судового розгляду не було встановлено достовірних обставин виникнення в потерпілого ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Проте встановлені наступні обставини: після ДТП ОСОБА_9 скаржився на біль в області шиї, однак опитаний на місці пригоди не був, оскільки поспішав по особистим потребам, і залишив місце ДТП, це підтверджується рапортом інспектору дізнання відділу оформлення ДТП ОСОБА_10 (т. 1 а.с.23-24). В судовому засіданні 24.02.2015 р. ОСОБА_10 підтвердив всі ці обставини.
На досудовому слідстві ОСОБА_9 повідомляв, що він звертався за допомогою в МКЛ ШМД в день ДТП і там йому зробили рентгенівські знімки шийного відділу хребта (т.1. а.с.47).
В судовому засіданні був допитаний лікар ОСОБА_11 , він оглянув описану вище виписку, після чого підтвердив, що вказаний бланк він заповнював власноручно, всі відомості, які в ньому відображені, відповідають дійсності, ОСОБА_9 , він раніше не знав, як і ОСОБА_7 , тому ніякої зацікавленості в нього бути не могло. Анамнез записаний зі слів ОСОБА_9 , його звернення відносилося до категорії побутових травм і не реєструвалося в журналі травм кримінального походження. Саме тому для з`ясування обставин отримання травми ОСОБА_9 повідомлення до органів МВС не направлялося.
В судовому засіданні лікар ОСОБА_11 повідомив, що вказана виписка заповнена невідомою йому особою, він її не заповнював.
Захисник вважає, що окремої уваги заслуговує не встановлення механізму отримання перелому кісток черепу в потерпілого. Так зі слів обстежуваного 28.11.11р. при проведення додаткового судово-медичного дослідження №3083/3330 через два тижні після ДТП було встановлено, що під час ДТП він вдарився головою об лобове скло автомобіля (т.1 а.с. 26-27), аналогічні показання дав ОСОБА_9 в судовому засіданні 15.05.12 р., вже в судовому засіданні 18.09.13 р. на запитання прокурора ОСОБА_9 відповів: «Об що вдарився, не може сказати, чи скло, чи стойка…» В подальшому в судовому засіданні 02.02.2015 р. ОСОБА_9 стверджував, що вдарився об передню праву стойку автомобіля, і при цьому ніяких зовнішніх проявів тілесних ушкоджень у нього не виникло, що здається дивним при такого характеру травмі.
Як вбачається з відповіді головного лікаря ВОНПЛ ім. Ющенка 15.11.11р. ОСОБА_9 було проведено комп`ютерну томографію голови та шийного відділу хребта №106 та встановлено: «закрита черепно-мозкова травма. Вогнище-об`ємних змін не виявлено. Повздовжній злам дужки С6 хребця». Повторне обстеження від 15.12.11 р. №150 підтвердило попередній діагноз. Заключення та знімки видані на руки хворому в день обстеження.
В судовому засіданні 03.06.15 р. під час допиту завідуюча рентген службою ВОНПЛ ім.. Ющенко ОСОБА_12 повідомила, що 15.11.11 р. вона проводила ОСОБА_9 комп`ютерну томографію та встановила перелом черепа на границі лобної кістки та великого крила основної кістки.
Захисник ОСОБА_4 вважає, що вся надана медична документація, яка слугує у даній справі речовими доказами і була досліджена експертами та в судовому засіданні, отримана з порушення встановленого законом порядку і не може бути визнана допустимими та належними доказами.
Такі ствердження захисник обґрунтовує позицією ВСУ, яка викладена у постанові Пленуму ВСУ №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя», де у п. 19 зазначено: «Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання і закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановлено кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на те особою чи органом, або за допомогою дій, не передбаченими процесуальними нормами.»
Захисник також вважає, що висновки судово-медичних експертиз, які наявні у справі не містять докладного опису проведених експертом досліджень, і взагалі будь-якого опису таких досліджень, не містять обґрунтованих висновків і відповідей на питання про механізм отримання травми потерпілим, який сам потерпілий презентує трояко: 1- травма отримана при падінні на вулиці, 2 травма отримана під час зіткнення транспортних засобів, при якому відбувся удар потерпілого головою об переднє вітрове скло; 3 - травма отримана під час зіткнення транспортних засобів, при якому відбувся удар потерпілого головою об праву стійку автомобіля.
Захисник також вважає, що у всіх висновках судово-медичних експертиз є розбіжності щодо визначення характеру перелому кісток черепа в потерпілого, а висновок, наведений у п. 2.4 експертизи №20 (т.3 а.с.10-13) «утворення виявлених тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи на площину можна виключити» взятий «зі стелі», оскільки в дослідницькій частині висновку експертів не міститься жодного слова про дослідження цього питання. Проте експертами при досліджені було встановлено в ОСОБА_9 додатковий діагноз «закритий перелом правої скулової кістки», однак ніякої оцінки ця обставина у висновку не отримала, що на думку захисту є суттєвим при перевірці версії про походження травм за обставин, офіційно повідомлених ОСОБА_9 в лікарні ним особисто: «впав на вулиці».
Захисник вважає, що всупереч вимогам ст. ст. 22, 24 КПК України (1960 р.) досудовим слідством не встановлено обставин, що підлягають доказуванню в кримінальній справі. Поза увагою досудового слідства залишилися обставини падіння потерпілого ОСОБА_9 на вулиці, при якому він отримав травму черепа. Здобуті досудовим слідством докази є або сумнівними або такими, що протирічать одне одному, протирічать доказам, отриманим під час судового слідства, або такими, що є необґрунтованими, або вигаданими. Одже в судовому засіданні встановлено очевидну неправильність та неповноту досудового слідства. З другого боку судом використані всі можливості для усунення допущеної неповноти та неправильності досудового розслідування для прийняття законного та обґрунтованого рішення, однак на підставі наявних документів в матеріалах справи суд позбавлений такої можливості.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання та вважає, що у справі зібрано достатньо доказів для вирішення справи по суті, доводи захисника вважає необґрунтованими.
Представник потерпілого ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, вважає, що винуватість ОСОБА_7 повністю доведена зібраними доказами у справі, а заявляючи клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, захисник мав вказати, які саме слідчі дії необхідно провести, щоб усунуту неповноту або неправильність досудового слідства. Також представник потерпілого зазначила, що вся медична документація є належними та допустимими доказами у справі. Після їх дослідження були допитані експерти та лікарі, які також підтвердили наявність в ОСОБА_9 перелому кісток черепа, ніяких інших доказів не існує, тому ствердження захисник ОСОБА_4 про наявність будь-яких інших знімків є необґрунтованими.
Представник відповідача підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, оскільки вважає, що у справі більше питань, ніж відповідей.
Підсудний ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Суд, дослідивши клопотання, матеріали кримінальної справи, заслухавши думку учасників процесу дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 22 КПК України (1960 р.) прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного повного та об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують його відповідальність.
Досудовим розслідуванням всупереч вказаним вимогам кримінально-процесуального закону не були досліджені всі версії, які існували з самого початку досудового розслідування.
Так ОСОБА_7 не заперечував, що він дійсно був учасником ДТП за участю водія ОСОБА_8 14.11.11 р., однак він не визнав факт отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень. Зокрема в судовому засіданні ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_9 на місці ДТП був разом зі всіма учасниками ДТП, потім поїхав в наркодиспансер, а потім в ДАІ, ніяких скарг на здоров`я не висловлював. Про те, що в потерпілого тяжкі тілесні ушкодження він дізнався через місяць після ДТП. Потерпілий вимагав в нього 3000 доларів США, з цього приводу він зустрічався з потерпілим в офісі адвоката Коханця, де також був присутнім ОСОБА_13 , який на той час працював лікарем в бюро судово-медичної експертизи.
Лікар ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що він дійсно складав вказану виписку, анамнез написав зі слів ОСОБА_9 . Також свідок повідомив, що в разі повідомлення хворим про отримання травми внаслідок скоєння злочину, або при ДТП, черговий лікар зобов`язаний внести таке звернення в спеціальний реєстраційний журнал і повідомити міліцію. В даному випадку такого не відбулося, що свідчить про те, що потерпілий не повідомляв про отримання травми в ДТП.
Досудовим розслідуванням версія отримання ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень не в ДТП не розглядалася та не розслідувалася. Так досудовим розслідування не перевірялося шляхом проведення слідчих дій, чи міг потерпілий взагалі отримати таку травму як перелом кісток черепа під час ДТП саме за обставин, описаних в обвинуваченні. Крім того не з`ясовувалося досудовим слідством можливість отримання перелому кісток черепа без отримання в той же час видимих зовнішніх тілесних ушкоджень.
Крім того, суд вважає, що частина доказів зібрана з порушенням законом порядку, що ставить під сумнів їх допустимість. При цьому досудовим розслідування не вживалося жодних заходів для отримання всіх рентгенівських знімків, які були зроблені ОСОБА_9 в день ДТП 14.11.11 р.
Відповідно до ст. 275 КПК України (1960 р.) суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення. При цьому орган досудового розслідування зобов`язаний встановити час, місце, обставини скоєння злочину, а також наслідки, які від нього настали, перевірити, чи існує причинний зв`язок між наслідками від злочину та діями обвинуваченого.
Така неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, тому дану кримінальну справу слід повернути прокурору для організації додаткового досудового розслідування, під час якого необхідно слідчим шляхом перевірити доводи сторони захисту про фальсифікацію записів в амбулаторній картці; можливість отримання травм голови, зокрема перелому кісток черепа при зіткненні транспортних засобів за обставин, описаних в обвинувальному висновку, також перевірити версію обвинуваченого щодо отримання ОСОБА_9 перелому кісток черепа внаслідок падіння на вулиці; провести додаткову комплексну судово-медичну експертизу в іншій області на предмет з`ясування наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень з урахуванням всіх наявних медичних документів та матеріалів кримінальної справи.
Керуючись ст. 281 КПК України (1960 року), суд,
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України повернути прокурору м. Вінниці для організації проведення додаткового розслідування.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: