Апеляційний суд Кіровоградської області
_______________________________________________________________________________________
Справа № 11-а -783 2008 року
Головуючий у суді І-ї інстанції - Ясінський Л.Ю.
Категорія - ст. 121 ч.1 КК
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції - Петрова І.М.
25 листопада 2008 року. Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді:
суддів: Петрової І.М., Бабича О.П.,
за участю прокурора: Байдак А.В.,
засудженого:
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями прокурора Вільшанського району Кіровоградської області,
захисника-адвокатаОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2., потерпілого ОСОБА_3
на вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та жителя с. Добре Вільшанського району
Кіровоградської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою,
непрацюючого, одруженого, що не має
судимості,
засуджено
за ст.121 ч.1 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.135
КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання
у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців
Стягнуто з засудженого на користь
потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн. та
матеріальної шкоди 2017 грн. 92 коп.
За вироком суду ОСОБА_2. визнано винним
у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного
ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та завідоме залишення
без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена
можливості вжити заходів до самозбереження, що спричинило тяжкі наслідки, при
наступних обставинах.
22 квітня 2008 року близько 23
години засуджений перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на автомобілі
ОСОБА_6, який керував даним автомобілем, з метою перевезти свою дружину ОСОБА_8
з с. Добрянка Вільшанського району
Кіровоградської області додому в с. Добре Вільшанського району
Кіровоградської області приїхали в с.
Добрянка Вільшанського району до домоволодінняОСОБА_7, де знаходилась
дружина засудженого. Після цього ОСОБА_2., зайшов в будинок, де запідозривши
свою дружину у подружній зраді, став оглядати кімнати будинку. Під час огляду
під ліжком він знайшов потерпілого ОСОБА_3, з яким на ґрунті неприязних
відносин, які виникли під час розмови, затіяв сварку, під час якої умисно,
кулаком правої руки наніс йому два удари в область обличчя, в результаті чого
останній впав на підлогу. ОСОБА_2., продовжуючи
свої дії, умисно наніс потерпілому обома ногами 8 ударів в область голови, 6 ударів
в область живота, грудей та тулуба, в результаті чого він втратив свідомість.
Коли ОСОБА_9 прийшов до свідомості, ОСОБА_2. з метою помститися йому за те, що
він має позашлюбні стосунки з його дружиною, вивів його з будинку та
помістивши в багажник автомобіля, вивіз
за с. Добрянка Вільшанського району в район «Гуджянки». Там, витягнувши
потерпілого з багажника автомобіля,
умисно, правою та лівою ногою наніс йому 5 ударів в область тулуба та три удари
в область голови. Від ударів ОСОБА_9 втратив свідомість. ОСОБА_2., усвідомлюючи
те, що потерпілий знаходиться в безпорадному стані, перестав наносити йому
удари, сів у автомобіль і з місця вчинення злочину зник, залишивши останнього
роздягненим при низькій температурі навколишнього середовища у сиру погоду.
Наступного дня 23.04.2008 року близько 14 години ОСОБА_3 було виявлено на місці
пригоди сторонніми особами та у важкому стані доставлено до Вільшанської ЦРЛ.
В результаті нанесених ударів
потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на лівій
тім'яній області голови; саден в області обличчя зліва, множинні крововиливи,
рани в області губ і ротової порожнини; множинні саден в області тіла і
кінцівок; забій головного мозку; крововилив під м'яку мозкову оболонку
/субарахноїдальний крововилив/, які згідно висновку судово-медичної експертизи
№ 37 від 22.05.2008 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень які
небезпечні для життя в момент заподіяння.
- прокурор, з урахуванням внесених змін до апеляції, ставить питання про
зміну вироку, у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
просить перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_2. з ч.3 ст.135 КК України на
ч.1 ст.135 КК України та призначити останньому покарання за ч.1 ст.135 КК
України у вигляді 2 років позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без
- захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2. просить вирок
суду як незаконний скасувати, справу направити на новий судовий розгляд,
оскільки висновок судово-медичного експерта Вільшанського міжрайонного
відділення СМЕ Кіровоградського обласного бюро СМЕ УЗО Кіровоградської
облдержадміністрації Жирова В.В. № 37 від 22.05.2008 року про те, що виявлені у
потерпілого ОСОБА_3 тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя в момент нанесення, являється помилковим, так
як суперечить вимогам п.2.1.3 п.п.г
«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень», в зв'язку з чим досудовим слідством та судом дії засудженого
ОСОБА_2. неправильно кваліфіковані за ст.121 ч.1, ст.135 ч.3 КК України;
- потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити засудженому
міру покарання не пов'язану з позбавленням волі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, потерпілого,
засудженого, в його інтересах адвоката-захисника, які підтримали кожний свою
апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора
потерпілого та адвоката-захисника підлягають частковому задоволенню виходячи з
Висновок районного суду про винність засудженого у
вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного
ушкодження, небезпечного для життя в
момент заподіяння, обґрунтований дослідженими судом доказами і являється
засуджений в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав в повному об'ємі і розповів суду всі обставини, при яких він вчинив даний злочин.
Крім цього, його вина повністю
підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні
достовірними доказами по справі, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14, ОСОБА_15; протоколом
огляду місця події від 23.04.2008 року, згідно якого в домоволодінніОСОБА_6.
висновком судово-медичної експертизи № 37 від 22.05.2008 року, згідно якого у
ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
Таким чином, суд першої інстанції,
виходячи з тих доказів, які він дослідив, обґрунтовано визнав винним
ОСОБА_2. у вчиненні умисного тяжкого
тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для
життя в момент заподіяння і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 121 КК
Однак, колегія суддів не може
погодитися з кваліфікацією дій засудженого за ч.3 ст.135 КК України.
Так, ч.3 ст.135 КК України передбачає особливо
кваліфікуючі обставини, якщо залишення в небезпеці спричинило смерть особи або
інші тяжкі наслідки. Під інші тяжкі наслідки підпадають тяжкі або середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Між залишенням у небезпеці і тяжкими наслідками
повинен бути встановлений причинний зв'язок. Це означає, що внаслідок ненадання
допомоги (залишення в небезпеці) настали тяжкі наслідки.
Відповідно до матеріалів справи а також згідно висновку
судово-медичної експертизи № 37 від 22.05.2008 року, тяжкі тілесні ушкодження
які небезпечні для життя в момент заподіяння, потерпілий ОСОБА_9 отримав
безпосередньо від численних ударів в
область голови, живота, грудей та тулуба нанесених засудженим ОСОБА_2
Тобто, кваліфікація дій засудженого за ст.135 ч.3 КК України є помилковою.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2.
необхідно перекваліфікувати зі ст.135 ч.3 КК України на ст.135 ч.1 КК України,
як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для
життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок
безпорадного стану. В зв'язку з цим виключити із мотивувальної частини вироку
як обтяжуючу покарання обставину - тяжкі наслідки.
Крім того, суд першої
інстанції безпідставно врахував обставину, яка обтяжує покарання: тяжкі
наслідки завдані злочином, так як зазначене являється кваліфікуючою ознакою за
ч.3 ст.135 КК України і не може повторно враховуватись, як обтяжуюча покарання
Доводи викладені в апеляції
захисника-адвокатаОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2. про те, що висновок судово-медичної експертизи № 37 від
22.05.2008 року, згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_3 тілесні ушкодження
відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в
момент заподіяння, являється помилковим, так як суперечить вимогам п.2.1.3 п.п.
«г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», є
необґрунтованими і не відповідають зібраним
на досудовому слідстві і дослідженим у сукупності та взаємозв'язку в
судовому засіданні доказам, яким районний суд дав належну оцінку, тому колегія
суддів вважає доводи безпідставними.
Відповідно до ст.65 КПК України доказами в кримінальній справі є всякі
фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання,
слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного
діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновком
Виходячи з загальних положень чинного
кримінально-процесуального закону, якими визначається предмет доказування по
кожній кримінальній справі, докази повинні
відповідати вимогам належності та допустимості.
Належність доказів означає придатність фактичних даних, що містяться в
доказі, для встановлення наявності чи відсутності обставин предмету
Допустимість означає отримання фактичних даних належним суб'єктом, який
правомочний проводити процесуальні дії для отримання доказів, зокрема
відповідно до ст.75 КПК України, проведення судово-медичної експертизи
здійснюється експертом, який за правильність висновку несе особисту
відповідальність, а за завідомо неправдивий висновок ще й кримінальну
відповідальність. Крім того, фактичні дані по справі повинні бути отримані з
установленого кримінально-процесуальним законом джерела та встановленим законом
способом й порядком збирання доказів.
Тому, враховуючи вищевикладене, консультативний висновок лікаря-спеціаліста
в області судової медицини, наданий захисником-адвокатомОСОБА_1 не має
доказового значення та не є належним й допустимим доказом.
У вступній частині вироку судом першої інстанції вказано, що ОСОБА_2.
раніше судимий 17.12.1980 року та 22.04.1994 року. Згідно ст.ст. 88, 89 КК
України зазначені судимості погашені, тому ОСОБА_2. слід вважати таким, що не
має судимості.
Призначаючи міру покарання засудженому, районний суд у
відповідності зі ст.65 КК України врахував
характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, яки відносяться до злочину невеликої
тяжкості та тяжкого; обставини, що пом'якшують покарання: щире каяття;
обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння,
однак не врахував в достатній мірі особу
засудженого, який вважається таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується посередньо,
хворіє на туберкульоз та виразку 12-перстної кишки, а також не врахував
прохання потерпілого ОСОБА_3 про призначення засудженому міри покарання, не
пов'язаної з позбавленням волі.
Беручи до уваги зазначені вище обставини: те, що ОСОБА_2.
вину визнає, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів,
хворіє, прохання потерпілого суворо його не карати - що пом'якшує покарання та
істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також, виходячи із
принципу соразмірності покарання, колегія суддів вважає за необхідне при
призначенні покарання засудженому застосувати ст. 69 КК України.
Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляції прокурора Вільшанського району Кіровоградської області,
захисника-адвокатаОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2., потерпілого ОСОБА_3
частково задовольнити.
Вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня
2008 року стосовно ОСОБА_2 змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_2. за ч.1 ст. 121 КК України і з застосуванням ст.
69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_2. з ч.3 ст.135 КК України на ч.1
ст.135 КК України.

Призначити за ч.1 ст.135 КК України покарання у виді позбавлення волі
строком на 1 рік

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді
позбавлення волі строком на 3 роки.

Виключити із мотивувальної частини вироку як обтяжуючу
покарання обставину - тяжкі наслідки.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: