Номер провадження: 11-сс/785/725/15
Номер справи місцевого суду: 522/9885/15-к
Головуючий у першій інстанції Крикливий
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року по кримінальному провадженню №0000061 від 25.11.2014 року, -

встановив:
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , погоджене з старшим прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , продовжено термін утримання під вартою до 6 місяців, та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у розмірі 365 400 гривень, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, азербайджанця, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000061 від 25.11.2014 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки не зменшились наявні ризики того, що підозрюваний, який обізнаний з методами проведення досудового розслідування та оперативних заходів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілих.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з забороною залишати місце свого проживання. Адвокат посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п.п.5, 6 ч.1 ст.184, ч.3 ст.199 КПК України, оскільки в ньому не наведені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Апелянт стверджує, що слідчим не доведено обставин, які б виправдовували застосування щодо ОСОБА_7 такого винятково суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою, та слідчий суддя не співвідніс доцільність подальшого застосування тримання під вартою з особливістю тих дій, які слід провести для завершення досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, 25.11.2014 року до ЄРДР зареєстровано провадження №0000061 за підозрою начальника СБНОН Овідіопольського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 , оперуповноваженого СБНОН Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 та оперуповноваженого СКР Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що приблизно в кінці жовтня - на початку листопада 2014 року (точніше під час досудового розслідування встановити не видалося можливим), оперуповноважений СКР Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_13 , знаходячись у своєму робочому кабінеті №33 у Шевченківському ВМ Приморському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 101-в), погрожуючи мешканці м. Луганськ ОСОБА_14 притягненням її до кримінальної відповідальності за крадіжку, примусив останню сприяти йому в реалізації його злочинного наміру, направленого на отримання неправомірної вигоди від чоловіків, які незаконно зберігають наркотичний засіб - марихуану, про що його повинна буде інформувати ОСОБА_14 , яку він збирався використовувати для знайомств з такими чоловіками, начебто для спільного проведення часу.

Для реалізації свого злочинного наміру, в кінці жовтня - на початку листопада 2014 року, ОСОБА_13 вступив у злочинну змову з оперуповноваженим того ж СКР - ОСОБА_7 , начальником СБНОН Овідіопольського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_11 та оперуповноваженим того ж СБНОН ОСОБА_12 , розподіливши між собою злочинні ролі.

Тоді ж, відповідно до досягнутої між ними домовленості, ОСОБА_13 , на сайті знайомств «Mail.ru» створив сторінку від імені ОСОБА_14 з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » («Іра-Іришка»), з якої, від імені ОСОБА_14 став запрошувати чоловіків познайомитись з нею для подальшого спільного проведення часу, у тому числі - вживання наркотичного засобу (марихуани). При цьому, ОСОБА_13 повинен був вмовити чоловіка, зацікавленого в знайомстві з «Іриною-Іришкою» забезпечити на зустріч з ОСОБА_14 наявність марихуани. В подальшому, ОСОБА_13 , у разі отримання від ОСОБА_14 інформації про наявність марихуани у чоловіка, який прибуде до неї на зустріч, разом з ОСОБА_11 . ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , відповідно до їх домовленості, повинен був провести затримання такого чоловіка, створити видимість оформлення вилучення у нього наркотичного засобу, начебто для подальшого притягнення затриманого до кримінальної відповідальності.

Далі, погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу та ув`язненням до слідчого ізолятор примусити особу до передачі їм з ОСОБА_13 неправомірної вигоди для уникнення настання негативних наслідків для затриманого.

15.01.2015, через вищезазначений сайт знайомств у мережі Інтернет «Mail.ru» з «Іриною-Іришкою» ( ОСОБА_14 ) на створеній від її імені Інтернет-сторінці зв`язався громадянин Республіки Молдова - ОСОБА_16 , який планував у справах поїздку до м.Одеси та став листуватися, як він вважав - з дівчиною на ім`я « ОСОБА_17 » від імені якої під час їх спілкування в мережі Інтернет, ОСОБА_13 запропонув йому прихопити на зустріч марихуану.

З 19.01.2015, ОСОБА_14 , діючи відповідно до вимог ОСОБА_13 зв`язуючись під його тиском з ОСОБА_18 через додаток до «Volt» (Інтернет телефон) «VІВЕR», стала узгоджувати свою зустріч з ОСОБА_16 у м.Одесі, який планував приїхати до м.Одеси у справах 22.01.2015, а заодно - провести час «Іриною-Іришкою» ( ОСОБА_14 ), з якою листувався в мережі Інтернет.

23.01.2015, близько 15год. 30хв., ОСОБА_14 діючи за домовленістю ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , яким завчасно повідомила про прибуття до м.Одеси ОСОБА_18 з наркотичним засобом марихуаною, повела ОСОБА_18 , до квартири де вона, начебто, проживала - першу парадну будинку АДРЕСА_2 , в якій на них вже очікували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які, реалізуючи разом ОСОБА_13 свій злочинний намір, навмисно приховали отриману ними оперативну інформацію стосовно ОСОБА_18 від свого керівництва та почали здійснювати незаконні оперативно-розшукові заходи стосовно ОСОБА_18 .

На сходинках, між 1 та 2 поверхами, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 представившись ОСОБА_16 співробітниками міліції, та пред`явивши о службові посвідчення, без будь-яких пояснень, за відсутності відповідного кримінального провадження, в порушення вимог ст-207 КПК України, перевищую свої владу та службові повноваження, провели затримання ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_11 одягнув на руки ОСОБА_18 кайданки та запитав щодо наявності у затриманого наркотичного засобу, на що отримав віл ОСОБА_16 стверджуваль відповідь.

Після цього, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , справжньою метою яких та ОСОБА_13 було отримання неправомірної вигоди, навіть не впевнившись у наявності наркотичного засобу в ОСОБА_16 , вивели його з парадної будинку автомобіля «КІА RІО» держзнак НОМЕР_1 , який був у користуванні ОСОБА_20 в якому ОСОБА_16 вони посадили на заднє сидіння, після чого, в порушення вт ст.210 КПК України, не доставивши затриманого до найближчого органу досудового розслідування, від`їхали в малолюдне місце, неподалік Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна 101-в).

Знаходячись в зазначеному місці, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 діючи узгоджено під час реалізації свого, спільного з ОСОБА_13 злочинного наміру, погрожуючи ОСОБА_16 притягненням до кримінальної відповідальне за зберігання наркотичного засобу, 5 роками позбавлення волі, передати його співробітникам УСБУ в Одеській області у зв`язку з переміщенням ОСОБА_16 через державний кордон України наркотичного засобу, потребували від ОСОБА_16 для уникнення ним зазначених негативних наслідків неправомірну вигоду у розмірі 5.000 доларів США, яких ОСОБА_16 не мав та вказав ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_7 про наявні у нього лише 52.000 грн., які вказаних співробітників міліції не задовольнили.

В подальшому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_16 більше грошей знайти для них не міг, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , попередньо узгодивши по телефону свої дії з ОСОБА_13 , поїхали до ОСОБА_16 за вказаними грошима до будинку АДРЕСА_3 , квартиру АДРЕСА_4 у якому винаймав ОСОБА_16 .

У той час, як ОСОБА_12 , забезпечуючи безпеку ОСОБА_11 та ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_3 залишився чекати їх повернення в автомобілі, останні, в порушення вимог ст.30 Конституції України, якою закріплена норма про недоторканність житла, за відсутності ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку, а також підстав, передбачених ст.234 КПК України, не отримавши добровільну згоду на це в проживаючого в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_16 , якого вони безпідставно затримали, заподіюючи істотну шкоду його правам, свободам і інтересам, навмисно перевищуючи свої владу і службові повноваження, дискредитуючи себе як співробітники міліції, підриваючи авторитет та престиж органів внутрішніх справ, близько 16 годин незаконно проникли до вказаної квартири.

Перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , чиї дії були охоплені єдиним умислом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , продовжуючи перевищувати свою владу і службові повноваження, дискредитуючи себе як співробітники міліції, підриваючи авторитет і престиж органів внутрішніх справ, принижуючи своїми незаконними діями особисту гідність ОСОБА_18 , в порушення ст.ст.223, 224 КПК України, за відсутності у них для цього законних підстав, без залучення понятих, провели незаконні огляд і обшук житла, під час яких будь-яких заборонених до зберігання предметів, в тому числі і наркотичних засобів, ними знайдено не було.

Після цього, на виконання відповідної вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , ОСОБА_16 передав останньому 52000грн., які до цього ховав у дивані.

Упевнившись, що грошей у ОСОБА_16 більше не має, ОСОБА_7 , з міркувань безпеки, поклав 52000 грн. в поліетиленовий пакет, після чого сховав їх у кишені своєї куртки.

Заволодівши 52000 грн., ОСОБА_11 та ОСОБА_7 залишили квартиру та повели ОСОБА_16 до автомобіля «КІА RІО» держзнак НОМЕР_1 , де на їх повернення очікував ОСОБА_12 .

Перед виходом з парадної, для запобігання можливому їх затриманню з предметом неправомірної вигоди, ОСОБА_7 передав ОСОБА_16 52000грн., щоб зазначені грошові кошти він сам доніс до автомобіля «КІА RІО» держзнак НОМЕР_1 .

23.01.2015, о 16 год. 40 хв., начальник СБНОН Овідіопольського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_11 , оперуповноважений того ж СБНОН ОСОБА_12 та оперуповноважений СКР Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_7 , після отримання у ОСОБА_16 неправомірної вигоди у розмірі 52000грн., яку вони з ОСОБА_13 вимагали у останнього за не притягнення його до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичного засобу, в той час коли чекали подальших вказівок ОСОБА_13 , були затримані «на гарячому» співробітниками УСБУ в Одеській області поблизу будинку № 102-а по вул. Канатній у м. Одесі.

23.01.2015 року, ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, в порядку ст.208 КПК України, а 24.01.2015 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні зазнаного кримінального правопорушення.

26.01.2015 року відносно підозрюваного було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 365400гривень.

19.05.2015 року першим заступником прокурора Одеської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000061 продовжено до 6 місяців, тобто до 24.07.2015 року.

14.05.2015 року слідчий в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_8 за погодженням з старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 6 місяців.

Що стосується обґрунтованості клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положеннями п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя в повному обсязі виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв рішення, яке відповідає вимогам діючого законодавства.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном від 5 до 10 років.

З наданих апеляційному суду матеріалів та пояснень прокурора вбачається, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено, існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій, а саме: отримання висновків, призначених у провадженні судово-почеркознавчої та комп`ютерно-технічної експертиз; закінчення перевірки щодо наявності подібних епізодів злочинної діяльності ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ; повідомлення ОСОБА_7 про підозру в остаточній редакції та проведення його допиту; виконання вимог ст. 90 КПК України; складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність на даній стадії досудового розслідування вагомих наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що заявлені слідчим ризики та необхідність проведення комплексу слідчих дій виправдовують продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і апеляційним судом, при вивченні в судовому засіданні документів, долучених адвокатом до апеляційної скарги, не встановлено.

На думку апеляційного суду, посилання захисника адвоката ОСОБА_6 на неврахування слідчим суддею районного суду при вирішені питання щодо продовження строку тримання під вартою практики Європейського суду з прав людини, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Існуючи ризики, а також тяжкість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, на даній стадії досудового розслідування, а також тяжкості можливого покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дає апеляційному суду прийти до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При цьому апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги захисника, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Розмір застави та перелік обов`язків, передбачений ст.194 КПК України, які можуть бути покладені на підозрюваного, визначається при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розповсюджують свою дію на весь час тримання особи під вартою.

З урахуванням зазначеного, посилання в ухвалі слідчого судді районного суду про продовження строків тримання особи під вартою та повторне визначення розміру застави та визначення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного та наслідків їх невиконання, в даному випадку на думку апеляційного суду, не ґрунтується на вимогах закону та є зайвим.

Крім того, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу слідчого судді районного суду, виходить з того, що ч. 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню закінчується 24.07.2015 року, а строк дії ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 20.03.2015 р. про продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 спливає 20.05.2015 р.

Отже, слідчий суддя, обґрунтовано прийшовши до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного, не врахував вимоги ч.1 ст.197 КПК України, безпідставно задовольнив клопотання слідчого в повному обсязі та продовжив строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 в межа х строку досудового розслідування, а саме до 23.07.2015 року, тобто більш ніж на передбачені законом 60 днів, що є неприпустимим.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, а тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та приймаючи нове рішення, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки під час апеляційного розгляду було встановлено, що наведені в клопотанні слідчого ризики не перестали існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на даній стадії досудового розслідування існує необхідність в продовжені строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , а тому є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги адвоката та скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , погодженого зі старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою до 6-ти місяців відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 липня 2015 року включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3