Справа № 11-271/2007 року Головуючий в 1 -й інстанції Коваль Ф.І.
Категорія ст. 271 ч.2КК України Доповідач Суслов М.І.
УХВАЛА

ЇМ 'ЯМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року колегія суддів
судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду

Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді - Лінника П.О., суддів Суслова
М.І, Задворного О.Л., з участю прокурора Бантюка І.М.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1. на вирок Деражнянського районного
суду від 28 лютого 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженку с Греченці Летичівського району
Хмельницької області, мешканку с Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, українку, громадянку України, з
вищою освітою, одружену, має на утриманні одну
неповнолітню дитину, працюючу на посаді директора СТОВ
„Колос" смт. Вовковинці Деражнянського району
Хмельницької області, раніше не судиму, -

засуджено за ст. 271 ч.2 КК України на 1 рік 6
місяці виправних робіт за місцем її роботи з

відрахуванням в дохід держави 20%
заробітку.

На підставі ст. ст.75, 76 КК України її звільнено від відбування покарання
з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік
та зобов'язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

Вона перебуває на підписці про невиїзд.

За вироком суду ОСОБА_1. засуджено за те, що вона, перебуваючи на посаді директора СТОВ „Колос" в смт. Вовковинці
Деражнянського району та будучи службовою особою допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, що
спричинило тяжкі наслідки.

Так, в порушення вимог ст.. 13 Закону України „Про охорону
праці" не створила на вівцефермі в с Кайтанівка Деражнянського району, яка є структурним
підрозділом СТОВ „Колос", умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також не забезпечила додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони
праці. Зокрема, Охримчук в порушення вимог п.п. 6.3,
6.9 Правил охорони праці у тваринництві - не забезпечила освітлення території вівцеферми та не вжила заходів щодо
обгородження вкопаної в землю на території ферми металевої
ємкості виробничого призначення. Наслідком порушення вимог з охорони праці стало те, що 14 червня 2006 року біля 23
год. чабан ОСОБА_2. після виконання робіт по
стрижці овець, спіткнувшись об край вказаної ємкості, впав на неї, отримавши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої
травми живота з пошкодженням селезінки.

В апеляції засуджена просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу
закрити за відсутністю в діянні складу
злочину. При цьому вона посилається на його незаконність і необґрунтованість, на порушення норм матеріального і
процесуального права. Стверджує, що досудове
слідство проведено поверхово та однобічно та вказує, що вона не є суб'єктом даного
злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженої на
підтримку доводів апеляції, міркування прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, вивчивши та перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової
палати

2

знаходить

апеляцію засудженої як таку, що задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_1. у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Так, в суді засуджена вину не визнала і показала, що на посаді директора
СТОВ „Колос" працює з 2003 року і відповідно до
Статуту товариства вона вирішує питання виробничої
діяльності, обов'язки з питань охорони праці на неї не покладались. 14 червня
2006 року нею був виданий наказ про стрижку овець на фермі
в с
Кайтанівка. Контроль за процесом стрижки мав здійснювати ОСОБА_3 Ввечері того ж дня їй телефонував останній і вона дала йому усне розпорядження про те, що
стрижка овець мала проводитись 15 червня 2006 року. Того ж дня ОСОБА_3
їй повідомив, що чабан ОСОБА_2. хворий, а 17 червня їй стало
відомо, що останньому проведено операцію в лікарні. При відвідуванні потерпілого ОСОБА_2., він її повідомив, що отримав травму
живота при падінні на металеву ємкості на
території ферми в темну пору доби. Про наявність неогородженої металевої ємності на території ферми в с Кайтанівка її відомо не було. Територія ферми не освітлювалась, через відсутність потреби в цьому.
Стверджує, що ОСОБА_2. отримав травму живота
через свою необачність, до такого ж висновку і прийшла комісія
товариства з розслідування нещасного випадку.

Однак невизнання нею своєї вини спростовується показами потерпілого ОСОБА_2.,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
ОСОБА_9.,ОСОБА_10., з пояснень яких вбачається обставини нещасного випадку з потерпілим на неогородженій та
неосвітленій території ферм, а винність в порушенні вимог нормативно-правових
актів про охорону праці службовою особою підтверджується сукупністю інших доказів, перепровірених в судовому
засіданні.

Об'єктивно вина ОСОБА_1. підтверджується протоколами огляду місця події, висновком судово-медичної експертизи, згідно якої на тілі
ОСОБА_2. виявлено закриту травму живота у вигляді
субкапсулярного крововиливу з послідуючим розривом капсули селезінки, крововиливом в черевну порожнину, яка могла
виникнути від прямої дії тупого предмету, який міг мати обмежену
травмуючу поверхню та діяв зі значною силою, в ділянку передньої черевної стінки зліва або при падінні з деякої висоти та ударі об
тупі предмети, зі струсом тіла, та за своїм характером відноситься до ступеню
тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння і могли
виникнути внаслідок падіння в чан та ударі об край чану,
висновком спеціаліста державної інспекції охорони праці та іншими матеріалами
кримінальної справи.

Проаналізувавши
вчинене та оцінивши в сукупності всі докази, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність
вини засудженої у вчиненому злочині, вірно кваліфікувавши його дії за
ст. 271 ч.2 КК України.

Міра покарання їй обрана згідно вимог ст. ст. 50 і 65 КК України з
врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину,
особистості винної і конкретних обставин по справі.

При обранні покарання суд врахував всі обставини, що пом'якшують покарання.

Доводи засудженої про необґрунтованість вироку в частині визнання її винною
не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, не
узгоджуються з сукупністю добутих і перепровірених
в судовому засіданні доказів та спростовуються вимогами ст.. 13.9 Статуту СТОВ „Колос", на яку посилається апелянтка,
про право директора одноособово вирішувати усі питання товариства, за винятком тих, що належить до виключної
компетенції Зборів учасників.

3

Апеляційна інстанція приходить до переконання, що вказівку на проведення
освітлення території ферми повинна була дати
директор, про що стверджують висновки державної інспекції охорони праці в агропромисловому комплексі та
соціально-культурній сфері (а.с. 89-92).

З врахуванням викладено підстав для скасування вироку та направлення справи
для проведення додаткового розслідування апеляційна
інстанція не знаходить.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати,
-

ухвалила:

вирок Деражнянського районного суду від
28 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без
змін, а апеляцію останньої - без
задоволення.