У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора засудженого

Колесниченка О.В., ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Автономної Республіки Крим на
вирок Нижньогірського районного суду Автономної
Республіки Крим від
13 березня 2007
року щодо ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м.
Кітаб Кашкадар'їнської області
Республіки Узбекистан, жителя м.
Сімферополя, раніше судимого 30.08.2005 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі,
(постановою Залізничного районного суду м.Сімферополя від 12.04.2006 року
невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на 11 місяців 25 днів виправних
робіт з відрахуванням 10% заробітку в доход держави),

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 місяць арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного
покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім
вироком і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді арешту строком на 3
місяці.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не
переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1
засуджено за те, що він, не відбувши покарання за попереднім вироком у виді
виправних робіт (відпрацював тільки 2
місяці і 5 днів), 13 липня 2006 року без поважних причин залишив місце своєї
роботи та проживання і без відома органів кримінально-виконавчої системи виїхав
у невідомому напрямку, тобто ухилився від відбування цього покарання.

У касаційному поданні прокурор вважає, що вирок щодо
ОСОБА_1 підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, оскільки в
порушення вимог ч. 4 ст. 71 КК України суд призначив остаточне покарання за
сукупністю вироків у виді арешту, яке за своїм розміром менше від невідбутої
частини покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, прокурора Колесниченка О.В., який підтримав касаційне подання,
думку засудженого ОСОБА_1, який просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
наведені у поданні доводи, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, невідбутою
частиною покарання,
призначеного засудженому вироком Київського районного суду м.
Сімферополя від 30.08.2005 року (з урахуванням заміни покарання у виді позбавлення волі більш
м'яким - виправними роботами на строк 11 місяців і 25 днів, з яких ОСОБА_1
відбув 2 місяці і 5 днів) є 9 місяців і 20 днів виправних робіт.

За вчинення засудженим злочину, передбаченого ч.2 ст.389
КК України, йому призначено покарання у виді арешту.

Цей вид покарання є більш суворим у порівнянні з
виправними роботами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КК України при складанні
покарань за сукупністю вироків менш
суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх
співвідношення: одному дню позбавлення волі чи арешту відповідають три дні
виправних робіт.

У даному разі
невідбутою частиною ОСОБА_1
покарання за попереднім вироком належить вважати 3 місяці і 7 днів арешту.

Разом з тим, призначивши засудженому покарання за ч. 2
ст. 389 КК України у виді арешту строком на 1 місяць, суд у порушення ч.4 ст.
71 КК України призначив остаточно за сукупністю вироків покарання у виді арешту
строком на 3 місяці, хоча згідно з вимогами цього закону, він має бути більшим
від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини
покарання, призначеного за попереднім вироком, тобто більше 3 місяців 7 днів
арешту, про що обґрунтовано зазначено в касаційному поданні.

Оскільки судом порушено вимоги закону при призначенні
покарання за сукупністю вироків, то вирок як такий, що постановлений в порушення
вимог ст. 371 КПК України, підлягає скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи буде встановлена
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений, суду належить
виконати вимоги ст. 71 КК України та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційне подання
заступника прокурора Автономної Республіки Крим.

Вирок Нижньогірського районного суду Автономної Республіки
Крим від 13
березня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Судді:

Паневін В.О. Нікітін Ю І. Л.Ф. Глос