Справа № 540/174/14-к
В И Р О К

іменем України

"13" липня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000593 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, проживаючого в АДРЕСА_1 , в даний час інших кримінальних проваджень щодо його особи не має, раніше судимого:

- вироком Машівського районного суду Полтавської області від 19.09.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою. не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в даний час інших кримінальних проваджень щодо його особи не має, раніше судимого:

- вироком Машівського районного суду Полтавської області від 19.09.2013 за ч. 3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі відповідно ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.12.2013 за ч. 1 ст. 162 ч. 3 с.15, ч.1 ст.185, ст.ст.69, 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, ст.. 75 КК України з випробуванням на 2 роки;

- вироком Машівського районного суду Полтавської області від 12.03.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 ч. 1 ст. 70 , ст. 71 КК України, до 3 років 5 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 28.12.2013року, близько 14 год. 00 хв., за попередньою домовленістю між собою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом розбиття ОСОБА_12 віконного скла, який заліз до будинку та відкрив двері ОСОБА_11 , проникли до будинку гр. ОСОБА_13 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проникши до будинку почали шукали грошові кошти, які належать ОСОБА_13 і коли остання зайшла в будинок ОСОБА_11 заховався під столом а ОСОБА_12 під ліжком але при заходженні ОСОБА_13 в кімнату ОСОБА_11 , штовхнув її, від чого остання впала на коліна а ОСОБА_12 вийшов на вулицю для сторожування.

ОСОБА_11 перебуваючи в будинку став вимагати у ОСОБА_13 , грошові кошти і для реалізації сумісного плану з ОСОБА_12 та залякування останньої розбив об її голову макітру, а потім взяв ножа та приставивши його до горла потерпілої, щоб вона перестала супротивитися та віддала гроші, внаслідок насильницьких дій ОСОБА_11 потерпіла зізналася, що гроші знаходяться у шафі, але коли ОСОБА_11 не зміг її відкрити, так як вона була замкнена на ключ, він взяв праску та наніс нею декілька ударів по голові ОСОБА_13 і в послідуючому відірвав від праски шнур, обмотав його навколо шиї ОСОБА_13 та почав душити останню, при цьому вимагав повідомити місцезнаходження ключа від шафи, внаслідок його дій потерпіла вказала де знаходиться ключ, який ОСОБА_11 дістав з шафи для посуду в вазі та відкрив шафу, де знаходились грошові кошти в сумі 3000 грн.

Після своїх противоправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покинули вищезазначене домоволодіння, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, розподіливши викрадені гроші між собою.

Внаслідок розбійного нападу ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох забитих ранах в тім`яно-потиличній ділянці голови зліва, садно на спинці носа, синці на обличчі (побіля правого ока - 1, на підборідді ліворуч - 2, в скроневій ділянці зліва - 1), смугастий синець на переднє-боковій частині шиї, синці: на зовнішній поверхні лівої кисті - 2. на зовнішній поверхні правої кисті - 1, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині - 1. на правій молочній залозі - 2, на правій сідниці - 1, в ділянці правого та лівого колінних суглобів (по одному), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 7 від 23.01.2014 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою вину в скоєні інкримінованого їм злочину не визнали та показали, що взагалі не скоювали даний злочин, не були на місці події злочину, а їм це приписали працівники міліції, просили їх виправдати за відсутністю складу та події злочину.

Всупереч позиції обвинувачених, що вони не скоювали даного злочину, з огляду на зібрані по справі докази , колегія суддів вважає їх вину повністю доведеною та підтверджується показами потерпілої, свідків, доказами по справі та матеріалами справи в їх сукупності, а саме;

- показами самих обвинувачених, які в судовому засіданні показали, що знають потерпілу, ОСОБА_12 на відтворенні показав, що вони бачили потерпілу в магазині і вирішили викрасти гроші з будинку поки її немає вдома. Окрім цього ОСОБА_11 показав, що його в час скоєння злочину бачили свідки на АДРЕСА_1 , тобто у нього є алібі;

- показами потерпілої ОСОБА_13 , допитаної в режимі фідеокенференції, яка в судовому засіданні показала, що її побив, пограбував обвинувачений ОСОБА_11 , щодо участі ОСОБА_12 вказала, що його бачила на подвір`ї, можливо він був в будинку а потім вийшов, точно не пам`ятає. Потерпіла також показала, що прийшовши з магазину побачила розбите вікно, потім на неї вискочив ОСОБА_11 повалив її на підлогу та став бити, казав, щоб дала гроші, розбив об її голову макітру, а потім взяв ножа та приставивши його до горла та став вимагати гроші, вона зізналася, що гроші знаходяться у шафі, але ОСОБА_11 не зміг її відкрити, так як остання була замкнена на ключ, тоді він взяв праску та наніс нею декілька ударів їй по голові , відірвав від праски шнур та накинув його їй на шиї і почав душити останню, при цьому вимагав повідомити місцезнаходження ключа від шафи, вона вказала де знаходиться ключ, який ОСОБА_11 дістав з шафи для посуду в вазі та відкрив шафу забрав 3000 грн.;

- показами свідка ОСОБА_14 даними ним в судовому засіданні, який показав, що 28.12.2013 року був на роботі, коли йому в 14.57 год. подзвонила співробітниця і повідомила, що на своєму подвір`ї лежить потерпіла зі слідами побиття, він приїхав за 2-5 хвилин і побачив ОСОБА_13 , у якої була розбита голова, кров на одязі і остання повідомила, що її побили та пограбували дві молоді невідомі особи, він визвав карету швидкої допомоги та міліцію, окрім цього бачив, що в будинку розкидані речі і вибите скло на вікні;

- показами свідка ОСОБА_15 , даними ним в судовому засіданні, який показав, що бачив ОСОБА_11 в кінці грудня 2013 року, можливо 28 числа, приблизно в 16.00 год., на вул. Гагаріна, який йшов від вул. Фрунзе в с. Кустово-Суходілка і проходячи повз подвір`я сім`ї ОСОБА_16 зайшов до них додому а ОСОБА_11 пішов далі;

- допитаний за клопотання обвинувачених свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні незміг чітко вказати коли саме він бачив ОСОБА_11 а також вказав,що йому невідомі обставини вчиненого злочину щодо потерпілої ОСОБА_13 ;

- показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які судовому засіданні показали, що були понятими при проведенні впізнання і потерпілій слідчий показував фото, по яких вона впізнала нападників, потім слідчим складався протокол;

За клопотанням захисника Білоусова в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_20 , який проживає в селі Кустолова Суходілка. На твердження обвинуваченого, що 28.12.2013 року він перебував у нього свідка вдома в гаражі свідок заперечив та вказав, що ОСОБА_12 ніколи в свій гараж не пускав та не зміг пригадати коли останній раз бачив ОСОБА_12 чи взимку чи на весні.

Також за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 були допитані свідки-брати ОСОБА_21 та ОСОБА_22 жителя с.Кустолова Суходілка , які на твердження обвинуваченого ОСОБА_23 про те, що він в день нападу на ОСОБА_13 пербував спільно з ними до самого вечора ствердно заперечили даний факт . Зокрема ОСОБА_21 вказав, що точно дату не пам`ятає але десь в грудні 2013 року він бачив ОСОБА_12 який допоміг йому помити на машину в селі Кустолова Суходілка. Обвинувачений перебував з ним десь до 11 години , був п`яний , після того як помили автомобіль належний свідку він- ОСОБА_21 відвіз його до дитсадка і потім ОСОБА_12 ні в цей день ні в інші не бачив.

- протоколом огляду місця події від 28.12.2013 р., згідно якого оглянуто помешкання потерпілої ОСОБА_13 , та вилучено речові докази по справі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2014 року відповідно якого потерпіла ОСОБА_13 , показала та розповіла про скоєння злочину щодо неї;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.12.2013 року відповідно якого ОСОБА_12 , показав та розповів про скоєння злочину разом з ОСОБА_11 проти потерпілої ОСОБА_13 , де останній впевнено орієнтувався в її приміщенні, що вказує на його попереднє перебування в будинку, тобто в день скоєння злочину;

- висновком експерта № 7 від 23.01.2014 р. відповідно якого у потерпілої ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох забитих ранах в тім`яно-потиличній ділянці голови зліва, садно на спинці носа, синці на обличчі (побіля правого ока - 1, на підборідді ліворуч - 2, в скроневій ділянці зліва - 1), смугастий синець на переднє-боковій частині шиї, синці: на зовнішній поверхні лівої кисті - 2. на зовнішній поверхні правої кисті - 1, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині - 1. на правій молочній залозі - 2, на правій сідниці - 1, в ділянці правого та лівого колінних суглобів (по одному), які відповідно кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- висновком експерта № 2300 від 29.12.2013 р., відповідно якого будь-яких тілесних ушкоджень на тілі гр. ОСОБА_12 , на момент проведення експертизи не виявлено;

- висновком експерта № 6 від 29.12.2013 р., відповідно якого будь-яких тілесних ушкоджень на тілі гр. ОСОБА_11 , на момент проведення експертизи не виявлено;

- висновком експерта № 52 від 31.01.2014 р. згідно якого п`ять слідів папілярних узорів пальців рук, які були виявлені та вилучені 28.12.2013 р. в ході огляду місця події за фактом розбійного нападу на гр.. ОСОБА_13 , по АДРЕСА_1 залишені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме: ОСОБА_11 на поверхні скла серванта в залі, з поверхні чашки в серванті в залі, ОСОБА_12 з поверхні 1,5 л. з під напою «Квіточка з соком»;

висновком експерта № 46 від 28.01.2014 року відповідно якого при серологічному дослідженні слідів крові на змиві рук підозрюваного ОСОБА_12 , виявлений антиген Н ізосеролігічної системи АВО, який може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 47 від 30.01.2014 року відповідно якого в піднігтьовому вмісту зрізів нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_12 , виявлений антиген Н ізосеролігічної системи АВО, який може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 48 від 10.02.2014 року відповідно якого при серологічному дослідженні тампону змиву та зрізів лобкового волосся підозрюваного ОСОБА_12 , виявлений антиген Н ізосеролігічної системи АВО, який може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 81 від 23.01.2014 року відповідно якого на зіскобі зі стіни коридора наданому на дослідження знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 82 від 23.01.2014 року відповідно якого на фрагменті газети наданій на дослідження знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 84 від 24.01.2014 року відповідно якого на фрагменті тканини (вказано як штора) наданій на дослідження знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 86 від 28.01.2014 року відповідно якого на хустці наданій на дослідження знайдена кров людини. яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 85 від 28.01.2014 року відповідно якого на електродроті наданому на дослідження знайдена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 ;

- постановою про визнання речовими доказами по справі від 17.02.2014 року;

- актом судово-психіатричної експертизи № 69 від 07.02.2014 року згідно якої ОСОБА_12 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, чи іншого хворобливого стану психіки,а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості.

В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності.

Ступінь вираженості наявного у під експертного недоумства не позбавляв його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване протиправне діяння.

Підекспертний під дію ч.2,ч.3 ст. 19 та під дію ст.20 КК України не підпадає і на даний час може постати перед слідством та судом.

На даний час досліджуваний застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

- актом судово-психіатричної експертизи № 70 від 07.02.2014 року згідно якої ОСОБА_11 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки.

В період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння ОСОБА_11 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, не виявляв ознак недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_11 під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає і може постати перед слідством та судом.

На даний час ОСОБА_11 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

На даний час ОСОБА_11 не виявляє відхилень у нервово-психічному стані.

Суд критично ставиться до показів обвинувачених, так як вважає їх позицію своєрідною лінією захисту.

Твердження захисників про недопустимість як доказу протоколів впізнання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких потерпіла ОСОБА_13 , впізнала останніх, суд вважає неспроможними оскільки допитані в якосоті свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , які були присутні при даній слідчій дії як поняті ствердно вказали на те, що потерпіла беребуваючи в лікарні по пред`явленим фотознімкам впізнала нападників і після впізнання слідчим було складено протокол де вони поняті поставили свої підписи- Ніж як речовий доказ не може буди визнаний як такий, так як слідчим останній не зазначений як речовий доказ, тому згідно вимог чинного законодавства, суд вважає вказаний доказ недопустимим згідно ст. 86 КПК України,

Посилання захисників обвинувачених про визнання недопустимим доказу протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_12 , від 29.12.2013 року , не підлягає до задоволення , так як ОСОБА_12 розповідав та показував свої дії, щодо проникнення в будинок, орієнтувався в будинку, при цьому його діями ніхто не керував і був присутній захисник. При цьому обвинувачений повідомив обставину про яку лише він міг бути обізнаний, а саме- про його штани які він викинув в громадській вбиральні в смт.Машівка , Полтавської області. В підтвердження даної обставини в ході огляду вбиральні на яку вказав обвинувачений було знайдено чоловічі штани у громадській вбиральні в смт.Машівка, Полтавського району на які вказав обвинувачений як на одяг в якому він перебував під час вчинення злочину і який порвався коли він проникав до будинку потерпілої через вибите скло.

Також колегія вважає неспроможними твердження обвинувачених про те, що до них було засновані фізичні насильства з боку співробітників міліції оскільки згідно судовому медичних експертиз проведених обвинуваченим 29.12.2013 року на них відсутні будь які тілесні ушкодження. Даний факт підтверджується і повідомленням з СІЗО-23 про те, що 31.12.2013 року ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пройшли первинний медичний огляд та не виявлено будь яких тілесних ушкоджень, відповідних заяв від вказаних осіб не надходило.

Відповідно до ст. 95 ч. 4 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до ч. 1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Конституції України всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.62 ч. 3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 91, 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 370, 373 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відподно до ст. 94 цього Кодексу в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проаналізувавши зібрані у справі докази суд приходить до висновку , що дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати:

- за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Обираючи покарання обвинуваченим суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених суд вважає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, скоєння злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи конкретні обставини скоєного злочину , його наслідки, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 , враховуючи його дії, побиття удушення потерпілої та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у вигляді позбавлення волі з призначення йому покарання в межах санкції даної статті.

Обвинуваченому ОСОБА_12 , враховуючи зазначені обставин, враховуючи конкретні обставини скоєного злочину , його наслідки, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у вигляді позбавлення волі з призначення йому покарання в межах санкції даної статті.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті та застосування ст.75 КК України про звільнення обвинувачених від відбування покарання з іспитовим строком - відсутні.

Цивільний позов прокурора прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Машівської центральної лікарні Полтавської області про відшкодування витрат на лікування потерпілої особи - підлягає задоволенню згідно ст.1206 ЦК України та ст.ст. 36, 127, 128, 29 КПК України, так як він доводиться матеріалами кримінального провадження.

Речові докази по провадженню підлягають вирішенню судом згідно ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.176, 194 КПК України початок строку відбуття покарання обвинуваченим слід обчислювати з моменту затримання.

Обвинувачені здорові, працездатні , примусового лікування не потребують.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 - 374 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним викором частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 19.09.2013 року та призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 12.03.2014 року більш суворим покаранням, призначеного за даним вироком призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Запобіжний захід засудженим до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з часу затримання, а саме: з 29.12.2013 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з часу затримання, а саме: з 29.12.2013 року.

Цивільний позов прокурора прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Машівської центральної лікарні Полтавської області про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь Держави в особі Машівської центральної лікарні Полтавської області в відшкодування витрат лікарні на стаціонарне лікування потерпілої від злочину у сумі 834,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь Держави в особі Машівської центральної лікарні Полтавської області в відшкодування витрат лікарні на стаціонарне лікування потерпілої від злочину у сумі 834,00 грн.

Речові докази по справі, а саме :
- частину газети зі слідами РБК - вилучена в залій кімнаті,

- зіскоб зі слідами БК зі стіни коридору,

- 9 (девять) липких стрічок відкопійованими слідами рук з зали, кухонної та спальної кімнати домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 ,

- зразок ґрунту з підлоги біля вікна,

- зразок ґрунту з підвіконника в залі,

- зразок ґрунту з спальної кімнати,

- речі вилучені під час затримання ОСОБА_24 , коробка з під мобільного телефону НОКІА»,

- мазки з порожнин рота,

- мазки з піхви,

- мазки з ануса,

- разок волосся з лобка,

- зразок нігтів з правої кисті, зразок нігтів з лівої кисті,

- відібраний зразок крові,

- тампон змив з кистей рук,

- тампон змиву з лобкового волосся,

- зрізи нігтів з піднігтьовим змістом,

- відібраний зразок крові,

- спортивні штани вилучені з громадської вбиральні смт. Машівка

які зберігаються в камері зберігання речових доказів Машівського РВ УМВС України в Полтавській області знищити.

Речові докази по справі, а саме :
- чоловічий светр зі слідами РБК,

- фрагмент штори зі слідами РБК,

- електродріт зі слідами РБК,

- хустка зеленого кольору зі слідами РБК,

- спортивні штани,

- камуфляжна куртка-бушлат,

які зберігаються в камері зберігання речових доказів Машівського РВ УМВС України в Полтавській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, а у разі подавання апеляцій, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим учасникам, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок надрукований в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .