АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» грудня 2014 р. м. Чернівці колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарю ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , кримінальне провадження № 0000013 від 24 січня 2014 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Казахстан, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дітину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- Шевченківським районним судом м. Чернівців 03 жовтня 1996 року за ч. 1 ст. 215, 46, 30 КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі;

Провадження №11-кп/794/381/14 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

- Глибоцьким районним судом Чернівецької області 06 листопада 2001 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 89, ч. 1 ст. 122, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- Глибоцьким районним судом Чернівецької області 11 серпня 2004 року за ч. 2 ст. 121, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Згідно ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року звільнено ОСОБА_6 від кримінального покарання.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - закрито.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 грн.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 23 січня 2014 року приблизно о 22 годині, за попередньою змовою між собою, переслідуючи мету заволодіння металевими трубами каркасу недобудови цегельного заводу, що належало Державному підприємству дослідному господарству «Чернівецький», який розташований в с. Радгоспівка Герцаївського району Чернівецької області, на власному автомобілі марки ВАЗ 2107, під`їхали до вказаної споруди та за допомогою заздалегідь приготовлених знарядь, зрізали з однієї сторони 8 металевих каркасів, усього загальною вагою 1830 кг на суму 2928 грн.
Згодом ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , побачивши автомобілі, які стали наближатися до них, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим не змогли довести свій злочинний намір до кінця, у зв`язку із обставинами, які від них не залежали.
На вказаний вирок суду першої інстанції заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі та його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
Вважає, що суд при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання допустив неправильне застосування кримінального закону України про кримінальну відповідальність, належним чином не врахував те, що останній має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, а саме за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 121 КК України.
У зв`язку з цим вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Вирок районного суду щодо ОСОБА_9 не оскаржувався.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_6 , який частково погодився з апеляційними вимогами прокурора, але просив призначити менш суворе покарання, розглянувши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляції і перевіривши її доводи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб, при обставинах викладених у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних та досліджених у суді доказами і не оспорюється в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року амністія не може бути застосована до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», тобто до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Однак, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. »в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і належним чином не врахував, що останній має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, а саме, за ч. 3 ст. 185 КК України, згідно вироку Глибоцького районного суду від 06.11.2001 року та за ч. 2 ст. 121 КК України, згідно вироку Глибоцького районного суду від 11.08.2004 року.
Враховуючи наведене, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню і тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
У зв`язку з цим, доводи прокурора щодо безпідставного звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.
За таких обставин, судова колегія вважає, що вирок суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає скасуванню.
При призначенні міри покарання судова колегія враховує , що останній притягується до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, яке не є тяжким, активне сприяння органу досудового розслідуванню у його розкритті, щире каяття, посередню характеристику за місцем проживання, його молодий вік, а також те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня донька 1999 року народження.
Також, колегія суддів враховує те, що будь-яких тяжких наслідків не наступило.
Крім того, аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання і враховуючи вимоги ст. 65-67 КК України, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів, прийшла до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_6 , передбаченого санкцією статті ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 406, 407, 408, 409, 413 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ, -

З А СУ Д И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 - задовольнити .
Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, а також звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» - скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) місяців арешту.
Вирок набирає законної сили негайно та може бути оскаржений в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія вірна: суддя