справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року.

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Шевцовій
Р.В.

з участю
прокурора Ідрісова
P.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с. Шпанів
Рівненського району Рівненської області,
українця, громадянина
України, з повною середньою
освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1, раніше несудимого

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

встановив:

15
квітня 2007 року приблизно о 18 год.
00 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння, маючи намір на
заволодіння чужим майном, в
лісосмузі, що поблизу с. Шпанів
Рівненського району Рівненської області,
шляхом обману, під приводом
телефонного дзвінка, заволодів мобільний
телефоном марки „Simens - М 65" вартістю 643 грн. 50 коп.,
в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного
зв"язку „Beeline" вартістю 15
грн., в якому на рахунку були гроші в
сумі 3 грн. та стартовий пакет оператора мобільного зв"язку „Djuice" вартістю 25
грн., в якому на рахунку грошей не
було, а всього шахрайським шляхом
заволодів майном ОСОБА_2 на загальну суму 686 грн. 50 коп.

Підсудний
в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом.

Показав, що 15 квітня 2007 року приблизно з 15 год. 00 хв. він
вживав спиртні напої в лісосмузі, що поблизу
с. Шпанів Рівненського району Рівненської області з своїми знайомими ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. По дорозі додому в лісосмузі ОСОБА_1 зустрів своїх знайомих
ОСОБА_5, його брата ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з якими йшов по дорозі та зустрів трьох
невідомих неповнолітніх хлопців та дівчат. Після чого ОСОБА_5підійшов до одного
з невідомих та вдарив його рукою в обличчя та запитав чи є в нього мобільний
телефон, але невідомий відповів, що мобільного телефону у нього не має і тоді
ОСОБА_5 підійшов до іншого невідомого та вдарив його рукою в обличчя та також
почав розпитувати, чи є в нього
мобільний телефон, але невідомий
сказав, що мобільного телефону у нього
не має. Однак підсудний помітив, що
потерпілий щось ховає в рукаві і тоді подумав,
що він ховає мобільний телефон. Після чого підійшов до неповнолітнього
та попросив його, щоб він дав йому
мобільний телефон, щоб
зателефонувати. Коли ОСОБА_2 дав

мобільний
телефон, ОСОБА_1 зробив вигляд, що телефонує,
а сам поклав телефон собі в кишеню та пішов в напрямку лісу. Потерпілий
увесь час йшов за ним та просив повернути йому мобільний телефон, але ОСОБА_1 не звертав на нього уваги та йшов
собі далі. Після чого ОСОБА_1 пішов до себе додому, а всі інші залишилися в лісосмузі. По дорозі
додому ОСОБА_1 викинув два стартові пакети,
які знаходились в мобільному телефоні. Після чого він пішов додому.
Наступного дня до нього додому приїхали працівники міліції, яким він зізнався у вчиненні шахрайських дій
та добровільно видав мобільний телефон.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що вина підсудного у
скоєному повністю доведена.

У
зв"язку з тим, що учасники судового
розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи
доведені наявними у справі доказами, які
не потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний
правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у добровільності
та істиності його позиції немає. Підсудному роз"яснено, що він при відмові від дослідження доказів
щодо фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши це,
підсудний настояв на істиності своєї позиції у визнанні вини і викладених
обставинах справи.

Крім
визнання підсудним своєї вини, його вина
у скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 ОСОБА_10 / а.с. 18-20,
23-25 відповідно/, протоколом
огляду речових доказів / а.с. 9 /,
висновком товарознавчої експертизи № 189 від 15.06.07 р. / а.с. 29-31
/, висновком судово-медичної експертизи
№ 825/Е-996 від 10.05.07р. / а.с. 35 /,
речовими доказами / а.с. 38-40 /,
довідкою про вартість / а.с. 13 /.

За
показаннями потерпілого ОСОБА_2 / а.с. 17 /15 квітня 2007 року oil год. 30
хв. він разом зі своїми знайомими ОСОБА_10,
ОСОБА_9 та дівчатами ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли відпочивати до лісосмуги, що поблизу с. Шпанів Рівненського району
Рівненської області. Приблизно о 19 год.
00 хв., коли вони мали намір
повертатися додому в м. Рівне, по дорозі
до них підійшли хлопці, які були старші
за віком та які почали з ними спілкуватися. Після чого один з них, а саме ОСОБА_5підійшов та наніс один удар
рукою в обличчя та сказав, щоб ОСОБА_2
дав йому мобільний телефон, але він свій
мобільний телефон заховав в рукав і це помітив ОСОБА_1, який підійшов до ОСОБА_2 та під приводом
телефонного дзвінка попросив у нього телефон. Після того, як ОСОБА_2 дав мобільний телефон, ОСОБА_1 зробив вигляд, що кудись телефонує та після телефонного
дзвінка поклав даний телефон собі в кишеню та пішов до лісосмуги. ОСОБА_2 йшов
за ним та просив його повернути мобільний телефон, але ОСОБА_1 на його слова не реагував. Тоді
ОСОБА_2 підійшов до компанії старших хлопців,
які сиділи неподалік та попросив у них допомоги в поверненні телефону.
Після чого один із хлопців почав кликати ОСОБА_1, але він не реагував та і продовжував йти
далі. Згодом він помітив, що ОСОБА_5 заволодів
мобільний телефоном та срібною каблучкою ОСОБА_10
В цей час до них підійшли старші хлопці та допомогли повернути мобільний
телефон та срібну каблучку. ОСОБА_1 поряд вже не було. Після чого всі пішли по
домівках.

Таким
чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 заволодів чужим майном ОСОБА_2
шляхом обману, тобто скоїв
шахрайство, тому його дії суд кваліфікує
за ч. 1 ст. 190 КК України.

При
обранні виду і визначенні міри покарання підсудному суд враховує, що злочин,
в якому він обвинувачується,
згідно ст. 12 КК України є
злочином невеликої тяжкості, він

раніше не
судимий, негативно характеризується за
місцем проживання, схильний до
хуліганства, не працевлаштований, скоїв злочин щодо неповнолітнього.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного
сп»яніння.

Обставин, що пом"якшують його покарання, суд не вбачає.

Таку
сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно
підсудного ст. 75 КК України з
покладенням на нього певних обов'язків,
оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає,
що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його
поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої системи.

При
визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь
тяжкості вчиненого злочину, виду і
строку призначеного основного покарання,
обставин, що характеризують особу
підсудного, середовище, в якому він перебуває.

На
підставі ст. 75 КПК України з підсудного
підлягає до стягнення вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винною у скоєнні злочину,
передбаченому ч.1 ст. 190 КК
України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання,
якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов»язки.

Зобов»язати
ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи чи навчання, періодично з"являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Речові
докази по справі: мобільний телефон "Simens
M-65", який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_2, залишити йому.

Стягнути
з ОСОБА_1 в прибуток держави 120 грн. 31 коп.3а проведення судово-товарознавчої
експертизи.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в законну силу залишити попередню -підписка
про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.