АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/2455/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/362/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 21.05.2015 р. скасувати у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою від 21.05.2015 р. Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, прокурору, що його затвердив, у зв`язку з невідповідністю зазначеного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а також вирішив питання про запобіжні заходи та про прийняття цивільного позову.
Обгрунтовуючи рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції послався на те, що об`єктивна сторона злочину в частині, що стосується обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , не викладена належним чином, оскільки описані лише дії обвинуваченого ОСОБА_7 , який погрожував потерпілому ОСОБА_10 вдарити його по голові цеглиною, що лежала на землі поряд з потерпілим, і останній саме ці погрози сприйняв реально, як загрозу своєму життю та здоров`ю.
Також суд зазначив, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування слідчим було призначено судово-медичну експертизу, втім її висновки відсутні, потерпілий продовжує лікування у зв`язку з погіршенням зору, тому ступінь тяжкості заподіяних йому тілесних ушкоджень експертом до теперішнього часу не встановлена, що в свою чергу може виплинути на правильність кваліфікації дій обвинувачених.
Крім того, в реєстрі відсутні будь-які відомості щодо проведення прокурором перевірок за заявами обвинувачених про застосування до них фізичного насильства.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність ухвали у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт вказує, що у підготовчому судовому засіданні судом не вирішуються питання щодо доведеності винуватості обвинуваченого, оскільки це є прерогативою суду під час судового розгляду кримінального провадження по його суті. На його думку, в обвинувальному акті викладені усі обставини злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а зазначені судом обставини та формулювання обвинувачення не є предметом підготовчого судового засідання та підлягають оцінці виключно під час судового розгляду.
Заперечення на апеляційну скаргу відповідно до ст. 402 КПК України сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту у випадку, якщо останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на процесуальному законі.
Так, не можна погодитися з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності закону реєстру матеріалів досудового розслідування внаслідок відсутності у ньому відомостей про проведення прокурором перевірок за заявами обвинувачених відносно застосування до них фізичного насильства, оскільки таке питання стосується оцінки доказів, що можуть бути піддані сумніву внаслідок отримання їх з застосуванням недозволених методів ведення розслідування, а отже виходить за межі підготовчого провадження.
Також не є обгрунтованими посилання суду на невизначеність в обвинувальному акті об`єктивної сторони злочину в частині, що стосується ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки в обвинувальному акті зазначені з достатньою деталізацією як дії цих обвинувачених, в яких прокурор вбачає склад злочину, так і їх кваліфікація.
Не погоджується колегія суддів і з посиланням суду першої інстанції на відсутність висновку судово-медичної експертизи, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчим було виконано шляхом призначення 05.02.2015 р. судово-медичної експертизи. Що стосується наявності або відсутності у сторін кримінального провадження письмових доказів, зокрема експертних висновків, то ця обставина виходить за межі питань, згідно процесуальному закону вирішуються у підготовчому провадженні.
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4