Справа № 466/1755/15-к
УХВАЛА

02 червня 2015 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянула клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 , погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці, Волинської області зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ., українця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), старшого солдата, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000102 від 01.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України -

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, -

в с т а н о в и л а :

10.03. 2015 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 25.03.2013р., старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , прибув у військову частину НОМЕР_2 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , де наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2013 № 16-ПМ призначений на посаду заступника командира бойової машини навідника оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону та цього ж дня наказом командира частини № НОМЕР_3 від 25.03.2013 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2014 №111 останнього переведено на строкову військову службу та призначено на посаду радіотелефоніста відділення радіозв`язку взводу зв`язку штабної роти 1 механізованого батальйону.

Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак з 25.03.2013 тобто з моменту зарахування до списків особового складу військової частини старший солдат ОСОБА_3 , набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

03.03.2014 за сигналом «Тривога» військову частину НОМЕР_2 переведено у вищу ступінь бойової готовності, на військовослужбовців покладено спеціальні завдання та розпочато особливий період несення військової служби, про що . старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

У відповідності до плану відмобілізування та приведення військової частини НОМЕР_2 у бойову готовність та на виконання вимог наказу командира вказаної частини від 10.06.2014 №111 «Про перехід 24 окремої механізованої бригади на нове умовне найменування» військову частину НОМЕР_2 з 10.06.2014 переведено на умовне найменування воєнного стану «військова частина польова пошта НОМЕР_1 ».

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №47 від 30.07.2014 старшому солдату ОСОБА_3 надано додаткову відпустку за сімейними обставинами строком на 3 доби з 30 липня по 01 серпня 2014 року.

Однак, 01.08.2014 останній без поважних причин не прибув на службу з відпустки та продовжує проводити час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання ухиляючись від проходження військової служби по теперішній час.

26.02.2015 близько 13 год. 00 хв. вказаний військовослужбовець прибув за викликом прокурора у військову прокуратуру Львівського гарнізону та заявив про себе. Однак для подальшого проходження військової служби у розташування військової частини не повернувся та незаконно перебуває поза її межами за місцем постійного проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ..

06.03.2015р., військовою прокуратурою Львівського гарнізону старшому солдату ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України, останнього оголошено у розшук, а досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

Обставинами, що дають підстави підозрювати старшого солдата ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є довідка командира в/ч п/п НОМЕР_1 , показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які кожен окремо підтвердили, що старший солдат ОСОБА_3 не прибув вчасно з відпустки, матеріалами виконаного доручення, а також іншими матеріалами зібраними у ході досудового слідства.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, однак заперечив проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурора ОСОБА_2 , в підтримку клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_3 , за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_3 , знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчинених правопорушеннях, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , у підтримку клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_3 , який просив застосувати більш мягкий запобіжний захід, а також враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_3 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-178, 182-184,193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 , погодженого прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці, Волинської області зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), старшого солдата.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого та прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали до 31 липня 2015р., включно.

Виконання ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1