АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/7016/14к, Провадження №11кп/790/852/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування амністії
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2015 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 липня 2014 року про залишення без задоволення заяви щодо застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И Л А:

23 червня 2014 року засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Диканівській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12), звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

16 липня 2014 року Червонозаводський районний суд м.Харкова своєю ухвалою на підставі п.«в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», залишив заяву засудженого ОСОБА_8 без задоволення, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 було засуджено за тяжкий злочин, який він вчинив до закінчення іспитового строку, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2012 року за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Засуджений ОСОБА_8 оскаржив ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова. В своїй апеляційній скарзі він просив скасувати ухвалу і застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Вислухавши доводи засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора і представника Диканівської виправної колонії №12, які яка проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши надані суду матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Червонозаводський районний суд м.Харкова перелічених норм закону не дотримався. Зі змісту журналу судового засідання вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_8 особову справу засудженого не дослідив, внаслідок чого ухвалив рішення не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року зі змінами, внесеними Законом України №1246-VII від 6 травня 2014 року, передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 , наданої суду апеляційної інстанції Диканівською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12), вбачається, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2013 року ОСОБА_8 засуджено до 3 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, тобто не поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

На підставі ст.71 Кримінального кодексу України суд частково приєднав невідбуту частину покарання, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2012 року за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, і, за сукупністю вироків, призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Початок терміну відбування ОСОБА_8 покарання, відповідно до зазначеного вироку Київського районного суду м.Харкова, обчислюється з 17 вересня 2013 року. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2014 року в строк покарання зараховано термін перебування засудженого ОСОБА_8 під вартою з 22 жовтня 2011 року до 14 червня 2012 року включно.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» та змін до нього, внесених Законом України №1246-VII від 6 травня 2014 року, ОСОБА_8 відбув 1 рік 3 місяці 2 дні позбавлення волі, що більше однієї чверті призначеного строку покарання, який дорівнює 3 роки 2 місяці.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 не відноситься до категорій осіб, перелічених у ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст.4 закону «Про застосування амністії в Україні», суд апеляційної інстанції вважає, що засуджений підлягає звільненню від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Посилання суду першої інстанції на п.«в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» колегія суддів визнає необґрунтованим, оскільки, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін» №223-75704-14 від 26 травня 2014 року, пункт «б» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає, що амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин і незалежно від того, чи було вчинення такого злочину протягом невідбутої частини покарання, чи ні. Крім того, формулювання «знову вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин» з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка під час відбуття покарання звільнилася з місць позбавлення волі умовно-достроково, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситись до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів. Вчинення попередньо або в наступному умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування закону «Про амністію у 2014 році». Іншими словами, амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнилися з місць позбавлення волі умовно-достроково за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин у період наявності судимості (мають непогашену чи незняту судимість за попередньо вчинений тяжкий чи особливо тяжкий злочин); аналогічне, з огляду на попередню тезу, випливає і з нової редакції п.«в», яка розширює сферу застосування зазначеного закону, оскільки закріплює положення щодо неможливості застосування амністії до осіб, які до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинили умисний злочин не будь-якої тяжкості, а саме умисний тяжкий чи особливо тяжкий.

Матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що ОСОБА_8 раніше було засуджено вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, до 2 років позбавлення волі і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням. Злочин, за який ОСОБА_8 засуджено вироком Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2013 року, вчинено ним до закінчення призначеного судом іспитового строку.

Проте, враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України не є тяжким, до осіб, перелічених у статті 8 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» зі змінами, внесеними Законом України №1246-VII від 6 травня 2014 року, і до яких амністія не застосовується, засуджений ОСОБА_8 не відноситься.

За таких обставин, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 липня 2014 року підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

Беручи до уваги наведене, на підставі, ст.ст.2,9 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» зі змінами, внесеними Законом України №1246-VII від 6 травня 2014 року, керуючись статтями 404,405,406, п.4 ч.1 ст.407, п.п.1,3,4 ч.1 ст.409, ст.410, ч.1 ст.412, п.3 ст.413, 418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 липня 2014 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» скасувати.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2013 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3