Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/118/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2015 р. м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю:
прокурора ОСОБА_2
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судогового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючої, не інваліда, не депутата, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонерки, не працюючої, не інваліда, не депутата, не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
30.03.2015 року до Олевського районного суду від прокурора надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 30.01.2015року, стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заобвинуваченням останніх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України разом із угодами про визнання винуватості укладеними між підозрюваними: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та прокурором прокуратури Олевського району ОСОБА_2 , і клопотаннями про звільнення ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (п.2 ч.1 ст.49 КК).
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши прокурора, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості підозрюваними, а також клопотання про звільнення ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності, суд прийшов до висновку про відмову у затвердженні угод про визнання винуватості з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Відповідно до статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Як видно із наданих до суду Угод про визнання винуватості, укладених між прокурором прокуратури ОСОБА_2 , та підозрюваними ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , що укладені (як зазначено в угодах) за ініціативою останніх, особистих показань підозрюваних наданих під час підготовчого судового засідання при судовому провадженні на підставі угод про визнання винуватості, вимоги ст.472 КПК України при укладанні зазначених Угод не дотримано, зокрема:

- формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, - оскільки в абзацах 7, 8 кожної Угоди кваліфіковано дії ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , за ч.3 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, крім того одночасно із обвинувальним актом та угодами, до суду направлені клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , за ч.1 ст.366 КК України, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, що є недопустимим стосовно порядку їх розгляду, передбаченого ст.314 КПК України (одночасний розгляд клопотань і угод у одному кримінальному провадженні не передбачено цим Кодексом);

- беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, - оскільки підозрювані ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , у підготовчому судовому засіданні беззастережно не визнавали своєї винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях а тільки погоджувалися із викладеними у обвинувальному акті обставинами;

- умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, - так як у поданих угодах взагалі про відшкодування завданої шкоди, порядку її відшкодування, строків, чи зазначення повного відшкодування державі шкоди питання не визначено;

- узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди за даними угодами не узгоджено взагалі.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін, як вбачається із угоди про визнання винуватості, стосовно ОСОБА_3 , вказана угода укладена 24.03.2015 року, однак при її підписанні сторонами вказано дату «20 березня 2015 року».
Так пунктом 8 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 15.11.2012 р. № 223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», роз`яснено, що укладаючи угоду про визнання винуватості, сторони, узгодивши між собою міру покарання, мають письмово засвідчити свою згоду щодо виду та розміру такого покарання власноручно засвідчити свою згоду на саме такий вид та розмір покарання, скріпивши угоду своїми підписами.

Відповідно до ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Пунктом 6 зазначеного листа за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне із таких рішень: б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження); або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення. Ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення чи визнання винуватості оскарженню не підлягає.
Таким чином, при перевірці Угод на відповідність вимогам КПК та КК України в підготовчому судовому засіданні встановлено, що Угоди не відповідають вимогам ст.472 КПК України, є сумніви в їх добровільності, що порушує права підозрюваних, які передбачені Конституцією України та чинним КПК, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у затвердженні укладених Угод про визнання винуватості, що має наслідком повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Разом із тим, як вбачається з текстів Угод про визнання винуватості при погоджені покарання ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , - узгоджено остаточне покарання кожній підозрюваній у виді 3-х років обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю строком на три роки, що відповідає вимогам санкції ч.3 ст.191 КК України.
При визначенні міри покарання сторонами Угод застосовано положення ст.75 КК України та узгоджено звільнити ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Сторонами Угод узгоджено обов`язки ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , що передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до п.3 Інформаційного листа ВССУ № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012р. «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного (обвинуваченого) від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України у редакції Закону України від 13 квітня 2012 року N 4652-VI суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В силу ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Таким чином, з аналізу положень кримінального закону суд доходить висновку, що встановлення терміну іспитового строку та конкретного переліку обов`язків, які покладаються на засудженого, віднесено до виключної компетенції суду та не можуть погоджуватись сторонами в угоді про визнання винуватості.
Тобто, сторони мають право погодити власне факт звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням без визначення тривалості іспитового строку та переліку покладених на нього обов`язків.
Отже, положення Угод про визнання винуватості від 24.03.2015 року в частині призначеного покарання суперечить вимогам закону, а отже узгоджене покарання є незаконним та суперечить чинному Кримінальному кодексу України.
Оскільки угоди про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.314-317, 372, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди від 20 березня 2015 року (24 березня 2015 року) про визнання винуватості, укладеної між старшим прокурором прокуратури Олевського району Житомирської області молодшим радником юстиції ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .
Відмовити в затвердженні угоди від 24 березня 2015 року про визнання винуватості, укладеної між старшим прокурором прокуратури Олевського району Житомирської області молодшим радником юстиції ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 .
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , за ч.3 ст.191 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1