УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року
м. Ужгород

Апеляційний
суд Закарпатської області в складі:

головуючого
- Гошовського Г.М.,

суддів -
Кондора Р.Ю., Дідика В.М.,

з участю
прокурора - Кураха Ю.М.,

захисника
- Немеша П.Ф.,

засудженого
- ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні
в м. Ужгороді
апеляцію захисника засудженого
ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на вирок Хустського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_3
року. Цім вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 Свалявського району Закарпатської області, з середньою освітою, одружений,
непрацюючий, несудимий

засуджений
за ч.3 ст.286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням на З роки
права керувати транспортними засобами.

Ухвалено: запобіжним заходом щодо ОСОБА_1 залишити
підписку про невиїзд, стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_3 28664
грн. у покриття матеріальної і 10000 грн. у покриття моральної шкоди, на
користь потерпілої ОСОБА_4 140000 грн. у покриття моральної шкоди, в доход
держави - 1004 грн. 85 коп. за стаціонарне лікування потерпілого.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 14 голині 30
хвилин, керуючи автомобілем марки КАМАЗ
НОМЕР_1, на окружній дорозі в м. Хусті, під
час обгону автомобіля марки КАМАЗ під
керуванням водія Буркуша в порушення вимог п.п.1.5,10.1,12.3,13.1,13.3,14.2
«в», «г» Правил дорожнього руху виїхав не смугу руху зустрічного транспорту, де
зіткнувся з автомобілем марки «Фольксваген-Гольф», який рухався назустріч та наїхав на автомобіль марки
«Мерседес-Бенц», який стояв зліва на узбіччі.

Справа:
№ 11-60/07
№ статистичного рядка - 46

Головуючий
у першій інстанції: Данюк В.В.

Доповідач: Гошовський Г.М.

2

Внаслідок зіткнення і наїзду водій і пасажир автомобіля «Фольксваген-Гольф»
ОСОБА_5 та ОСОБА_6
загинули, а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості
тілесні ушкодження. Обидва легкові автомобілі зазнали технічних ушкоджень,
через які стали непридатними до експлуатації.

В апеляції захисника порушується
питання про скасування вироку і закриття кримінальної справи за відсутністю в
діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Апелянт посилається на те, що досудове і судове слідство
проведені неповно, висновки органу досудового слідства і суду не відповідають
фактичним обставинам справи, ґрунтуються на недопустимих доказах, а у вироку,
окрім того, допущено перекручення пунктів Правил дорожнього руху в порушенні
яких обвинувачувався ОСОБА_1. Просить вирок скасувати, а справу закрити за
відсутністю в діях засудженого складу злочину.

ОСОБА_1 своєю заявою апеляційні вимоги змінив. Зазначив,
що визнає вину, відшкодував потерпілим завдані збитки, має на утриманні
малолітню дитину і тому, з врахуванням позитивних даних про його особу, просить
пом'якшити йому покарання до не пов'язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промови
засудженого і захисника, які підтримали апеляцію з врахуванням внесених до неї
змін і просили пом'якшити покарання, промову прокурора, який вважав вирок
законним і просив залишити апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи підсудного і його захисника, апеляційний суд вважає,
що в зміненому вигляді апеляція підлягає до задоволення.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставини,
викладених у вироку доведена зібраними у справі і перевіреними в судовому
засіданні доказами: даними протоколів огляду місця події, технічного стану
транспортних засобів, відтворення обстановки
і обставин події, висновків судово-медичних, транспортно-трасологічної, авто технічної,
товарознавчої експертиз, показаннями потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10, іншими доказами.

Суд ретельно дослідив і перевірив показання підсудного у
свій захист, докази на які він посилався у їх підтвердження, проаналізував такі
в сукупності з іншими наявними у справі доказами, дав їм належну оцінку і
обґрунтовано визнав неспроможними.

У справі безспірно доведено, що саме
порушення водієм ОСОБА_1 правил обгону (п.п. «в» і «г» п.14.2 Правил дорожнього
руху), перевищення ним безпечної швидкості (п.12.3), неправильне обрання
інтервалу під час виконання цього маневру (п.
13.1,13.3) створили небезпеку іншим учасникам руху (п.10.1), загрозу їх життю
(п.1.5) і призвело до наслідків, що настали.

Апеляційний суд відзначає, що в мотивувальній частині
вироку замість змісту п.10.1 Правил дорожнього руху викладено зміст п.13.3 цих
Правил, однак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 органом досудового слідства
ставилось за вину і визнано доведеним судом порушення обох цих норм, вважає, що
дана технічна помилка на законність та обґрунтованість вироку не вплинула.

Оскільки порушення ОСОБА_1 правил безпеки дорожнього
руху під час керування транспортним засобом
спричинили загибель двох осіб, це його, діяння підлягає кваліфікації за
ч.3 ст.286 КК України.

Згідно ч.4
ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання передбачена в
статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як
таку, що його обтяжує.

з

Разом з тим суд при призначенні ОСОБА_1 покарання
врахував ці тяжкі наслідки злочину ще й як обставину, що обтяжує покарання.
Тому вказане судження підлягає до виключення з вироку.

Те, що ОСОБА_1 визнав свою вину, розкаявся і повністю
відшкодував потерпілим заподіяну злочином шкоду суд вважає обставинами, які
істотно знижують ступінь його суспільної небезпечності, тяжкості вчиненого ним
злочину, а тому і пом'якшують покарання.

А приймаючи до уваги, що він, до того ж, позитивно
характеризується, до кримінальної
відповідальності раніше не притягався, має на утриманні малолітню дитину, суд
знаходить можливим пом'якшити призначене йому основне покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої санкцією ч.Зст.286 КК України.

Враховуючи зазначені обставини суд також доходить
висновку про можливість виправлення засудженого без відбування основного
покарання, але з випробуванням упродовж двохрічного іспитового строку.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляцію
захисника ОСОБА_2 з врахуванням змін, внесених до неї засудженим ОСОБА_1
задовольнити. Вирок Хустського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 року щодо
ОСОБА_1 змінити. Виключити з вироку
посилання на тяжкі наслідки злочину як на обставину, що обтяжує покарання. На
підставі ст.69 КК України пом'якшити призначене ОСОБА_1 основне покарання до 5
років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування цього покарання якщо він протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи і повідомляти цей орган про зміну місця
проживання і роботи.

Іспитовий
строк встановити тривалістю два роки.

В решті
вирок залишити без змін.