квітня 2007 року справа № 1- 35/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Борзнянський районний суд
Чернігівської області в складі

головуючого судді Тіслюка 1.1.

при
секретарі Циліцькій Л. В.

за участю прокурора Кубрака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.Борзни

справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Часниковка Бахмацького району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не
судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженця с Велика Доч
Борзнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_2, з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не
судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2, 122 ч.1 КК України;

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженця с.Шаповалівка Борзнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_3, з середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2, 122 ч.1 КК України;

встановив:

13.11.2006 року
близько 18 год. 30 хв.
підсудний ОСОБА_2, разом з іншими підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_1, після вживання
алкогольного напою і, перебуваючі в стані сп^яніння, знаходячись в громадському
місці, а саме - на пероні залізничної станції у с.Велика Доч Борзнянського
району, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський
порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, проявляючи особливу
зухвалість, групою, без попередньої змови між собою, усвідомлюючи кожний, що
вони спільно вчиняють протизаконні дії, умисно зметою залякування нанесли удари
руками й ногами по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_4, заподіявши йому
тілесні ушкодження (ОСОБА_1
- легкого ступеня

2

тяжкості, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
середнього ступеня тяжкості), які не є небезпечними для життя потерпілого і
потягли за собою розлад його здоров'я на тривалий строк понад 21 день.

Під час події
ОСОБА_1 було нанесено потерпілому ОСОБА_4 три удари ногою в такій
послідовності: в середню частину грудей, лівий бік та в ліве плече, що
спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 було
нанесено ОСОБА_4 не менше п'яти ударів кулаком в ліву частину голови в межі
вуха та щелепи.

В ліву частину
щелепи був нанесений удар кулаком правої руки іншим підсудним - ОСОБА_3

Унаслідок цих
дій потерпілому було заподіяно такі тілесні ушкодження: забій лівої вушної
раковини і лівого плечового суглобу; закриту черепно - лицьову травму з
переломом лівої вилицевої кістки; струс головного мозку, забій м'яких тканин
лівої щочної ділянки; синець лівої очної ділянки обличчя, що відносяться до
тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеня тяжкості.

Заподіяння
потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості знаходиться в
прямому причинному зв'язку з ударами, нанесеними підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3
виходячи з локалізації місця на тілі потерпілого по якому ними вони наносились.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочинів за ст.ст.29б
ч.2, 122 ч.1 КК України визнав
повністю. Він пояснив, що 13 листопада 2006 року близько 18 год.30 хв., під час
знаходження на залізничному вокзалі у с
Велика Доч Борзнянського району разом зі своїми знайомими ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння після розпивання ними
алкогогльного напою, він побачив потерпілого ОСОБА_4 Після короткої розмови з
потерпілим він ударив його правою рукою по обличчю і, з метою залякування ще
близько чотирьох разів вдарив кулаком в ліву частину щелепи. Між ними почалась
боротьба, під час якої вони впали на землю. В цей момент до них підійшли
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Перший з них тричі вдарив ногою лежачого ОСОБА_4 Проте, коли
потерпілий зміг пересилити підсудного і опинився зверху, його відтягував
ОСОБА_3 Підсудний ОСОБА_2 потім бачив, що коли ОСОБА_3 розмовляв з потерпілим,
між ними відбулась короткотривала сутичка, під час якої ОСОБА_3 двічі наніс
удар потерпілому в ліву нижню частину обличчя. Попередньої домовленості між ним
та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 щодо вчинення хуліганських дій не було. Потерпілого він
бив з метою залякування.

ОСОБА_2 заявив в суді що розкаюється у вчинених злочинах.

З показань
підсудного ОСОБА_3, який заявив про визнання своєї вини у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст.296 ч.2, 122 ч.1 КК України, вбачається, що вони є
аналогічними показанням підсудного ОСОБА_2 в частині описання місця події та
обставин, за якими вона відбулась. Він також заявив, що ніякої попередньої
домовленості між ним та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 щодо вчинення хуліганських дій не
було. Він особисто не менш як двічі з метою залякування потерпілого наніс
ОСОБА_4 два удари кулаком по обличчу. Один удар кулаком ним було завдано в ліву

3

нижню частину обличчя ОСОБА_4 Суду він заявив що
розкаюється у вчинених злочинах.

Підсудний
ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив про повне визнання вини у вчиненні злочину
за ст.296 ч.2 КК України. З наведених ним показань, які за змістом є
аналогічними показанням інших допитаних в суді підсудних, вбачається що
13.11.2006 року близько 18 год.30 хв. він ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи на
залізничному вокзалі с.Велика Доч, розпивали вино. Коли ОСОБА_2, відійшовши від
них до потерпілого, почав з ним битись і вони впали на землю він, підійшовши до
них, тричі ногою вдарив ОСОБА_4 відповідно в ліве плече, в середню частину
грудей та ліву нижню бокову частину тулубу.

ОСОБА_1 бачив що
після того, як ОСОБА_3 відтягнув ОСОБА_4, який сидів на лежачому на землі
ОСОБА_2, то ОСОБА_3 наніс потерпілому два удари рукою в межі лівої частини
обличчя.

Підсудний
пояснив що під час події, коли він закликав інших співучасників відкрити люк
вентиляційної шахти і вкинути туди потерпілого, він хотів лише налякати цим
потерпілого. Він також заявив, що ніякої попередньої домовленості між ним та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо вчинення хуліганських дій не було. Суду він визнався що
розкаюється у вчиненому злочині.

Потерпілий
ОСОБА_4, попереджений судом про відповідальність за завідомо неправдиве
показання відповідно до ст.384 КК України, дав такі пояснення.

Він раніше мав
випадкову зустріч з підсудним ОСОБА_2 і робив йому зауваження з приводу
неправомірної поведінки. Тому, хуліганськи дії, вчинені ОСОБА_2 та двома іншими
підсудними ОСОБА_3 і ОСОБА_1 щодо нього, які відбулись 13.11.2006 року близько
18 год.30 хв. на залізничному вокзалі с.Велика Доч, вважає умисними. Всі
вказані особи перебували під час події в стані алкогольного сп'яніння. Він
нікого з них не провокував. Про те, в якому порядку і в якій кількості кожним з
підсудних наносились удари та в якій послідовності він пояснити не зміг,
посилаючись на те, що пройшов тривалий час і він не може пригадати всіх
обставин, а також тим, що подія відбувалась вечором у темряві. Він також
підтвердив правильність своїх показань під час досудового слідства.

ОСОБА_4 також
пояснив що під час події була пошкоджена куртка та зломано мобільний телефон,
вартість яких йому була відшкодована підсудними під час досудового слідства й
тому цивільний позов ним не заявлявся.

Потерпілий звернувся
до суду з проханням не застосовувати до підсудних суворого покарання.

Враховуючи те,
що підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не оспорювали фактичні обставини справи
і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та у суда відсутні
будь-які сумніви у добровільності та істиності їх позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України,
суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що
характеризують особи підсудних.

З огляду на
зазначене суд дійшов висновку, що дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3
кваліфіковано правильно за сукупністю ст. 296 ч. 2 та

4

ст. 122 ч.1
КК України, оскільки кожним із них без попередньої домовленості умисно грубо
порушувався громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з
проявами виняткового цинізма і застосуванням насильства з одночасним умисним
заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які не
є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст.
121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я строком понад
21 день.

Дана обставина
підтверджується висновком судово - медичного експерта №341 від 21.12.2006 р. зі
змісту якого вбачається, що нанесені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 удари кулаками,
виходячи з їх показань в судовому засіданні щодо локалізації цих ударів,
перебувають у причинному зв'язку з заподіяними потерпілому тілесними
ушкодженнями.

Одночасно,
кваліфікація дій підсудного ОСОБА_1 за ст. 296 ч.2 КК України є правильною як
хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку групою осіб без
попередньої домовленості з мотивів явної неповаги до суспільства з проявами
виняткового цинізма і застосуванням насильства із заподіянням потерпілому
легких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово - медичного експерта і
виходячи з локаклізації ударів, нанесених ним потерпілому.

Вирішуючи
питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити підсудному ОСОБА_2,
суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним
злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться як за ст.296 ч.2 так
і за ст. 122 ч.1 КК України до
злочинів середньої тяжкості; особу підсудного на якого в справі мається
позитивна характеристика та те, що він не має адміністративних правопорушень і
не притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, що пом'якшують
покарання відповідно до ст.66 КК України -його щире каяття, добровільне
відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставиною, що
обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

На підставі
викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від
суспільства з призначенням йому покарання із застосуванням ст.75 КК України і
звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи
питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити підсудному ОСОБА_3,
суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним
злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться як за ст.296 ч.2 так
і за ст. 122 ч.1 КК України до
злочинів середньої тяжкості; особу підсудного на якого в справі мається
позитивна характеристика і те, що він не має адміністративних правопорушень і
не притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, що пом'якшують
покарання відповідно до ст.66 КК України -його щире каяття, добровільне
відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставиною, що
обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

5

На підставі
викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від
суспільства з призначенням йому покарання із застосуванням ст.75 КК України і
звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи
питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити підсудному ОСОБА_1,
суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним
злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої
тяжкості; особу підсудного на якого в справі мається позитивна характеристика і
те що він не має адміністративних правопорушень і не притягувався до
кримінальної відповідальності; обставини, що пом'якшують покарання відповідно
до ст.66 КК України - його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку
потерпілому.

Обставиною, що
обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

На підставі
викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції від
суспільства з призначенням йому покарання із застосуванням ст.75 КК України і
звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Долю речових
доказів куртки та мобільного телефону, належних потерпілому і які перебувають у
Бахмацькому ЛВВС Чернігівської області, слід вирішити відповідно до вимог ст.
81 КПК України.

Суд, на підставі
зазначеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох)
років обмеження волі.

Згідно ст.70 ч.1
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначених
судом покарань засудженому ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді 3 (трьох)
років обмеження волі.

Відповідно до
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язок протягом іспитового строку не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої служби, повідомляти зазначену службу про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

6

Згідно ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим призначених судом покарань засудженому ОСОБА_3
призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов'язок протягом іспитового строку не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої служби, повідомляти зазначену службу про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язок протягом іспитового строку не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої служби, повідомляти зазначену службу про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

Міру запобіжного
заходу засудженим ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити без зміни -підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази:
куртку та мобільний телефон, які належать потерпілому, повернути їх законному
володільцеві.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської

області через Борзнянський районний суд протягом 15 діб з моменту

проголошення. .