Справа №451/566/15-к
Провадження № 1-кп/451/73/15
ВИРОК
іменем України
09 липня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000226 від 05.05.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , безробітного, не одруженого, не

депутата, раніше неодноразово судимого востаннє, 25.09.2014 року

Радивилівським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення

волі 2 роки на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання приєднано

частково невідбуте покарання призначене вироком Радивилівського

районного суду від 4.10.2013 року - 6 місяців позбавлення волі,

остаточно призначене покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення

волі, 13.11.2014 року Буським районним судом Львівської області за

ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 5.05.2014 року близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні Радехівської ЗОШ №3, що розташована в м.Радехів на вул.Паркова 7, шляхом вільного доступу зайшов в службовий кабінет №34 - заступника директора школи, звідки з корисливих спонукань та повторно, оскільки за попередньо вчинене кримінальне правопорушення судимість не погашена і не знята в установлений законом порядок, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «NОКІА» model -206, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ- НОМЕР_2 білого кольору вартістю 800 гривень із сім картою мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 гривень, який знаходився на письмовому столі та жіночого гаманця вартістю 50 гривень, в якому знаходились грошові кошти в загальній сумі 250 гривень, що знаходився в жіночій сумці, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1120 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони предявлені в обвинуваченні, та дав показання, що він перебував у розшуку та переховувався. Переховуючись приїхав в м.Радехів та проходячи повз школи, точної дати пригадати не може за спливом проміжку часу, вирішив зайти в школу з метою вчинення крадіжки. Зайшовши у кабінет, який був відкритим, викрав із столу мобільний телефон марки «NОКІА», модель 206 та із сумки гаманець. Повертаючись назад йому назустріч йшли дві жінки, які його побачили та запитали, що він робить у приміщенні школи. Він сказав їм, що шукає вчительку, ім`я та по батькові якої вигадав, на що вони йому повідомили, що такої вчительки у школі немає. Коли вийшов із школи, підійшов до мікроавтобуса, сів у нього та, обманувши водія попросив відвести його до лікарні, оскільки він пошкодив ногу на футболі. В центрі міста Радехова вийшов та поїхав у м.Броди. Коли повернувся в м.Броди, попросив ОСОБА_6 мобільний телефон продати в ломбард, оскільки його розшукують правоохоронні органи, що останній і зробив та повернув йому гроші. В судових дебатах щиро розкаявся та повідомив суду, що такий вчинок ним більше не повториться.

Поперпіла ОСОБА_5 подала суду письмову заяву, в якій зазначила, що будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого немає, завдану шкоду їй відшкодовано повністю (а.с.21).

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, на думку суду, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому, визнання вини.

Згідно ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні і такі судом не встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , окрім пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 раніше судимий, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-карних діянь, тому суд приходить до висновку про неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, а міру покарання слід призначити в межах санкції статті обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Судом встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання приєднано частково невідбуте покарання призначене вироком Радивилівського районного суду від 4.10.2013 року - 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі за злочин, який вчинений 8 серпня 2013 року (а.с.64-67).

Також суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Буського районного суду Львівської області від 13.11.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу, за злочини, які він вчинив 12 грудня 2012 року та 22 січня 2013 року (а.с.49).

Вказане свідчить про те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинене скоєне ним в травні 2014 року, тобто до ухвалення судами попередніх вироків.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2014 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371,373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В силу ч. 4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 до ухвалення вироками Радивилівським районним судом Рівненської області від 25.09.2014 року та Буського районного суду Львівської області від 13.11.2014 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 22 серпня 2014 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою засудженому ОСОБА_4 залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ мобільний телефон марки «NОКІА» model -206, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ- НОМЕР_2 білого кольору, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 залишити у її користуванні.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1