Справа № 11-а-1476/2007р. Головуючий
в 1-й інстанції: Зубець Ю.Г.
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач: Коваль С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 серпня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого-судді Ноздрякова
В.М.

суддів Бартащук Л.В., Коваль С.М.

за
участю прокурора Карпука Ю.А.

потерпілої ОСОБА_1

засудженої ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 15 березня
2007 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Києва, громадянка
України, проживає за адресою АДРЕСА_1, раніше судима: 1/ 18.02.2003 року
Солом»янським районним судом м.Києва за ст.185 ч.1 КК України на 1 рік
позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 2/ 24.02.2004 року
Подільським районним судом м.Києва за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України на 2 роки
позбавлення золі; 3/ 05.04.2004 року Подільським районним судом м.Києва за
ст.ст.185 ч.2,190 ч.2,70, 71 ЮС України на 3 роки позбавлення волі, звільнена з
місць позбавлення волі 19.08.2005 року рмовно-достроково на 1 рік 5 місяців 12
днів,

- засуджена за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На
підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане
невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м.Києва від
05.04.2004 року і остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді 3 років
позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнано винною в тому, що 20.08.2006 року
приблизно о 09 годині, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі
АДРЕСА_1, повторно таємно викрала чуже майно, а саме телевізор «LG« вартістю 847
грн. 85 коп., який належить її бабусі ОСОБА_1, яким вона в подальшому
розпорядилась за власним розсудом.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, а справу
повернути на додаткове розслідування, посилаючись на невідповідність висновків
суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказує, що у справі
відсутні докази в підтвердження її вини у вчиненні зазначеного злочину.

При цьому посилається на те, що судом не були взяті до
уваги її покази в судовому засіданні про те, що телевізор був придбаний нею, а
також покази потерпілої і свідка ОСОБА_3., які в судовому засіданні
підтвердили, що телевізор належить саме їй. Також засуджена зазначає, що суд не
взяв до уваги ту обставину, що вони з потерпілою примирилися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_2, яка підтримала
доводи своєї апеляції і пояснила, що телевізор вона придбала як за свої кошти
так і за кошти потерпілої, пояснення прокурора, який вважав вирок суду законним
і обгрунтованим, а апеляцію такою що не підлягає задоволенню, пояснення
потерпілої ОСОБА_1, яка не заперечувала проти апеляції засудженої, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені в
апеляції, провівши судові
дебати та

заслухавши
останнє слово засудженої ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин,.
встановлених судом, відповідає
фактичним обставинам справи
і підтверджений сукупністю
розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Винуватість засудженої ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй злочину за
ст.185 ч.2 КК України за обставин, встановлених вироком суду, підтверджується
зібраними по справі доказами, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_1, яка під
час досудового слідства послідовно показувала про те, що вона проживає разом зі
своєю онукою ОСОБА_2 17.08.2006 року вона повідомила онуці про те, що їде в
село. ОСОБА_2 сказала, що вона залишається і попросила закрити її в квартирі.
Вона зачинила ОСОБА_2 в квартирі, а сама поїхала. Повернувшись додому 20.08.2006
року приблизно о 13 годині, вона побачила, що замок і другі двері в квартиру
були пошкоджені. Увійшовши до квартири вона ні на що не звертаючи уваги,
зачинила двері і пішла на базар. Повертаючись додому, біля будинку АДРЕСА_1вона
зустріла ОСОБА_2 в якої поцікавилась, яким чином вона вийшла з квартири та
навіщо зламала замок і коробку у вхідних дверях. ОСОБА_2 пояснила, що вона
вийшла з квартири щоб прогулятися та придбати цигарки. Після того як вона
увійшла до квартири то виявила відсутність належного їй телевізора LG
CT-20K55, який стояв на
комоді. Не дочекавшись онуки, вона 21.08.2006 року вранці пішла на роботу і
повернувшись 22.08.2006 року ввечері, зателефонувала до міліції та повідомила
про крадіжку з квартири її телевізора; показаннями свідка ОСОБА_3.,_яка
пояснила, що 21.08.2006 року від своєї подруги ОСОБА_1 їй стало відомо про те,
що її онука ОСОБА_2 викрала з квартири телевізор «LG», при
цьому пошкодила замок та дверну коробку у вхідних дверях; даними, що містяться
в договорі 15-1369706 від 26.08.2006р.(а.с.2 7) про надання ломбардом
фінансового кредиту ОСОБА_2 під заставу телевізора «LG» і в
договорі 15-1329806 від 20.08.2006р. (а.с.32) про надання ломбардом фінансового
кредиту ОСОБА_4. під заставу телевізора «LG».

Вказаними доказами підтверджуються пояснення потерпілої
ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 про обставини вчинення ОСОБА_2 крадіжки.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд обґрунтовано послався у
вироку на покази потерпілої та свідка ОСОБА_3., які були дані ними під час
досудового слідства, оскільки вони логічні і узгоджуються як між собою так і з
іншими доказами по справі, підстав сумніватися в їх достовірності у колегії
суддів немає.

Тому доводи в апеляції засудженої про те, що у справі відсутні докази на
підтвердження її вини у вчиненні зазначеного злочину, є безпідставними.

Також є безпідставними посилання в апеляції засудженої ОСОБА_2 на те, що
судом не були взяті до уваги її покази в судовому засіданні про те, що
телевізор був придбаний нею, а також покази потерпілої і свідка ОСОБА_3., які в
судовому засіданні підтвердили, що телевізор належить саме їй, так як вони не
відповідають матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_1. на протязі досудового
слідства логічно і послідовно пояснювала про обставини вчиненого ОСОБА_2
злочину, при цьому пояснювала, що телевізор належить їй. Про те, що викрадений
телевізор належить ОСОБА_1 підтвердила також і свідок ОСОБА_3

Крім того, покази потерпілої та свідка не суперечать показам самої
засудженої ОСОБА_2, які були дані нею під час досудового слідства, яка
пояснювала, що телевізор належить її бабусі.

Покази потерпілої ОСОБА_1. в судовому засіданні про те, що телевізор був
придбаний за спільні з ОСОБА_2 кошти не може свідчити про невинуватість
засудженої у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки як пояснювала сама
ОСОБА_2 вона розпорядилася телевізором на власний розсуд, без згоди на це
потерпілої.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи в апеляції
засудженої ОСОБА_2 про те, що вони з потерпілою примирилися, оскільки справи
про злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України не підлягають закриттю за
примиренням потерпілого з підсудним.

Обставини справи, встановлені у вироку, відповідають доказам, які є у
справі й обвинувальний вирок відносно ОСОБА_2 постановлено обгрунтовано.

Суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які
тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для скасування вироку щодо ОСОБА_2,
як про це ставиться питання в апеляції засудженої.

Оцінюючи в сукупності докази які були зібрані по справі, суд обґрунтовано
прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_2 та правильно
кваліфікував її дії за ч.2 ст.185 КК України.

Стосовно рішення суду про призначення покарання засудженій ОСОБА_2, то, на
думку колегії суддів, воно в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого
нею злочину, установленим у справі даним, які характеризують засуджену, і в
повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Подільського
районного суду м.Києва від 15 березня 2007 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.