Дата документу Справа № 331/7788/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/322/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2
КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004067, №0002572, №0002657, №0001968, №0002572, № 0002574, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року з апеляційними скаргами звернулись заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 /т. 1 а.п. 198-200/ та обвинувачений /т. 1 а.п. 205/, в яких:
прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок його м`якості, виключивши із числа обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , рецидив злочинів, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити

покарання за ст. 185 ч. 2 КК України - три роки позбавлення волі, за ст. 185 ч. 3 КК

України - чотири роки позбавлення волі, за ст. 186 ч. 2 КК України - чотири роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання, призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

В обґрунтування скарги прокурор послався на те, що суд недостатньо врахував кількість (13 епізодів) вчинених ОСОБА_7 умисних корисливих кримінальних правопорушень, із яких 5 - відносяться до категорії тяжких (4 епізоди крадіжок з проникненням та 1 епізод грабежу), та безпідставно застосував принцип поглинення покарань за злочини, що складають реальну сукупність, оскільки за таких обставин у суду були всі підстави для застосування інших принципів складання покарань.

Також апелянт звертає увагу на те, що шкоду, завдану протиправними діями ОСОБА_7 , не відшкодовано, а лише повернуто 7 потерпілим, іншим 6 потерпілим, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 майно не повернуто та іншим чином шкоду не відшкодовано; позитивна характеристика з місця проживання та дані про відсутність перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку у спеціальних медичних установах, не завадили обвинуваченому вчинити серію корисливих правопорушень безпосередньо після звільнення від покарання (через 2 тижні) та у короткий проміжок часу.

Крім того, прокурор вважає, що судом необґрунтовано враховано в якості обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину, у той час як неодноразовість вчинення корисливих злочинів утворює таку кваліфікуючу ознаку, як повторність злочинів, у зв`язку з чим, наведена обставина підлягає виключенню з вироку;

обвинувачений просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, давав явки з повинною.

19 лютого 2015 року на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_7 /т. 6 а.п. 8/, в якій він просить вирок суду першої інстанції щодо нього залишити без змін.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2011 року і остаточно призначене покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Вироком суду, до набрання ним законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, залишений без змін, обвинувачений тримається під вартою на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.02.2014 року, якою строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжений до 14.04.2015 року включно, але не більш ніж до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено обчислювати з 08.09.2014 року, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_11 - матеріальну шкоду в сумі 5 120 гривень; ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 200 гривень; ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 6 100 гривень.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України прийнята відмова потерпілої ОСОБА_13 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди на суму 1 700 гривень.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:
- 30.05.2002 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік;

- 15.10.2002 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений 17.06.2006 року за відбуттям строку покарання;

- 18.09.2006 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 24.12.2010 року за відбуттям строку покарання;

- 07.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 17 днів.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_7 , який раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, відповідних висновків для себе не зробив та після застосування до нього умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини покарання, знову вчинив ряд аналогічних злочинів за наступних обставин.

Так, 24.06.2014 року, в період часу з 11 години 00 хвилин до 15 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в районі Гребного каналу по вул. Чубанова в м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніше заготовленої викрутки, відчинив замок на водійській двері автомобіля ВАЗ 2106 у кузові синього кольору із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_14 , звідки таємно викрав майно, що належить останньому, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальні збитки на загальну суму 250 гривень.

01.07.2014 року, о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у трамваї № 3, який прямував від зупинки громадського транспорту вулиця Грязнова до зупинки громадського транспорту вулиця Червоногвардійська в м. Запоріжжі, усвідомлюючи, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, таємно викрав із сумки громадянки ОСОБА_15 мобільний телефон Asus Padfone А66 з imei номером НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальні збитки на суму 5 000 гривень.

04.08.2014 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до іншого приміщення, діючи повторно, таємно, шляхом підбору ключа, проник до кабінету № 23 КЗ ЦПМСД № 6, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 123, звідки, таємно викрав комп`ютерний монітор LG в корпусі чорного кольору, діагоналлю 19 дюймів, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальних збитків на загальну суму 700 гривень.

15.08.2014 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , де за допомогою раніше заготовленої монтировки пошкодив замок вхідної двері вищевказаного дачного будинку та проник до нього, звідки таємно викрав майно, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 6 300 гривень.

22.08.2014 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля тенісних кортів, що розташовані по вул. Чубанова в м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вікна на водійській двері автомобіля ЗАЗ 1105 у кузові білого кольору із державним номерним знаком НОМЕР_3 , проник до салону вказаного автомобіля, звідки таємно викрав майно та грошові кошти, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 2 300 гривень.
28.08.2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з лавки біля під`їзду, таємно викрав мобільний телефон Нокіа 6700 в корпусі сірого кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальні збитки, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1843 від 20.10.2014 року, на суму 599 гривень 80 копійок.

30.08.2014 року, о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вікна, проник до приміщення кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки таємно викрав майно, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 2 016 гривень 74 копійки.

02.09.2014 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту АТК по вул. Космічній у м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_18 залишила свій мобільний телефон без нагляду на столі агітаційної палатки та не стежила за ним, таємно викрав її мобільний телефон Nokia Lumia 710, у корпусі чорного кольору, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку МТС, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, без грошових коштів на рахунку, та зник непоміченим з місця події, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальний збиток на суму 1 200 гривень.

03.09.2014 року, о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торговельного кіоску з продажу сонцезахисних окулярів, розташованого на стометрівці по вул. Анголенка в м. Запоріжжі, шляхом ривку, відкрито, з рук ОСОБА_19 , заволодів її мобільним телефоном Nokia 105 в корпусі чорного кольору з сім-картою мобільного оператора Лайф, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, спричинивши потерпілій ОСОБА_19 матеріальний збиток на суму 200 гривень.

05.09.2014 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, таємно викрав DVD-програвач Самсунг Р141А в корпусі сірого кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальні збитки, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1844 від 23.10.2014 року, на суму 150 гривень.

06.09.2014 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні нічного клубу Мьюзик Холл, який розташований за адресою: вул. 40 років Радянської України, буд. № 55 в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон Fly IQ 4403, чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 матеріальні збитки, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1842 від 23.10.2014 року, на суму 908 гривень 25 копійок.

07.09.2014 року, о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні кафе, яке розташоване в буд. АДРЕСА_6 , діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та, користуючись зручним моментом, що потерпілий не контролює місцезнаходження своїх речей, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав майно, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 800 гривень.

Крім цього, 07.09.2014 року, о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, знаходячись біля вікна кімнати АДРЕСА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, через відкрите вікно проник до зазначеної кімнати, звідки таємно викрав ноутбук Acer Е1-571G-33124G50, с/н НОМЕР_4 та радіоприймач для маніпулятора миша, які належать ОСОБА_11 та якими користувалась її неповнолітня донька ОСОБА_22 , спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 5 120 гривень.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримує свою апеляційну скаргу і просить її розглянути та задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора просить залишити без задоволення; прокурора на підтримання своєї апеляційної скарги та з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Виходячи з даних кримінального провадження та змісту вироку, суд першої інстанції свої висновки стосовно доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення; за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, обґрунтував дослідженими у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами, що в апеляційних скаргах не ставиться під сумнів і не оскаржується.

Згідно зі статями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться по восьми епізодам крадіжок до злочинів середньої тяжкості, а по чотирьом епізодам крадіжок і одному епізоду грабежу до тяжких злочинів, врахував наслідки всіх вчинених діянь і те, що злочини були вчинені в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2011 року; врахував дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим, не має стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав те, що він вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі, усунув заподіяну шкоду потерпілим ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 шляхом повернення викраденого майна, має намір відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнав рецидив злочинів.

Отже, дослідивши дані про особу обвинуваченого та обставини, що мають правове значення при виборі розміру заходу примусу відповідно до заявлених учасниками кримінального провадження клопотань, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілих, ставлення обвинуваченого до вчинених ним діянь, та виходячи з принципів індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, призначив обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк, який виходить за межі мінімального, передбаченого санкцією зазначеної частини статті закону, за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України призначив мінімальні покарання у виді позбавлення волі, передбачені відповідними частинами статей закону. Остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України суд обвинуваченому призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України призначив шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за вчинені злочини невідбутого покарання за попереднім вироком, по якому до обвинуваченого було застосовано умовно-дострокове звільнення, визнавши його достатнім.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання відповідно до апеляційної скарги обвинуваченого.

Що стосується доводів і вимог апеляційної скарги прокурора, то вона заслуговує на увагу лише в частині вимог про виключення рецидиву злочинів, врахованого судом при призначенні покарання як обставини, що обтяжує покарання.

Суд кваліфікував дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, у тому числі за такою кваліфікуючою ознакою, як повторність, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, суд не мав підстав для визнання обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, у зв`язку з чим, ця обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку з відповідною його зміною.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то ці доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, у тому числі з урахуванням виключення з вироку рецидиву злочинів, як обставини, що обтяжує покарання.

Як свідчить зміст мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував всі обставини, на які також послався і прокурор. Своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, у тому числі і остаточних, як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків, суд належним чином вмотивував. При призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить збільшити строки покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на шість місяців, за ч. 3 ст. 185 КК України на один рік, а при призначенні остаточних покарань за сукупністю злочинів та вироків застосувати принцип часткового складання покарань.

При цьому, прокурор не спростував підстави і обставини, враховані судом при призначенні покарання, та не навів переконливих доводів, що призначене обвинуваченому покарання, як за вчинені злочини, так і остаточне, буде недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому остаточних покарань принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до змісту вироку, обвинувачений не відшкодував шкоду двом потерпілим: ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і частково ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_13 відмовилась від позову, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині того, що не відшкодована шкода шести потерпілим, до числа яких прокурором, всупереч об`єму обвинувачення, віднесений КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6.

Поставивши під сумнів обставини, встановлені судом першої інстанції та досліджені по ним докази під час судового розгляду, прокурор в апеляційній скарзі не навів правових підстав для постановлення апеляційною інстанцією нового рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

Отже, колегія суддів по доводам апеляційної скарги прокурора не встановила підстав для скасування вироку та постановлення апеляційною інстанцією нового вироку з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по об`єднаним кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004067, №0002572, №0002657, №0001968, №0002572, № 002574, змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на визнання судом в діях обвинуваченого рецидиву злочинів, як обставину, що обтяжує покарання.

В решті вирок залишити без змін

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4