Провадження №11-кп/792/236/15
Справа №678/43/14-к Головуючий в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122, ч.ч.2,3 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000083, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подані на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Летичівського районного суду від 29 січня 2015 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з незакінченою вищою освітою, працюючого слюсарем в Летичівській дільниці ПАТ "Хмельницькгаз", раніше не судимого, -

визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Антонівка, Летичівського району, Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено:

ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 296 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення вола строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.3 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, та з покладенням обов`язків, визначених в п.п.2-3 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 1000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 15000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 3500,00 грн. судових витрат - по 1166,67 грн. з кожного.

За вироком суду, ОСОБА_9 близько 19 год. 30 хв. 13 березня 2014 року, перебуваючи у п`яному вигляді, зайшов в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", яке знаходиться по АДРЕСА_3 , де з хуліганських спонукань в присутності інших відвідувачів закладу: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 став ображати нецензурною лайкою його власницю ОСОБА_23 через те, що та відмовилась реалізувати йому спиртне через його стан сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_20 для припинення порушення громадського порядку зробив зауваження ОСОБА_9 з приводу його неналежної поведінки після чого той залишив приміщення.

Близько 20 год. цього ж дня ОСОБА_9 повернувся у кафе разом з ОСОБА_12 та своїм сином ОСОБА_10 і вказав на ОСОБА_20 , на що ОСОБА_10 відразу ж безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшовши ззаду до ОСОБА_20 та обхвативши руками його за шию, почав тягнути останнього на себе, після того штовхнув його на крайній лівий столик, на якому стояв посуд, що впав на підлогу та розбився. До ОСОБА_10 приєднався ОСОБА_12 і вони разом навмисно нанесли ОСОБА_20 близько чотирьох ударів кулаками в область обличчя, тулуба та інші частини тіла, таким чином заподіявши йому фізичного болю та тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу зовнішньо-бокової поверхні верхньої третини правої гомілки, що міг утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, за строком давності відповідає 8-ми денному терміну утворення та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Інші вищезазначені відвідувачі кафе стали припиняти хуліганські дії і усі вийшли на вулицю, де ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_9 та, з метою припинення хуліганських дій, зробив йому зауваження з приводу того чому він прийшов із сином та ОСОБА_12 в кафе і попросив, щоб забрав хлопців та їхав додому. Побачивши це, ОСОБА_10 , з метою спричинення опору особі, яка намагалась припинити його хуліганські дії, підійшовши ззаду до ОСОБА_19 , умисно наніс одночасно один удар своєю правою ногою в область лівої ноги потерпілого та один удар кулаком правої руки в область лівої тім`яної частини голови потерпілого в результаті чого ОСОБА_19 впав на землю, таким чином спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді осадження шкіри долонної поверхні лівої кисті та підшкірного крововиливу передньої поверхні лівого колінного суглобу, що могли утворитися від щонайменше двохразової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 8-ми денному терміну утворення та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

В цей момент ОСОБА_7 , з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_10 та виконуючи свій громадський обов`язок, став вимагати, щоб той припинив хуліганські дії, але ОСОБА_10 його вимогу не виконав та став чинити йому опір. При цьому навмисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс ОСОБА_7 один удар правим кулаком в обличчя, спричинивши таким чином йому тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повік правого ока, верхньої та нижньої повік лівого ока, спинки носа; перелому спинки носа, багатоуламкового перелому передньої та латеральної стінок лівої гайморової пазухи та струсу головного мозку, що могли утворитися від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, за строком давності відповідають 4-х денному терміну утворення до моменту обстеження та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 було порушено нормальну роботу кафе "Корчма" і навмисно пошкоджено дві порцелянові тарілки вартістю 8 грн. кожна, два скляних стакани вартістю 5 грн. кожний, одну пляшку ємкістю 0,5 л пива "Зіберт" вартістю 9,5 грн., одну пляшку газованого напою "Караван" вартістю 4,5 грн., чим його власнику ОСОБА_23 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 38 гривень, яка на час розгляду кримінального провадження відшкодована.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_11 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подав апеляційні скарги.

Так, у поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисник, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити, зменшивши розмір моральної шкоди для відшкодування потерпілому ОСОБА_7 з 5000 грн. до 1000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень особисто потерпілому ОСОБА_7 не завдавав, тоді як за фактом спричинення тілесних ушкоджень вказаному потерпілому був засуджений ОСОБА_10 .

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить оскаржуваний вирок відносно останнього змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.3 ст.296 КК України на ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією вказаної статті із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Зменшити розмір моральної шкоди для відшкодування ОСОБА_7 з 15 000 грн. до 5 000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що заподіяння ОСОБА_10 удару ОСОБА_7 , який вимагав припинення протиправних дій, але фактично не вжив для цього активних дій, саме по собі не свідчить про наявність такої кваліфікуючої ознаки, як здійснення під час хуліганства опору.

Не погоджується апелянт із розміром морального відшкодування стягнутого із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 , оскільки заподіяні останньому тілесні ушкодження не є тяжкими, або такими, що потягли тривалий розлад здоров`я, а відновлення здоров`я не потребувало будь-яких оперативних втручань зі сторони лікарів, та прикладання значних зусиль зі сторони самого потерпілого.

Не враховано судом, на переконання апелянта, і майновий стан обвинуваченого, який є вкрай тяжким.

Обвинувачений ОСОБА_12 вирок суду не оскаржував.

У поданому запереченні на апеляційні скарги захисника, потерпілий ОСОБА_7 вважає вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляції процесуального опонента безпідставними.

На його переконання, місцевим судом у повному обсязі досліджено всі обставини справи, в тому числі враховано і поведінку обвинувачених, які здійснили жорстоке насильство над потерпілим, не визнання вини на початку розгляду справи, відсутність наміру на добровільне відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційних скарг сторони захисту, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника на підтримку поданих апеляційних скарг з підстав наведених у них, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду і безпідставність доводів апеляційних скарг процесуальних опонентів, міркування потерпілого ОСОБА_7 та його представника про необхідність залишити вирок місцевого суду без змін з підстав наведених у поданому запереченні на апеляційні скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, надавши обвинуваченим можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи те, що ніким із учасників судового провадження юридична кваліфікація, в тому числі фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не оспорюються, колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинувачених за вказаними злочинами.

Разом з тим, стороною захисту, як вбачається із змісту поданих апеляційних скарг, оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.296 КК України та розмір відшкодування моральної шкоди обвинуваченими ОСОБА_24 потерпілому ОСОБА_7 , що і являється предметом розгляду в апеляційному суді.

Позиція сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є опір громадянам, які припиняли хуліганські дії, з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_7 лише вимагав припинення протиправних дій, але фактично не вживав для цього активних дій, не приймається колегією суддів до уваги, у зв`язку з наступним.

Так, зі змісту ст.296 КК України вбачається, що об`єктом захисту цієї норми є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, який відображається у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.

У відповідності до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 „Про судову практику у справах про хуліганство як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч.3 ст.296 КК України, слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, фактично підставою для кваліфікації скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення за ч.3 ст.296 КК України, стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: природа взаємин, що склалася між обвинуваченим і потерпілими; причина виникнення діяння; місце вчинення противоправних дій, обстановка та обставини, за яких відбувся перебіг посягання; характер та динаміка дій учасників події; характер наслідків та причинний зв`язок між ними та діями обвинувачених; причини припинення злочинних дій, тощо.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 під час вчинення хуліганських дій, разом із іншими обвинуваченими щодо ОСОБА_20 , наніс тілесні ушкодження легкого та середнього ступеня тяжкості також і ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , які намагалися припинити хуліганські дії обвинувачених шляхом словесної вимоги.

Такий розвиток подій підтверджується показаннями як потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , так і показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , не вірити яким підстав у суду не було, оскільки вони узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються матеріалами справи.

Опір в даній ситуації був складовою частиною хуліганства, оскільки мав місце в період вчинення хуліганських дій, що є кваліфікуючою ознакою саме ч.3 ст.296 КК України. Те, що обвинуваченими було вчинене грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, ніким не оспорюється і визнається, в тому числі, самим обвинуваченим ОСОБА_10 .

Таким чином, не реагуючи на заклики ОСОБА_19 та ОСОБА_7 припинити хуліганські дії та вчинивши опір шляхом нанесення тілесних ушкоджень вказаним особам, ОСОБА_10 вчинив хуліганство поєднане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, а тому його дії судом вірно кваліфіковані саме за ч.3 ст.296 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості, їх наслідки, роль обвинуваченого у вчиненні злочинів, зокрема те, що декільком потерпілим заподіяно тілесні ушкодження, різного ступеня тяжкості, особу обвинуваченого його молодий вік, стан здоров`я, матеріальний стан, позитивну характеристику за місцем проживання, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Прийняв до уваги місцевий суд і відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставини, які його пом`якшують часткове визнання вини, каяття у скоєному, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого.

На підставі чого, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з чим і погоджується колегія суддів.

Задовольняючи частково позовні вимоги цивільного позивача-потерпілого ОСОБА_7 до обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , місцевий суд, у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, з чим погоджується і колегія суддів. Крім того, на думку апеляційного суду, розміри стягнутих на користь зазначеного потерпілого моральних відшкодувань є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, які останній зазнав.

Аргументи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень особисто потерпілому ОСОБА_7 не завдавав, а тому розмір відшкодування моральної шкоди щодо нього є значно завищеним, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки організатором бійки, що в подальшому призвела до певних негативних наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_7 , був саме обвинувачений ОСОБА_9 , а співвиконавцями ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Тоді як, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що в разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

З вище викладених обставин, апеляційний суд відкидає також і доводи захисту про надмірний розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 , стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_10 , адже протиправною поведінкою обвинуваченого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розраду здоров`я останнього (понад 21 доби), фізичних та душевних страждань, болю, який особа зазнала під час його побиття, необхідності тривалого медикаментозного, відновлювального та реабілітаційного лікування.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість, вмотивованість та справедливість вироку місцевого суду щодо обвинувачених.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинувачених судового рішення не встановлено, як і не виявлено підстав для зміни судового рішення, про що ставилося питання в поданих апеляційних скаргах стороною захисту.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

П о с т а н о в и л а:
Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .