Справа № 461/8278/14-к
Провадження № 1-кп/461/10/15
У Х В А Л А
23.01.2015 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України , -
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання недопустимими та вилучити з переліку доказів диктофон Олімпус що був долучений ОСОБА_6 під час досудового розслідування в ході проведення допиту від 15.01.2014 року; аудіо запис телефонної розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 19.11.2013 року тривалістю 38 секунд, що міститься на диктофоні долученому ОСОБА_6 .
Клопотання мотивує тим, що зазначений запис телефонної розмови був здійснений ОСОБА_6 з порушенням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, а саме особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності, при цьому, очевидним є те, що такий доказ здобуто з порушенням конституційних прав ОСОБА_4 ..
Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів досудового розслідування диктофон «Олімпус», на якому є аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 19.11.2013 року тривалістю 38 секунд, що був долучений ОСОБА_6 під час досудового розслідування в ході проведення допиту від 15.01.2014 року. При цьому, прокурором зазначений запис було надано до суду для долучення до матеріалів кримінального провадження.
У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.85 Кодексу належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Статтею 86 цього Закону встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Виходячи з положень ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Як вбачається з рішення Конституційного Суду України у справі № 1-31/2011 від 20.10.2011 року за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч.3 ст.62 Конституції України, аналізуючи положення «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом», Конституційний Суд України приходить до висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Відповідно до п.3.2 Рішення, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально- процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Конституційний Суд України чітко зазначає, що тимчасове обмеження конституційних прав і свобод громадян під час здійснення оперативно-розшукової діяльності уповноваженим органом, посадовою особою можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України, та в порядку, встановленому законами України, з метою захисту прав і свобод інших людей, в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, економічного добробуту та прав людини; у випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину; з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи.
Відтак, Конституційний Суд України приходить до висновку, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів.
Зважаючи на вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та його слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 84, 85, 86, 89 КПК України, суд, -
клопотання задовольнити.
Визнати недопустимими та виключити з переліку доказів: речовий доказ диктофон «Олімпус», що був долучений ОСОБА_6 під час досудового розслідування в ході проведення допиту від 15.01.2014 року; аудіо запис телефонної розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 19.11.2013 року тривалістю 38 секунд, що міститься на диктофоні долученому ОСОБА_6 ..
Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1 .