Справа № 444/1349/15-к
Провадження № 1-в/444/31/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається, подання ОСОБА_4

розглянувши в залі суду в м. Жовква подання Жовківського РП КВІ УДПтСУ у Львівській області та голови спостережної комісії Жовківської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 , засудженого за ч. 2 ст. 156 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Старший інспектор Жовківського РП КВІ УДПтСУ у Львівській області та голова спостережної комісії Жовківської районної державної адміністрації спільно звернулися до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 , засудженого за ч. 2 ст. 156 КК України. У своєму поданні зазначають, що призначене покарання у виді виправних робіт засуджений відбуває в ТзОВ «Бутляр», за період відбування покарання зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, порядку відбування покарання не порушував, на реєстрацію в КВІ з`являвся вчасно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, по місцю праці характеризується з позитивної сторони, в колективі користується повагою та авторитетом, тричі нагороджувався грамотою. По місцю проживання засуджений характеризується позитивно.

Представник Жовківського РП КВІ УДПтСУ у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надіслано заяву, в якій представник Жовківського РП КВІ УДПтСУ просив розглядати справу у його відсутності, подання підтримав повністю.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просив умовно-достроково звільнити його від покарання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив стосовно умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_4 .

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши документи та матеріали особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, у тому числі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів особової справи №1-136/11 року вироком Залізничного районного суду міста Львова від 23 грудня 2011 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 156 КК України, є тяжким злочином.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2013 року засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке у виді 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20 відсотків заробітку в дохід держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Як вбачається із копії трудової книжки Серії НОМЕР_1 та довідки № 18 від 16.12.2013 року, виданої ТзОВ «Бутляр», ОСОБА_4 працює в ТзОВ «Бутляр» на посаді водія з 01.12.2013 року з місячним окладом 1250,00 грн. За час роботи ОСОБА_4 зарекомендував себе позитивно, роботу виконує чесно і добросовісно, за характером спокійний та врівноважений, жодної скарги на нього немає, в колективі користується повагою та авторитетом, що стверджується характеристикою № 13 від 03.03.2014 року, виданої ТзОВ «Бутляр».

З характеристики № 244с/1 від 24.12.2013 року, виданої ЛКП «Янів-405», вбачається, що на ОСОБА_4 по місцю проживання скарг або претензій не поступало.

Згідно з п. 2 ч. 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З`ясувавши ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування, суд приходить до переконання, що процес виправлення ОСОБА_4 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах звільнення умовно-достроково від покарання. Таке звільнення не буде відповідати засадам призначення покарання - законності, справедливості, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань.

За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання у виді виправних робіт.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, ст. 12, 81, ч. 5 ст. 82 КК України, суд

у х в а л и в:
Відмовити у звільненні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 23.12.2011 року Залізничним районним судом міста Львова за ч.2 ст. 156 КК України, умовно-достроково від відбування покарання у виді виправних робіт, що було визначено ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2013 року.

На ухвалу суду протягом 7-ми діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Головуючий ОСОБА_1