АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/399/15 Справа № 185/9427/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000026 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік з утриманням в дохід держави 15 відсотків заробітної плати ОСОБА_6 , з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік; визначено порядок виконання додаткового покарання, вирішено питання щодо цивільного позову, сплати процесуальних витрат та щодо речових доказів, обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування зазначених вимог апелянт вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам. За твердженням обвинуваченого, 30 квітня 2014 року близько 13 години 30 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2104», державний номер НОМЕР_1 , біля господарського магазину в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, разом із ОСОБА_10 сіли в автомобіль, який стояв передньою частиною до магазина, а задньою частиною до вулиці Харківська. Потім він, поглянувши назад та переконавшись у небезпечності маневру, почав їхати назад, але відразу почув, що колега сказав йому зупинитись, так як почув крик, він зупинився, поштовхів чи ударів об автомобіль вони не чули, а коли вийшли з автомобілю, то побачили, що позаду автомобіля на асфальті сиділа жінка, яка скаржилась на біль у нозі, він запропонував відвезти її до лікарні міста Павлоград, на що вона погодилась. По дорозі вони на прохання потерпілої взяли із собою ОСОБА_11 . Однак, яким чином потерпіла отримала пошкодження - йому не відомо. В лікарні потерпіла працівникам міліції пояснила, що травму отримала самостійно та ніяких претензій до нього не має. На прохання ОСОБА_11 він приїздив до лікарні, щоб допомогти.
Звертає увагу суду на те, що не було встановлено, яким чином потерпіла опинилась на землі, крім того, потерпіла отримала перелом на правій нозі, а автомобіль у той час знаходивсь з правого боку від потерпілої.
На думку обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували наїзд автомобілем, яким він керував, на потерпілу.
Так, автотехнічна експертиза проводилась за відсутності автомобіля, який ніхто не оглядав на наявність будь-яких пошкоджень, а для її проведення відсутні вихідні дані.
Працівниками ДАІ протокол про скоєння ДТП не складався, як не складався і протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, не встановлено свідків, які б бачили наїзд автомобілем під його керуванням на потерпілу. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пояснили, що самого наїзду на потерпілу не бачили. А пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на його думку, слід оцінювати критично, так як вони знайомі з потерпілою.
Протокол огляду місця події від 03 червня 2014 року проводився без автомобіля та його присутності, як не проводилось інших слідчих дій за його участю.
Тому за вказаних обставин вважає, що відсутні докази, які б підтверджували обвинувачення та заподіяння шкоди потерпілій.

На апеляційну скаргу подано представником потерпілої ОСОБА_9 заперечення, відповідно до змісту яких судом першої інстанції всебічно та повно було досліджено всі обставини, оцінено кожен доказ з точки зору відносності, допустимості та достовірності, а аргументи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки окрім потерпілої, на ОСОБА_6 як на водія автомобіля, що наїхав на потерпілу, вказувала свідок ОСОБА_14 , яка безпосередньо бачила як це сталось, свідок ОСОБА_11 , яка відразу після дорожньо-транспортної події їхала в автомобілі, яким керував ОСОБА_6 , та чула, як він пропонував потерпілій заплатити за лікування та «розійтись мирно», свідок ОСОБА_12 , який бачив, що автомобіль, яким керував обвинувачений, рухався заднім ходом і що потерпіла після зупинки цього автомобіля сиділа позаду машини, на що він зауважив водію, що треба дивитись, куди їдеш. Крім того, був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_15 , який пояснив, що можливість отримання таких тілесних ушкоджень виключається шляхом падіння з висоти власного росту. Сам обвинувачений так і не зміг пояснити, чому він неодноразово приїжджав до потерпілої у лікарню, платив кошти за лікування близько восьми тисяч гривень. Вважає вирок законним та обґрунтованим. В задоволенні вимог за апеляційної скаргою просить відмовити, а вирок залишити без змін.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги.

Прокурор під час апеляційного розгляду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки відсутність протоколу огляду не свідчить про відсутність події злочину, яка підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами, а висновки автотехнічної експертизи відповідають встановленим даним.

Потерпіла та її представник просили відмовити у задоволенні вимог за апеляційною скаргою, які є необгрунтованими.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

ОСОБА_6 30 квітня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в нерухомому положенні передньою частиною до господарського магазину, а задньою частиною до вулиці Харківська в селі Вербки Павлоградському районі Дніпропетровської області не діяв у такий спосіб, щоб не піддавати небезпеці життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміни, перед початком руху заднім ходом не переконався в тому, що він своїм маневром не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та не подавши звуковий сигнал, керуючи легковим автомобілем розпочав рух заднім ходом в напрямку вулиці Харківська, тим самим створивши небезпеку іншим учасникам руху. У зазначений час на зупинці, яка розташована навпроти господарського магазину «Самарський» стояла пішохід ОСОБА_8 , та чекала приїзду маршрутного таксі. В процесі подальшого зближення автомобіля до нерухомого пішохода, водій ОСОБА_6 допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому кісток правої гомілки.
Згідно висновку експерта № 70/27-441 від 07.07.2014 року своїми діями водій автомобіля ОСОБА_6 грубо порушив вимогу п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наступними наслідками.
Згідно висновку експерта №398 від 17 вересня 2014 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правої гомілки, який утворився від дії тупих предметів, можливо в строк та при обставинах, вказаних в постанові, та відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін, більш ніж як 21 день.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення потерпілої та її представника, які заперечували доводи, викладені в апеляційній скарзі, і просили залишити їх без задоволення, думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що досудове розслідування і судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються зібраними у ній доказами, є необгрунтованими.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а саме:
-показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 30 квітня 2014 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, він на автомобілі марки «ВАЗ-2104», державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився біля магазину по вул.Харківській в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області. На передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_10 . Коли він сідав за кермо автомобіля, то бачив потерпілу, яка стояла на автобусній зупинці на відстані 50 см від задньої частини його автомобіля. Пошкоджень у неї не було. Коли він розпочав рух автомобіля заднім ходом близько 50 см, то ОСОБА_10 сказав, щоб він зупинивсь. Він зупинив автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_10 та сказав, що треба відвезти жінку до лікарні, бо в неї болить нога. Він не знає, яким чином потерпіла опинилась на землі та отримала травму. По дорозі до лікарні на прохання потерпілої вони заїхали до ОСОБА_11 , яка поїхала разом з ними. У лікарню приїжджав до потерпілої на прохання ОСОБА_11 , яка давала кошти на придбання ліків. Він кошти на лікування потерпілої не надавав, бо не вважає себе винуватим, так як наїзд на потерпілу не скоював, можливо, вона сама вдарилась об бордюр;
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 30.04.2014 року о 13 годині 30 хвилин на автобусній зупинці біля магазину «Самарський», що розташований по вул.Харківській в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, вона від удару задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2104» темно-зеленого кольору під керуванням обвинуваченого відчула різкий біль у нозі, від чого втратила свідомість. До неї підійшов водій автомобіля «таксі» та пасажир автомобіля, яким керував обвинувачений, на ім`я ОСОБА_16 , а потім сам обвинувачений, посадили її в автомобіль та поїхали до лікарні, по дорозі взявши із собою ОСОБА_11 . В лікарні обвинувачений просив її не писати заяву до міліції та обіцяв сплатити витрати. Вона до міліції написала заяву, що сама впала та пошкодила ногу. Спочатку обвинувачений сплачував за лікування, а потім не виходив на зв`язок, тому вона повідомила міліцію про дорожньо-транспортну подію;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що 30.04.2014 року їй телефонувала потерпіла та повідомила, що її збила машина, та що вона з водієм заїдуть за нею, а потім поїдуть до лікарні. За кермом автомобіля був обвинувачений. Пасажир на ім`я ОСОБА_16 розповів, що обвинувачений рухався автомобілем заднім ходом та збив потерпілу. Обвинувачений та ОСОБА_16 просили потерпілу не звертатись до міліції. Обвинувачений надавав кошти на лікування та приїжджав за їх вимогою;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка бачила, як 30.04.2014 року біля магазину в с.Вербки автомобіль темно-зеленого кольору марки «ВАЗ 2104» рухався назад, та в цей час потерпіла впала;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який на автомобілі «таксі» чекав пасажирів на площадці перед магазином в с.Вербки, де стояла перед його автомобілем потерпіла, а позаду неї стояв автомобіль «Жигулі» темно-зеленого кольору. Потім він бачив, як потерпіла сиділа на землі позаду зазначеного автомобіля, нога у неї була вивернута, він та пасажир цього автомобіля допомогли потерпілій сісти у автомобіль під керуванням обвинуваченого, самого наїзду він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що влітку 2014 року біля магазину в с.Вербки обвинувачений рухався на автомобілі, в якому був і він у якості пасажира, заднім ходом, в цей час він почув крик, обвинувачений зупинив автомобіль, коли вийшов з автомобіля, то побачив потерпілу, яка лежала на землі, а частина ноги знаходилась під автомобілем, потерпілу до цього він не бачив, допоміг її посадити в автомобіль і вони поїхали до лікарні;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який підтвердив, що до лікарні потерпіла була доставлена з переломом нижньої третини правої голені, що можливо при дорожньо-транспортній пригоді. З потерпілою була жінка та чоловік;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 червня 2014 року та схеми до нього, якими встановлено місце пригоди та оглянута проїзна частина біля магазину «Самарський» по вул.Харківська в с.Вербки Павлоградського району.
Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджена висновком автотехнічної експертизи № 70/27-441 від 07.07.2014 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2104, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля ВАЗ-2104, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.9 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати; при заданому механізмові події, дії водія автомобіля ВАЗ-2104, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Висновки зазначеної експертизи в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_18 , з пояснень якого убачається, що при проведенні експертизи вихідні дані були взяті з постанови слідчого та матеріалів справи, яких було достатньо для надання висновку про порушення водієм ОСОБА_6 п.10.9 Правил дорожнього руху України, який він підтримав у судовому засіданні.
Тяжкість тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_8 підтверджена висновком судово-медичної експертизи№398 від 17 вересня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток правої гомілки, який утворився від дії тупих предметів, можливо в строк та при обставинах, вказаних в постанові, та відносяться до пошкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін, більш ніж як 21 день. В момент наїзду потерпіла могла знаходитись в нерухомому стані (стоячи) правою бічною поверхнею тіла до рухаючогося автомобіля.
Зазначений висновок також в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_15 , та пояснив, що вказані тілесні ушкодження потерпіла не могла отримати під час довільного падіння чи падіння з висоти власного росту, чи стоячи, бо для спричинення таких тілесних ушкоджень повинна бути дія попереднього прискорення або удару, або наїзду, тобто застосування сторонньої сили. Самостійно так впасти потерпіла не могла, також малоймовірно, що тілесні ушкодження отримані потерпілою об виступаючі бордюри чи інші поверхні.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм належну оцінку. Зазначені докази в кримінальному провадженні узгоджуються між собою і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані в апеляційній скарзі.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він наїзд на потерпілу не скоював, є безпідставними. Такі посилання обвинуваченого перевірялись як на стадії досудового розслідування, так і в судовому засіданні і підтвердження доказами, яким надано належну оцінку судом, не знайшли, про що обґрунтовано зазначено у вироку. Жодних об`єктивних доказів про те, що потерпіла отримала травму за інших обставин, ніж викладено у вироку, матеріали кримінального провадження не містять .
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що для проведення автотехнічної експертизи не було вихідних даних, оскільки не складався протокол огляду місця дорожньо-транспортної події та протокол про адміністративне правопорушення, крім того, протокол огляду місця події від 03 червня 2014 року проводився без його участі та без автомобіля, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначені у висновку експерта вихідні дані відповідають дослідженим судом першої інстанції доказам та поясненням самого обвинуваченого, наданим в суді апеляційної інстанції, який не оспорював того, що автомобіль «ВАЗ 2104» державний номер НОМЕР_1 був у справному стані та рухався заднім ходом, а пішохід перебувала за задньою частиною автомобіля, до початку руху автомобіля він як водій по допомогу до інших осіб для забезпечення безпеки руху автомобіля не звертався. Про достатність вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи також підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_18 .
Незгода обвинуваченого з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зводиться до іншої оцінки цих доказів та не може бути прийнята колегією суддів до уваги, оскільки покази цих свідків ретельно перевірялись та їм надано належну оцінку судом першої інстанції.
Також судом надано належну оцінку показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які бачили потерпілу на землі позаду автомобіля марки «ВАЗ 2104», яка не могла піднятися, та у своїх поясненнях не вказували на наявність інших автомобілів чи обставин, від яких могла потерпіла отримати травму. Таким чином, показання зазначених свідків узгоджуються із сукупністю інших доказів, наведених у вироку і на які посилався суд при доказуванні вини засудженого, тому посилання ОСОБА_6 на те, що вирок ґрунтується на припущеннях та його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення не доведена - спростовується матеріалами кримінального провадження і являються необгрунтованими.
Доводи обвинуваченого про те, що за його участю не було проведено слідчих дій, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, тоді як ОСОБА_6 при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування будь-яких клопотань щодо проведення за його участю слідчих дій не заявляв, згідно журналу судового засідання клопотань про доповнення судового розгляду в суді першої інстанції не мав, відсутні були клопотання у обвинуваченого і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням викладеного, та згідно із ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішував лише ті питання, що були винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, а тому відсутні підстави вважати, що у ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку і закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на що в апеляційній скарзі посилався обвинувачений.
Таким чином, суд, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді виправних робіт з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідає вимогам ст.ст.50,65-67 КК України, оскільки призначене у відповідності до санкції статті зазначеного закону та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

За встановлених обставин судом обґрунтовано вирішено питання щодо задоволення позовних вимог потерпілої про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в розмірі 1075 гривень 67 копійок, що підтверджується доданими до позовної заяви чеками, та часткового задоволення позовних вимог потерпілої щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 15000 гривень, що відповідає вимогам розумності і справедливості.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Порушень вимог кримінально - процесуального законодавства, які б були підставою для зміни або скасування вироку, в ході досудового слідства або в судовому засіданні, перевіркою матеріалів справи, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4