АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/69/15 Справа № 176/1777/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження № 0000268, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2014 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 18 червня 2014 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 70 до 2 років 8 місяців позбавлення волі,

за його апеляційною скаргою на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачений, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, та зменшити призначене судом першої інстанції.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року у вигляді двох років восьми місяців позбавлення волі, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення шахрайства, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин.

03 березня 2013 року приблизно о 21 год. 25 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз гуртожитку Жовтоводського училища Криворізького державного університету, розташованого по вул. 50-річчя Комсомолу у м. Жовті Води Дніпропетровської області, побачив раніше не знайому йому неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 та вирішив відкрито заволодіти її мобільним телефоном Nokia Asha 200.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 схопив потерпілу ОСОБА_9 за капюшон її куртки, а потерпіла намагаючись вирватись, відштовхувала правою рукою ОСОБА_6 від себе. Після цього, ОСОБА_6 вирішив скоїти напад на неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння її мобільним телефоном. Продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 витяг із правого карману куртки кухонний ніж та, погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу, замахнувся на неї ножем.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що фізично не зможе протистояти нападу ОСОБА_6 та побоюючись за своє життя і здоров`я, з метою уникнення ножових поранень, передала останньому свій мобільний телефон Nokia Asha 200, вартістю 643,25 грн., в якому знаходились дві сім-картки операторів мобільного зв`язку МТС, вартістю 15 грн., і Київстар, вартістю 10 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 40 грн., картка пам`яті на 4 гб, вартістю 75 грн.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, спричинивши неповнолітній ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 783,25 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, а також доповнив її та просив виключити з вироку посилання на рецидив злочину, міркування захисника, який підтримав позицію обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Разом з тим, вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції посилався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним та закінченим. Крім того, суд врахував особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується посередньо.

При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та відшкодування завданого потерпілій збитку, а такою, що його обтяжує рецидив злочину.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 187 КК України за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України не суперечить закону України про кримінальну відповідальність та не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляції про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, надаючи оцінку вимогам обвинуваченого про необхідність виключення з вироку посилань на рецидив злочину, як на обтяжуючу покарання обставину, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість останніх.

Так, відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т. 1, арк.пр. 64-66), ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення 03 березня 2014 року мав не зняту та не погашену судимість за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2011 року, яким останнього визнано винним за ч. 2 ст. 190 КК України.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи останнього неможливо.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4