Справа № 541/573/15-к
Провадження № 1-кп/541/59/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яреськи Шишацького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 12 лютого 2015 року до 14 лютого 2015 року точної дати встановити не надалося можливим, близько 04 години ранку ОСОБА_4 неправомірно через отвір у паркані зайшов на подвір`я домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 . Перебуваючи на вищезазначеному подвір`ї, діючи під раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, відкрив двері до приміщення сараю та проник до нього, де виявив металеві семисекційні батареї для водяного опалення. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно та таємно, ОСОБА_4 пішов до свого домоволодіння, взяв санчата і переслідуючи корисливий мотив, користуючись відсутністю власника домогосподарства та сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, проник до приміщення сараю, звідки викрав одну семисекційну батарею опалення, загальною вагою 55,75 кг., вартістю однієї секції 60 грн., на загальну суму 420 гривень і відвіз її до себе додому. Після чого керований єдиним злочинним умислом повернувся до домоволодіння ОСОБА_5 та викрав ще одну семисекційну батарею опалення, загальною вагою 55,25 кг., вартістю однієї секції 60 грн., на загальну суму 420 гривень, яку також відвіз до себе додому за адресою АДРЕСА_1 , спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 840 гривень 00 копійок.

В подальшому ОСОБА_4 , викраденим розпорядилися на власний розсуд реалізувавши викрадене, а виручені кошти витратив на власні потреби.

Свою винуватість в інкримінованому йому діянні підсудний ОСОБА_4 визнав повністю. Суду пояснив що насправді в середині лютого цього року він в нічний час пішов набрати води біля громадської колонки. Поблизу колонки зайшов на подвір`я через пошкоджений паркан. На подвір`ї виявив сарай в приміщенні якого були складені металеві батареї. Він вирішив викрасти батареї. Повернувся додому, взявши санчата за допомогою яких перевіз викрадені дві семисекційні батареї. Наступного дня їх реалізував, а виручені кошти витратив на власні потреби. В скоєному розкаюється, просить суворо його не карати та врахувати, що він виховує сина своєї покійної дружини та страждає туберкульозом легені.

Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти цього, встановивши правильність розуміння учасників судового провадження положень ст. 349 КПК України та не маючи сумніву в добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе при розгляді кримінального провадження обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних щодо особи останнього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину який є тяжким злочином, особу винного, який має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, його стан здоров`я (тяжке захворювання органів дихання), злочин скоїв в зв`язку з важким матеріальним становищем сім`ї, обставини які пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди заподіяної злочином, тому суд вважає, що виправлення засудженого можливе без реального відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням терміном один рік, що сприятиме досягненню мети виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення нових злочинів у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 3КК України і призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Речові докази: дві батареї опалення, загальною вагою 111,00 кг., залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 та дозволити використовувати на власний розсуд; санки з металевої конструкції із дерев`яним сидінням червоного кольору залишити у власності ОСОБА_4 та дозволити використовувати на власний розсуд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1