Справа № 185/296/15-к
Провадження № 1-кп/185/108/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2015 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

групи прокурорів

у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх представника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0003210 від 17.10.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, працюючого начальником дільниці ДТЄК Сервіс, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Обвинувачений ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_8 є мешканцями м. Павлоград Дніпропетровської області.

Зазначені особи не знайомі між собою.

Кожен з них є одруженим, має родину, неповнолітніх дітей на утриманні, працює.

Діти вказаних осіб одночасно відвідували дитячий садочок № НОМЕР_1 в м.Павлограді.

Приблизно в вересні 2014 року, між дружиною обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_9 на грунті вирішення питань, пов`язаних із відвідуванням дітьми дошкільного закладу почали виникалти словесні сварки, під час яких сторони конфлікту висловлювали образи на адресу одне одного.

Про наявність конфлікту між жінками були обізнані ОСОБА_11 та ОСОБА_8

17.10.2014 року приблизно о 13.35 год. ОСОБА_11 разом з родиною перебували в центральній частині міста, відвідували магазини, в тому числі й ТЦ «Гулівер» по вул.Шевченка в м.Павлограді, Дніпропетровської області.

До цього, проходячи повз торгівельної точки подружжя ОСОБА_13 в торгівельному центрі «Олімпія», де останні здійснюють реалізацію солодощів та іншого дитячого асортименту, та який знаходиться поруч з ТЦ «Гулівер», ОСОБА_11 допустився образливих висловлювань на адресу потерпілої ОСОБА_9 .

Про зазначений інцидент ОСОБА_9 телефоном, у смс спосіб, повідомила свого чоловіка ОСОБА_8 , який згодом, зустрівши обвинуваченого з родиною в ТЦ «Гулівер», став з`ясовувати стосунки з подружжям ОСОБА_14 .

За з`ясуванням стосунків, потерпілий ОСОБА_8 , в тому числі і в присутності ОСОБА_9 , в приміщенні вказаного торгівельного центру вимагав від ОСОБА_11 та його дружини вибачень з приводу висловлених на адресу своєї дружини образ.

В зв`язку з цим, між вказаними особами в той же час та в тому ж місці виникла словесна сварка.

ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_11 вирішити її за межами торгівельного центру.

Близько 13 год.40 хв. 17.10.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вийшли з ТЦ «Гулівер», після чого ОСОБА_11 попрямував до автомобіля марки «Опель Омега» р.н. НОМЕР_2 , на якому приїхав до торгівельного центру, та який знаходився на узбіччі вул.Шевченка в м.Павлограді, Дніпропетровської області, напроти буд.№ 132.

В зазначеному авто ОСОБА_11 незаконно зберігав придатну для здійснення пострілів вогнепальну зброю, а саме вогнепальну зброю перероблену саморобним способом з сигнального пістолету моделі «ZORAKI-MOD.914S» № НОМЕР_3 калібру 9мм Р.А., яку ОСОБА_11 у невстановлені досудовим та судовим слідством час та місці, свідомо, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав, незаконно зберігав за місцем проживання, а згодом незаконно носив при собі та зберігав в ніші лівої передньої двері автомобіля марки «Опель Омега» р.н. НОМЕР_2 , яким керував на відповідній правовій підставі.

ОСОБА_8 прямував за ОСОБА_11 та продовжував вимагати від останнього пояснень та вибачень з приводу висловлених на адресу дружини образ.

Підійшовши до вказаного автомобіля словесна сварка між зазначеними особами продовжувалася.

Під час сварки у ОСОБА_11 виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , тобто на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел ОСОБА_11 о 13.40год. 17.10.2014 року дістав з автомобіля марки «Опель Омега» р.н. НОМЕР_2 , на якому приїхав до торгівельного центру, та який знаходився на узбіччі вул.Шевченка в м.Павлограді, Дніпропетровської області, напроти буд.№ 132, пістолет моделі «ZORAKI-MOD.914S» № НОМЕР_3 калібру 9мм Р.А., та використовуючи його як знаряддя вбивства, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_8 , здійснив в нього, в тому числі і в той час, коли потерпілий знаходився у лежачому стані, не менше чотирьох пострілів, три з яких в життєво-важливі органи грудну клітину, голову та шию.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 такі тілесні ушкодження: проникаюче вогнепальне кульове поранення голови з пошкодженням кісток черепу та мозкової тканини, проникаючого вогнепального торакоабдоменального поранення з пошкодженням печінки, які за ознаками небезпеки для життя у момент їх заподіяння відносяться до ступеню тяжких тілесних ушкоджень, та вогнепального кульового поранення м`яких тканин шиї (без пошкодження крупних кровоносних судин, трахеї, стравоходу), які за ознакою здоров`я відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Проте, ОСОБА_11 виконавши всі злочинні дії, які вважав за необхідне виконати, не зміг довести злочинний умисел до кінця з причин які не належали від його волі, оскільки своєчасне надання потерпілому ОСОБА_8 кваліфікованої медичної допомоги завадило настанню смерті потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263,ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнав, зазначаючи про те, що вказані злочини він не вчиняв.

Не оспорюючи наявність словесного конфлікту між дружинами, що передував аналогічному конфлікту, який 17.10.2014 року в денний час знову мав місце в ТЦ «Олімпія», та на його думку був спровокований поведінкою потерпілої ОСОБА_9 , та який згодом, за участю сторін, було продовжено в ТЦ «Гулівер» в м.Павлограді, обвинувачений показав, що вогнепальною зброєю того дня володів саме потерпілий, а не він.

Саме потерпілий запропонував йому продовжити вирішення існуючого конфлікту на вулиці. В той час, коли він з родиною, у супроводі потерпілого, вийшов на вул.Шевченка в м.Павлограді, наблизився до свого припаркованого авто, та став відкривати двері аби сісти та поїхати звідти, потерпілий за плече зупинив його, та несподівано для нього, перебуваючи в безпосередній близькості не тільки від нього, а й від його дружини з дитиною, достав пістолет, який був направлений йому в живіт, та зробив постріл, який не влучив в нього тільки через те, що за мить до пострілу він вдарив руку потерпілого з направленим на нього пістолетом до низу.

Після цього зав`язалася боротьба, вони разом з потерпілим впали на бік. У боротьбі, падаючи, він вдарився головою об бруківку чи асфальт, отримавши тілесні ушкодження в області голови, в тому числі і струс мозку.

В процесі боротьби він відібрав пістолет у потерпілого ОСОБА_8 , та захищаючи себе та власну родину, не цілячись, тримаючи пістолет, став стріляти в напрямку потерпілого, здійснивши в його бік декілька пострілів. В цей час в його голові був туман, і він пам`ятає лише червоні очі потерпілого.

При цьому він не пам`ятає як змінювалося положення потерпілого відносно нього в момент здійснення пострілів, та з яких причин він припинив стріляти в потерпілого.

Додав, що вважає, що потерпілий ОСОБА_8 , навіть без зброї , уявляв собою реальну небезпеку та загрозу його життю та здоров`ю, а також життю та безпеці його родини, а тому, зважаючи на агресивну поведінку останнього, в межах необхідної оборони, він і здійснив постріли в нього.

Після пострілів в потерпілого він з родиною сів у авто, та у дзеркало автомобіля побачив лежачого на землі потерпілого. До місця пригоди підходили перехожі. Він залишився на тому ж місці, поклав пістолет на сидіння авто, та чекав приїзду швидкої допомоги та міліції.

Зазначає, що з 2011 року мав у володінні мисливську зброю, мав навички стрільби, отримані під час полювання та спортивної стрільби з використанням так званого стенду.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_11 категорично заперечив належність йому вогнепальної зброї, а саме свою причетність до незаконного придбання, носіння, зберігання вилученого у нього в автомобілі пістолета Зоракі, що визнаний експертним висновком вогнепальною зброєю.

Свідки сторони захисту ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , що є, відповідно, друзями, колишніми колегами та родичами сім`ї обвинуваченого, кожен окремо, в судовому засіданні надали свідчення відповідно до яких вони ніколи не бачили у обвинуваченого пістолету «Зоракі», напроти, знають про мисливські уподобання ОСОБА_11 та наявність в нього мисливської зброї.

Фактично аналогічні показання до показань обвинуваченого з приводу ініціатора існуючого конфлікту, його розвитку, перебігу подій, що мали місце 17.10.2014 року, дала в судовому засіданні дружина обвинуваченого свідок ОСОБА_19 .

Остання наполягала на тому, що саме дружина потерпілого ОСОБА_13 за місяць до подій, а також в день 17.10.2014 року спровокувала конфліктну ситуацію, наслідком якого стала стрілянина.

Наголошує, що предмет злочину не належить її чоловіку. Зазначений пістолет вона ніколи не бачила в нього. Поруч з цим вона була свідком наявності у потерпілого ОСОБА_8 17.10.2014 року при собі пістолету, та тієї події коли останній, тримаючи пістолет у руці, перебуваючи поруч з ними на вул.Шевченка в м.Павлограді, в районі знаходження їхнього авто, направив в бік її чоловіка.

Вона бачила, як обвинувачений схопив потерпілого за руку з пістолетом. В той же час пролунав постріл. Потерпілий не влучив у її чоловіка, після чого між ним почалася боротьба. Обидва впали на землю. Потерпілий був у положенні зверху, а її чоловік знизу під потерпілим. В процесі боротьби обвинувачений відібрав пістолет у потерпілого та миттєво, один за одним, здійснив три постріли з пістолету в бік потерпілого, який, як і обвинувачений, намагався в цей час підвестися на ноги.

Свідки захисту ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які за власним твердженням відгукнулися на об`яву, якою її автор прохав відкликнутися свідкам події від 17.10.2014 року, кожен окремо, в судовому засіданні показали, що були свідками того, як біля авто обвинуваченого, який був разом з родиною та намагався відчинити двері свого автомобіля, за плече чіпляв потерпілий, який того ж часу відкілясь ззаду достав пістолет. Обвинувачений схопив потерпілого за руку з пістолетом, Пролунав вистріл після чого між чоловіками почалася боротьба та штовханина. Вони впали на землю. Згодом, в процесі боротьби, пістолет опинився в руках обвинуваченого, який, піднімаючись на ноги, приблизно стоячи на колінах, 2-3 рази здійснив постріли в потерпілого.

Твердження вказаних свідків про невинуватість обвинуваченого, а також показання самого обвинуваченого про свою непричетність до вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та про здійснення пострілів з вогнепальної зброї в потерпілого і спричинення останньому тілесних ушкоджень під час вчинених дій, пов`язаних із необхідною обороною, та в стані сильного душевного хвилювання, спростовується наступними свідченнями.

Зокрема, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , кожен окремо, показали суду, що були свідками словесного конфлікту, який емоційно та на підвищених тонах відбувався в приміщенні будівлі ТЦ «Гулівер» між обвинуваченим та потерпілим, у присутності їх дружин.

При цьому, свідок ОСОБА_23 зазначав про підвищену емоційність та жестикуляцію з боку потерпілого.

В свою чергу, свідок ОСОБА_22 повідомила, що після того, як обвинувачений з родиною та ОСОБА_8 вийшли з приміщення на вулицю, через деякий час за ними пішла й потерпіла ОСОБА_9 , яка повернувшись повідомила їй, що обвинувачений на вулиці стріляв у її чоловіка потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні, він раніше не був знайомим з обвинуваченим. Про образи з боку родини ОСОБА_14 йому раніше повідомляла дружина. 17.10.2014 року в денний час він перебував на торгівельному місці в ТЦ «Гулівер» та отримав від дружини смс з повідомленням про те, що її знову образили ОСОБА_14 . Він зустрів обвинуваченого з родиною в ТЦ «Гулівер» та почав з`ясовувати дане питання, вимагати від них вибачень перед дружиною. Між ними відбувся словесний конфлікт. Згодом, аби не звертати на себе увагу, вони вийшли з торгівельного центру на вулицю, де обвинувачений підійшов до свого авто, що знаходилося на узбіччі вул.Шевченко в м.Павлограді, дістав з автомобіля пістолет, який він намагався відвести від себе, та здійснив в нього декілька пострілів. Інших обставин події він не пам`ятає.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що з приводу насмішок та образ, з боку обвинуваченого, які він висловив на її адресу 17.10.2014 року вона повідомила у смс спосіб свого чоловіка. До цього часу в неї вже були словесні конфлікти з дружиною ОСОБА_14 , пов`язані з відвідуванням їхніх дітей одного й того ж дитячого садка. Під час тих словесних конфліктів вони допускалися образ на адресу одне одного.

Після повідомлення чоловіка про інцидент, вона була присутня в ТЦ «Гулівер» в той час, коли її чоловік мав розмову з обвинуваченим та його дружиною з приводу висловлених на її адресу образ. І її чоловік, і вона сама, вимагали від подружжя ОСОБА_14 вибачень. Згодом її чоловік запропонував подружжю вийти на вулицю, аби не привертати увагу сторонніх осіб до конфлікту. Вона на вулицю за ними не виходила. Згодом, через незначний час, від працівників торгівельного центру та від сторонніх перехожих з вулиці Шевченко вона дізналася, що на вулиці Юношев розстріляв її чоловіка.

Додала, що обвинувачений та його родина на протязі всього часу кримінального провадження відшкодували лише 4000грн. на рятування її чоловіка, увесь час намагаються перекрутити події та уникнути відповідальності.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні підтвердила, що 17.10.2014 року, близько 14 години вона чула постріл, та згодом бачила з вікна кухні своєї квартири, як чоловік у костюмі, в якому вона в судовому засіданні впізнає обвинуваченого, знаходячись біля автомобіля, на витягнутій руці, з пістолету, на відстані близько 0.5 м здійснив два постріли в голову потерпілого, а після цього, коли потерпілий впав, в нього обвинувачений здійснив ще один постріл.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні підтвердив, той факт, що перебуваючи у магазині, що знаходиться напроти місця події по вул.Шевченко в м.Павлограді він чув чотири постріли. Спочатку пролунав перший, а через незначний інтервал пролунало поспіль три постріли…

Свідок ОСОБА_26 також підтвердив, що перебуваючи в магазині «Вікна» по вул. Шевченко в м.Павлограді, що знаходиться напроти місця події, він чув постріли та бачив, як обвинувачений ОСОБА_14 з пістолету, на відстані приблизно до 1.5 м стріляв у потерпілого. Третій постріл він не бачив, а лише чув, але четвертий постріл обвинувачений здійснив в потерпілого в той час, коли останній лежав на землі або сидів, оскільки він бачив, що ОСОБА_14 направив пістолет до низу, але фігуру потерпілого йому не було видно через залишені на узбіччі авто.

Свідок ОСОБА_27 дала суду показання відповідно до яких, близько 14 год. 17.10.2014 року, вона, перебуваючи на вул.Шевченко в м.Павлограді в районі зупинки міського транспорту почула постріли та бачила, як обвинувачений знаходячись поруч з автомобілем Опель, перебуваючи на відстані близько одного метра, на витягнутій руці з пістолету стріляв в голову потерпілого, після чого останній впав на землю, а обвинувачений продовжував здійснювати постріли, приблизно 3-4. Хтось з перехожих спитав у обвинуваченого навіщо він це зробив. Також вона бачила як якась жінка, знаходячись біля потерпілого, зупиняла йому кров…

Свідок ОСОБА_28 також підтвердив, що перебуваючи в своєму помешканні, що знаходиться на 5-му поверсі будинку, біля якого відбувалися зазначені події, 17.10.2014 року в денний час він чув чотири постріли. Коли він виглянув у вікно та бачив, як потерпілий після пострілів в нього лежить та корчиться на землі.

В свою чергу свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що 17.10.2014 року, в дений час доби, перебуваючи у автомобілі, що був припаркований на вул. Шевченко в м.Павлограді біля аптеки, тобто в безпосередній близькості до місця події, він бачив, як з будівлі ТЦ «Гулівер» до автомобіля Опель, що стояв на узбіччі, підійшов потерпілий ОСОБА_13 . Біля вказаного автомобіля перебував обвинувачений. Двері автомобіля були напіввідкриті. Між обвинуваченим та потерпілим відбувався словесний конфлікт. Згодом пролунав постріл. Хто його здійснив він не бачив. Після пострілу між вказаними особами відбулася боротьба. У обвинуваченого був пістолет, який намагався схопити потерпілий. В процесі боротьби обвинувачений підвівся та на витягнутій руці, в той час, коли потерпілий намагався підвестися та вже опирався на ногу здійснив 3-4 постріли з відстані близько 0.5 м. Після цього потерпілий тримаючись за голову впав на землю, а обвинувачений сів у авто та закрив двері. Він, та інші переході підбігли до автомобіля обвинуваченого та не дали змоги поїхати з місця пригоди, робили обвинуваченому зауваження. В той же час були викликані швидка допомога та міліція.

Крім того, винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується такими доказами.

Протоколом огляду місця події з фототаблицями від 17.10.2014 року, яким, у присутності понятих, встановлено місце учинення злочинів . Була оглянута ділянка місцевості, що розташована біля будинку № 132 по вул.Шевченко в м.Павлограді, виявлені металеві предмети схожі на гільзуи, зафіксована наявність у місті учинення злочину чисельних слідів крові, оглянутий автомобіль, яким керував обвинувачений, та в якому на водійському сидінні виявлений пістолет /том 1 а.к.п. 17-26/,

Протоколом огляду предмету від 17.10.2014 року, яким, у присутності понятих, були оглянуті та вилучені речі потерпілого ОСОБА_30 зі слідами крові /том 1 а.к.п. 27-28/

Протоколом огляду предмету від 17.10.2014 року, яким, у присутності понятих, був оглянутий та вилучений гумовий предмет овальної форми чорного кольору зі слідами крові /том 1 а.к.п. 29-30/

Протоколом огляду автомобіля марки «Опель-Омега» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який, у присутності понятих, був опечатаний та вилучений до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровської області /том 1 а.к.п. 32/,

Протоколом огляду місця події від 18.10.2014 року, яким, у присутності понятих, був оглянутий DVD-R диск з надписом «Видео Гулливер», з відеозаписом спостереження ТЦ «Гулливер», розташованого по вул.Шевченко в м.Павлограді Дніпропетровської області /том 1 а.к.п. 36/

При цьому, під час перегляду в судовому засіданні даних, що 17.10.2014 року були зафіксовані камерами відео - спостереження, встановленими в приміщенні торгівельного центру та зовні, було встановлено наявність та перебіг словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, відсутність даних, які б свідчили про наявність при собі зброї у потерпілого ОСОБА_31 , інші обставини вчинення обвинуваченим злочину.

Висновком судово-медичної експертизи № 555 від 08.12.2014 року, яким встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 було спричинено проникаюче вогнепальне кульове поранення голови з пошкодженням кісток черепу та мозкової тканини, проникаючого вогнепального торакоабдоменального поранення з пошкодженням печінки, які за ознаками небезпеки для життя у момент їх заподіяння відносяться до ступеню тяжких тілесних ушкоджень, та вогнепального кульового поранення м`яких тканин шиї (без пошкодження крупних кровоносних судин, трахеї, стравоходу), які за ознакою здоров`я відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. /том 2 а.к.п. 18-20/

Висновком експерта № 566/71 від 12.12.2014 року, яким встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_11 , який згідно наданої довідки з травмпункту № 10725 від 17.10.2014 року МЛ № 4 м.Павлограда звертався 17.10.2014 року о 20.55 год., травма кримінальна, зі слів брав участь у бійці в районі ТРК «Гулливер», якою зафіксовано скарги на головну біль, нудоту, запаморочення, шкірні покриви цілі, скарги зі сторони внутрішніх органів відсутні будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено /том 2 а.к.п. 21-23/

Аналогічний експертний висновок із зазначенням про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 будь яких тілесних ушкоджень надав в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_32 , вказуючи на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень.

Висновком судово-імунологічної експертизи № 1065 від 27.10.2014 року, якими підтверджується той факт, що виявлені сліди у змивах крові, вилучені з місця вчинення кримінального правопорушення біля будинку АДРЕСА_2 , належать до крові потерпілого ОСОБА_8 /том 2 а.к.п. 44-47/,

Висновком експерта № 582 від 17.12.2014 року, яким на пістолеті, вилученому під час проведення огляду автомобіля марки «Опель-Омега», виявлено суміш часток одноосновного та двохосновного бездимного порохів, а також термічно змінених часток одноосновного бездимного пороху / том 2 а.к.п. 68-73/

Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генитичної експертизи № 402 від 03.12. 2014 року, який у повному обсязі під час її допиту судом в режимі відео конференції підтвердила судовий експерт ОСОБА_33 , на рукоятці, спусковому гачку, та на магазині пістолету виявлені сліди ДНК ОСОБА_11 /а.к.п.61 том 2/

Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 35/07 538 від 09.12.2014 року пістолет вилучений у ОСОБА_11 є 9 мм самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом з сигнального пістолету «ZORAKI-MOD.914S» № НОМЕР_3 калібру 9мм Р.А., та відноситься до категорії нестандартної ручної коротко ствольної гладко ствольної вогнепальної зброї. Пістолет придатний для здійснення пострілів. 4 гільзи вилучені під час огляду місця події 17.1.2014 року стріляні із зазначеного пістолету /а.к.п.103 том 3/

Протоколами слідчих експериментів від 15.12.2014 року проведених за участю свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , які, в присутності понятих, розповіли про побаченні ними 17.10.2014 року обставини та перебіг вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 злочину в районі будинку АДРЕСА_2 / том 2 а.к.п.185 187/;

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 15.12.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнав за рисами обличчя та вказав на обвинуваченого ОСОБА_11 , як на чоловіка, котрий 17.10.2014 року тримаючи пістолет у руках, здійснював постріл в потерпілого ОСОБА_8 /том 2 а.к.п. 206-207/,

Протоколом слідчого експерименту від 15.12.2014 року, за участю свідка ОСОБА_35 який, в присутності понятих, розповів про перебіг вчинення обвинуваченим зазначеного злочину 17.10.2014 року в денний час біля будинку № 132 по вул.Шевченко в м.Павлограді Дніпропетровської області / том 2 а.к.п.209 211/;

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.12.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_28 впізнав за рисами обличчя та вказав на обвинуваченого ОСОБА_11 , як на чоловіка, котрий тримаючи пістолет у руках, здійснював постріл в потерпілого ОСОБА_8 /том 2 а.к.п. 215-216/,

Протоколом слідчого експерименту від 18.12.2014 року, за участю свідка ОСОБА_28 який, в присутності понятих, розповів про побаченні ними обставини та перебіг вчинення обвинуваченим злочину 17.10.2014 року в денний час біля будинку № 132 по вул.Шевченко в м.Павлограді Дніпропетровської області / том 2 а.к.п.218 220/;

Протоколом слідчого експерименту від 18.12.2014 року, за участю свідка ОСОБА_26 який викрив обвинуваченого у вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України / том 2 а.к.п.224 226/;

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 22.12.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_11 , як на чоловіка, котрий тримаючи пістолет у руках, здійснював в нього постріли /том 2 а.к.п. 230-231/,

Протоколом слідчого експерименту з фототаблицями від 22.12.2014 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 який, в присутності понятих, підтвердив встановлені досудовим розслідуванням обставини та перебіг учинення відносно нього злочину обвинуваченим ОСОБА_11 / том 2 а.к.п.240 248/;

Додатковим судово-медичним експертним висновком № 592 д від 30.12.2014 року, правильність якого підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_32 встановлено, що виявлені у потерпілого Шевченка тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах на які потерпілий, а також свідки ОСОБА_36 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_28 посилалися під час проведення за їх участю слідчого експерименту.

Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_11 , а також з показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , низки свідків обвинувачення, що були безпосередніми очевидцями подій, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами, змістом доказів відео фіксації, висновками та свідченнями експертів, які у своїй сукупності повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що наведені судом докази винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів мають характер логічних, змістовних, послідовних та об`єктивних.

Наведені докази винності обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263 ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Натомість, доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованих злочинів, та свідків захисту з цього приводу колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, будь-якими іншими доказами, крім показань вказаних учасників процесу, ці доводи не підтверджені.

Навпаки, зазначені показання обвинуваченого щодо своєї невинуватості у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та аналогічні за змістом показання свідків захисту повністю спростовуються наведеною сукупністю доказів його винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, які беззаперечно підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Зокрема, експертним висновком підтверджено наявність на складових пістолету, в тому числі і на його внутрішній складовій - магазині, слідів ДНК, що можуть походити від обвинуваченого ОСОБА_11 . При цьому слідів від потерпілого ОСОБА_8 під час дослідження зброї не встановлено.

Судово-балістичною експертизою (а.к.п.103 т.3) встановлено, що зазначений пістолет є вогнепальною зброєю.

Висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 118 від 14.05.2015 року категорично виключив вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у стані фізіологічного афекту, або в іншому емоційному стані, який би суттєво вплинув на свідомість та поведінку обвинуваченого. (т. 2)

При цьому, заява обвинуваченого про те, що проводячи експертизу, деякі члени експертної комісії, начебто, свідомо ухвалювали неправдивий експертний висновок спростовується змістом самого експертного висновку, з якого вбачається, що експерти, котрі приймали участь в наданні експертного висновку з приводу психолого-психіатричного стану обвинуваченого ОСОБА_11 попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого експертного висновку, про що, ще перед початком проведення експертизи поставили власні підписи.

Неспроможними є й доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що під час стрілянини в потерпілого він, буцімто, перебував у стані необхідної оборони, а відтак його дії не є кримінально караними.

Спростовується зазначена заява обвинуваченого судово-медичним експертним висновком щодо наявності у потерпілого ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень через спричинені йому обвинуваченим вогнепальні поранення, у тому числі і в життєво важливі органи голову, шию, грудну клітину.

В свою чергу, експертні висновки, надані на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні судово-медичним експертом свідчать про те, що у обвинуваченого ОСОБА_11 взагалі відсутні будь які тілесні ушкодження, в тому числі й ті, на отримання яких в ділянці голови, начебто під час падіння на тверду поверхню (асфальт), що було наслідком боротьби з потерпілим, посилався сам обвинувачений ОСОБА_11 .

Крім того, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку необхідно виходити з того, що відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України оборона визнається необхідною, а застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів не має наслідком настання кримінальної відповідальності лише в тому разі, коли вони застосовані для захисту від нападу озброєної будь-якою зброєю особи, або нападу групи осіб, незалежно від їх озброєності, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Разом з тим, досліджені та наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченого, а саме відповідні експертні висновки, свідчення експертів в судовому засіданні, показання потерпілих та свідків, що були безпосередніми очевидцями скоєного злочину, інші процесуальні докази, якими, у тому числі, були встановлені об`єктивні обставини вчинення замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , перебіг вчинення зазначеного злочину, наслідки його вчинення, ступень реалізації злочинного наміру обвинуваченого, а також причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, у своїй сукупності повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_11 в тій частині, що зазначений злочин він учинив захищаючись від протиправного збройного посягання з боку потерпілого, а також в стані сильного душевного хвилювання.

Про відсутність сукупності об`єктивних обставин, які б вказували на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_11 ознак необхідної оборони та відповідність дій обвинуваченого вимогам ч. 5 ст. 36 КК України вказує цілий комплекс доказів.

Зокрема, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що являючись учасником словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_11 , за відсутності будь-якого реального протиправного посягання, тим більш озброєного, чи загрози його застосування, яке б було з боку потерпілого направлене на порушення прав та інтересів обвинуваченого, або присутніх поруч з ним членів його родини, не маючи об`єктивних причин побоюватися за своє життя та здоров`я, та членів своєї сім`ї, маючи реальну можливість завершити конфліктну ситуацію без застосування вогнепальної зброї, навпаки, умисно, протиправно, бажаючи настання смерті потерпілого, про що свідчать спричинені йому вогнепальні поранення в життєво важливі органи, ініціював розвиток конфлікту із застосуванням вогнепальної зброї та застосував її проти беззбройного потерпілого на ураження.

Лише надання вчасної та кваліфікованої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_8 завадило настанню його смерті.

Відтак, визначаючи спрямованість умислу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя і здоров`я іншої особи, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного,

вирішуючи зазначене питання виходячи із сукупності всіх належним чином встановлених обставин вчиненого діяння, зокрема, способу вчиненого злочину, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків і всіх інших обставин, що мали відношення до справи.

Поруч з цим, колегія суддів вважає за необхідне визнати недопустимими докази, надані як свідком обвинувачення ОСОБА_37 так і свідками захисту ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Вирішуючи зазначене питання у відповідності до вимог ст.89 КПК України колегія суддів враховує, що показання, надані в судовому засіданні та під час проведення певних слідчих дій на досудовому розслідуванні свідком обвинувачення ОСОБА_37 , зазначені показання не узгоджуються з показаннями інших учасників процесу та з доказами, що були зібрані органом досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, щодо дійсних обставин вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_14 .

Зокрема, вказаний висновок стосується свідчень свідка щодо місця розташування обвинуваченого та потерпілого, інтенсивності здійснених обвинуваченим пострілів, присутності інших осіб у місті вчинення злочину й т.і.

Крім того, визнаючи вказані докази не допустимим колегія суддів враховує, що свідок ОСОБА_38 є раніше судимою особою, яка має репутацію особи, що вживає наркотичні засоби, є так званим «черговим» понятим у багатьох кримінальних провадженнях, а відтак, може бути певним чином залежним від правоохоронних органів та сторони обвинувачення.

Що ж стосується свідчень свідків захисту - громадян ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , то визнаючи зазначені докази у вигляді їх свідчень також не допустимими колегія суддів враховує, що зазначені свідки стали відомі учасникам кримінального провадженні лише на стадії судового розгляду, вказані особи є мешканцями іншого населеного пункту - м.Новомосковська, Дніпропетрвської області, є раніше судимими, їхні показання не тільки суперечать беззаперечним доказам винуватості обвинуваченого у інкримінованих злочинах, але й не узгоджуються в тому числі і між собою, щодо мети поїздки 17.10.2014 року до м.Павлограда, перебігу подій, що супроводжували вказаних свідків впродовж того ж дня й т.і.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, та ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України доказана повністю та підтверджена дослідженими у судовому засідання доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 необхідно правильно кваліфікувати таким чином:

- за ч.1 ст.263 КК України як придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому колегія суддів, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 підлягає покаранню за вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, є особою яка в контексті вимог ст.ст.88,89 КК України є раніше не судимою, має родину, постійне місце проживання та роботи.

Крім того, колегія суддів, у відповідності до ч.1 ст.68 КК України враховує ступень реалізації злочинного наміру обвинуваченого ОСОБА_11 , а також причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Також колегія суддів враховує, що у відповідності до судово-психіатричної експертизи № 334 від 28.11.2014 року (а.к.п.31-34 т.2) обвинувачений ОСОБА_11 є психічно здоровою та осудною особою, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З пом`якшувальних обставин колегія суддів враховує та визнає наявність у обвинуваченого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи, часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Наведені обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наслідки скоєних злочинів, ставлення до учинених злочинів з боку обвинуваченого ОСОБА_11 , свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_11 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_11 має бути засудженим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією вказаної статті.

Поруч із зазначеним колегія суддів враховує відсутність у справі обтяжливих обставин та бере до уваги вимоги, передбачені ч.3 ст.68 КК України, якими визначено, що за скоєння замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_11 має бути призначено покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі, в межах санкції вказаної статті.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_11 повинно бути призначено за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Обставин за для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, а тим більше ст.ст.75,76 КК України колегія суддів не вбачає.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 68506грн. та моральної шкоди в розмірі 200000грн. на підставі ст.ст. 1166, 23,1167 ЦК України, ст.79 ЦПК України підлягають задоволенню, оскільки судом встановлена винність обвинуваченого у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченим злочином та наслідками злочинних дій.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 68506 грн., заподіяння якої пов`язане з лікуванням потерпілого, належним чином підтверджені фінансовими документами з цього приводу на суму 46018.62грн., а тому мають бути задоволені частково, в сумі 42018грн.62 коп., тобто за відрахуванням вже сплачених на користь потерпілого 4000грн.

Що стосується моральної шкоди, то і у цій частині позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 , з урахуванням принципів розумності, справедливості, майнового стану обвинуваченого, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, настанням небажаних для потерпілого наслідків у вигляді оперативного втручання, тривалого лікування, порушення життєвого укладу, емоційних стресів з цього приводу підлягають частковому задоволенню на суму 50000грн.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_11 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

ОСОБА_11 призначити покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком чотири роки;

- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - у вигляді позбавлення волі строком вісім років.

На підстав ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі строком вісім років.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_11 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_11 обчислювати з 15.30год. 17 жовтня 2014 року.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 42018.62грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 50000грн.

Речові докази:

-автомобіль марки «Опель Омега», державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_39 - передати останньому за належністю, та зняти арест з вказаного автомобіля /том 1 а.к.п. 86/

-мультимедійний DVD-диск з написом «Гулівер відео» від 17.10.2014 зберігати в матеріалах кримінального провадження /том 1 а.к.п. 37/,

-CD-R диски з відеозаписами проведення слідчого експерименту від 15.12.2014 року за участю свідків ОСОБА_24 ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 зберігати в матеріалах кримінального провадження /том 2 а.к.п. 190, 196, 205, 214/,

-CD-R диски з відеозаписами проведення слідчого експерименту від 18.12.2014 року за участю свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_26 зберігати в матеріалах кримінального провадження /том 2 а.к.п. 223, 225/,

-мультимедійний CD-диск зі звуковими файлами, вилученими із звукового реєстратора чергової частини Павлоградського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровської області 17.10.2014 зберігати в матеріалах кримінального провадження /том 3 а.к.п. 12/,

-піджак, штани сірого кольору, сорочку блакитного кольору, належні ОСОБА_11 , що зберігаються в камері зберігання Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області передати останньому за належністю /том 3 а.к.п. 12/,

-4 гільзи та пістолет моделі «ZORAKI - MOD. 914S» № НОМЕР_3 , що зберігаються в камері зберігання Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області знищити /том 3 а.к.п. 104/,

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: Суддя: ОСОБА_2 , Суддя: ОСОБА_3

ОСОБА_1