Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Виноградівського району ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої, сурдоперекладача 0.Бровді, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000765 від 10.09.2014р., за обвинуваченням-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, без освіти, одружений, раніше судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 12.08.2014р., близько 16.00 години, перебуваючи на дворогосподарстві АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, затіяв сварку з дружиною ОСОБА_7 , в ході якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з метою спричинення тілесних ушкоджень, будучи більш фізично розвинутим та скориставшись беззахисністю ОСОБА_7 , наніс один удар правою рукою в область обличчя, після чого схопив її обома руками за волосся та одночасно наніс їй ногою удар в область поперека.

В результаті своїх умисних дій спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 .Форкош тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому ребер, спричинивши розлад здоров`я понад 21 день, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №349 від 16.09.2014р. та відповідно до п.3.2.3. «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95 кваліфікується як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, такими, як нанесення тілесних пошкоджень, що спричинили розлад здоров`я ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.122 КК України.

Висновки суду про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи, зокрема, ці висновки суд обгрунтовує на показах самого обвинуваченого, який у продовж досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині послідовно визнав повністю та підтвердив пред"явлене йому звинувачення, у скоєному щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що дійсно він 12.08.2014р., близько 16.00 години, перебуваючи на дворогосподарстві АДРЕСА_2 , затіяв сварку з дружиною ОСОБА_8 .Форкош, під час якої умисно наніс їй один удар правою рукою в область обличчя, схопив її обома руками за волосся та наніс їй ногою ще удар в область поперека.

Визначаючи в порядку, передбаченому ст.349 ч.ч.2-3 КПК України, обсяг доказів,які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши зізнання обвинуваченого в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують його особу, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд вважає, що юридична кваліфікація злочинних дій обвинуваченого як нанесення тілесних пошкоджень, що спричинили розлад здоров`я за ч.1 ст.122 КК України, тобто у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження - являється правильною, а його вина повністю доведена.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів та приймає до уваги те, що він повністю визнав свою вину, по місцю проживання характеризується з негативного боку /а.с.44/, одружений- на утриманні має 5-ро неповнолітніх дітей /а.с.45/, на «Д» обліку лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «К» обліку у психіатра /а.с.47/, раніше неодноразово судимий /а.с.50-53/.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого- на досудовому слідстві та у суді не встановлено.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, призначивши йому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, із застосуванням правил, передбачених ст.ст.75-76 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Речові докази по справі не визнавались.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений за викликом слідчого та суду з`являвся, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо нього не застосовується.

Керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

В порядку ст.ст.75-76 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового терміну не скоїть новий злочин та виконає покладенні на нього судом обов"язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, без дозволу органу кримінально-виконавчої системи не виїжджати за межі України та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок сторонами кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1