Кримінальне провадження № 629/3376/14-к
Номер провадження 1-кп/629/18/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2015 року колегія суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області обвинувальний акт у відношенні:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Цепцевичі Сарненського району Рівненської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, розлученого, не військовозобов`язаного, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановила:
17.02.2014 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_9 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотиву особистої неприязні до ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , під час раптово виниклої сварки з нею, наніс останній ногами не менше 7 ударів по різним частинам тіла, спричинивши ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 06.03.2014 року №75-ЛЗ/14 легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а саме, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, та легкі тілесні ушкодження - синці в лівій окологлазничній області, в області проекції дуги лівої виличної кістки, на лівій щоці, синці по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині та по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині. Після чого ОСОБА_9 покинув місце злочину.

13.06.2014 року під час прямування ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в автобусі з м. Лозова до с. Олександрівка Лозівського району Харківської області між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, що між ними склалися. По виходу з автобусу в с. Олександрівка Лозівського району Харківської області, ОСОБА_9 приблизно об 11-30 годині біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотиву особистої неприязні до ОСОБА_12 , наздогнав того та продовжив сварку між ними, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , наніс останньому 2 удари кулаком по голові, удар по лівій нозі та не менше двох ударів по стегнам, спричинивши ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 28.07.2014 року № 202-ЛЗ/14 легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а саме, забиту рану в лівій тім`яно-потиличної області, та легкі тілесні ушкодження - синці по переднім поверхням обох стегон у верхній третині. Після чого ОСОБА_9 покинув місце злочину.

13.06.2014 року приблизно о 12-00 годині, між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 біля будинку АДРЕСА_3 , розпочалася сварка, обумовлена спричиненням ОСОБА_9 цього ж дня тілесних ушкоджень батьку ОСОБА_13 - ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_9 прослідував до домоволодіння АДРЕСА_3 , що належало ОСОБА_15 , за ним пішов ОСОБА_13 та продовжив сварку. В сараї зазначеного домоволодіння ОСОБА_9 взяв вила, з якими прослідував до місця біля будинку АДРЕСА_3 , за ним прослідував і ОСОБА_13 , де продовжив сварку. В ході сварки ОСОБА_9 з мотиву особистої неприязні до ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , наніс останньому удар вилами в ліву бокову область тулубу, спричинивши ОСОБА_13 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30.07.2014 року № 254-ЛЗ/14 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а саме, чотири колоті рани лівої бокової поверхні тулуба, три з яких проникають в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені та одна з яких проникає в черевну порожнину без пошкодження внутрішніх органів. Після чого ОСОБА_9 покинув місце злочину.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав частково. Пояснював, що деякий час він проживав у громадянському шлюбі з ОСОБА_16 , батьками якої є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , рідним братом ОСОБА_13 . Він та ОСОБА_16 мають спільну дитину - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між собою відносини припинили. Між ним та ОСОБА_16 і її сім`єю часто відбуваються сварки. 17.02.2014 року він приходив в будинок АДРЕСА_3 до своєї малолітньої доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабусею якої є ОСОБА_11 , хотів погуляти з дитиною. Коли він зайшов в будинок, він взяв доньку на руки, ОСОБА_11 почала кричати, вибігла з будинку, він пригостив дитину цукерками, після чого пішов. Він ОСОБА_11 не завдавав тілесних ушкоджень, в будинку пробув 5 хвилин. 13.06.2014 року приблизно об 11-00 год. він разом з ОСОБА_12 та малолітнім онуком останнього ОСОБА_18 їхали у автобусі з м. Лозова. Він їхав сидячи і взяв дитину на руки до себе, через що між ним та ОСОБА_12 , який не бажав, щоб дитина їхала в нього на руках, розпочалася словесна сварка. В селі Олександрівка Лозівського району Харківської області всі вони вийшли з автобуса. Він наздогнав ОСОБА_12 десь біля будинку АДРЕСА_3 , спитав, чому той не давав йому ОСОБА_19 та не дає можливості спілкуватися з донькою ОСОБА_20 . Коли ставив свої речі на землю, то відчув удар по голові. Він з 2006 року має інвалідність, є інвалідом третьої групи, в нього хвора права рука, яка не працює. Удар наносив ОСОБА_12 палицею для ходи, скільки всього ударів йому наніс ОСОБА_12 він не може вказати. Він втратив свідомість, коли опритомнів, то ОСОБА_12 сидів зверху на ньому та тримав його за шию, в них відбулася бійка, боролися на землі. Визнає, що в ході бійки він наносив ОСОБА_12 удари, спричинив тілесні ушкодження, що встановлені медичною експертизою. Потім стала кричати сусідка, він встав з ОСОБА_12 , після бійки вони розійшлися. Він взяв свої речі та пішов з місця пригоди. Побачив, що йому на зустріч біжить ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , яка кинула в його бік металевий прут, але не влучила, оскільки він пригнувся. Потім він пішов до свого друга ОСОБА_21 в домоволодіння АДРЕСА_3 , щоб вмитися від крові. В домоволодінні ОСОБА_21 він поставив свої речі біля сараю, умився біля колодязя у дворі, присів закурити та виявив, що у барсетці відсутні його окуляри та телефон. В цей час у двір ОСОБА_21 забіг ОСОБА_13 з металевим прутом у руках та хотів вчинити бійку, а за ним зайшов ОСОБА_12 зі зламаною палкою для ходи у руках, і в них знов почалася сварка та бійка. Одночасно йому наносилися удари по голові та по ногам ОСОБА_12 , який бив його палкою, та ОСОБА_13 , який бив його металевим прутом. Хто перший почав з них бійку він не пам`ятає. Він став відходити від них назад, зайшов до сараю, в сараї побачив палку та потягнув її, це виявилися вила. Він вийшов з сараю з вилами, направленими донизу, спитав в ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , де його телефон та окуляри. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вийшли з двору, він пішов шукати свої речі у напрямку будинку АДРЕСА_3 . За ним пішли і ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . ОСОБА_13 погрожував йому помстою за батька. Вила він тримав направленими донизу під правою пахвою та придержував кистю правої руки, яка в нього хвора та слабка. Коли він нахилився піднімати телефон та окуляри, хтось його ударив по голові. Коли піднявся, то побачив біля себе ОСОБА_13 з кулаками, коли він розвертався, ОСОБА_13 був нанесений один удар вилами, потім він витягнув вила. Коли він витягував вила, ОСОБА_13 ще стояв. Потім він знов зайшов у двір ОСОБА_21 , де умився, кинув вила у сараї, забрав свої речі та пішов. Вказував, що він наніс удар, щоб ОСОБА_13 його не бив. Сприймав себе слабкішим від ОСОБА_13 , оскільки є інвалідом 3 групи, його права рука є обмежено рухливою. Він не мав наміру вбивати ОСОБА_13 , не бажав його смерті, не цілився при завданні удару у якесь конкретне місце на тілі ОСОБА_13 , не міг при нанесені удару прикласти силу, оскільки права рука, якій він придержував вила, є хворою, слабкою, обмежено рухливою. Якщо б хотів вбити потерпілого ОСОБА_13 , то він міг взяти вила лівою рукою, яка є здоровою, та завдати тому удар, але цього не бажав. Приносив вибачення потерпілому ОСОБА_13 .

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що 17.02.2014 року перед обідом приблизно о 10-00 год. чи 11-00 год. ОСОБА_9 прийшов до неї додому в будинок АДРЕСА_3 , сказав, що прийшов за своєю дочкою. Вона відповіла, що дитини не віддасть. Тоді ОСОБА_9 її побив, вона впала. Він наносив удари ногою під око, по нозі, у груди. Вона ледве підвелася із полу, та в чому була одягнена в тому і вибігла на вулицю. По дорозі їхала машина швидкої допомоги, за кермом якої був ОСОБА_22 . Вона попросила в нього допомоги, вказала, що її побив ОСОБА_9 . ОСОБА_22 сказав, щоб вона йшла до лікарні до лікаря. У лікарні вона розповіла лікарю ОСОБА_23 про те, що ОСОБА_9 її побив. Лікар її оглянув. Потім пішла додому.

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що 13.06.2014 року приблизно об 11:00 годині він з онуком ОСОБА_18 їхали у автобусі з м. Лозова. В автобусі побачив, що ОСОБА_9 тягне онука до себе, той впирається і не хоче йти до нього. Між ним та ОСОБА_9 відбулася словесна перепалка. В селі Олександрівка Лозівського району Харківської області вони всі вийшли з автобусу. Біля колонки він зупинився прикурити цигарку, і тільки поклав сірники у кишеню, як відчув удар по голові, впав на землю. Потім ОСОБА_24 наніс ще один удар, вони почали боротися. ОСОБА_9 розбив йому голову, сів на нього зверху, але він також давав відсіч. Бійку побачила сусідка, стала кричати, ОСОБА_9 встав із нього та пішов по вулиці. Потім прибіг його син ОСОБА_13 , побачив, що у нього з рани на голові тече кров. Він сказав сину, щоб він не чіпав ОСОБА_9 . Також прибігла його донька, яка пішла викликати міліцію. ОСОБА_9 зайшов у двір ОСОБА_21 , за ним пішов ОСОБА_13 . Він пішов за сином, бо син є інвалідом дитинства, може не контролювати свої дії. У нього в руках або у сина не було ніякого знаряддя. Він або син не били ОСОБА_9 , загрози для ОСОБА_9 не утворювали. Коли він зайшов у двір, ОСОБА_9 стояв на виході з огорода і тримав вила у руках. Син направився на ОСОБА_9 , він утримав сина та вивів його з двору. Потім ОСОБА_9 з вилами вийшов з двору, пішов на те місце, де вони з ним перед цим боролися. Там щось зібрав. Він сказав сину, що на тому місці, де була у нього бійка з ОСОБА_9 , залишився його пакет з ареометром. Син пішов забрати ареометр, в руках у сина ніяких предметів не було. Коли ОСОБА_13 піднімав його пакет, то запропонував ОСОБА_9 поговорити як мужик із мужиком без вил, на що ОСОБА_9 сказав, що підходь. Коли ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_9 , то той завдав сину удар вилами. Потім приїхала швидка допомога і міліція. Його та сина відвезли до лікарні, йому зашили голову, сина прооперували. Вказував, що ОСОБА_9 мав можливість, ще раз нанести синові удар вилами.

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 в судовому засіданні про те, що він пішов за ОСОБА_9 , щоб помститися за батька, поговорити як мужик із мужиком, а ОСОБА_9 не бажав так розмовляти, схватив вила. У нього в руках металевого прута, палки не було, він ніякими предметами не погрожував ОСОБА_9 , не бив. ОСОБА_9 ударив його вилами в ліву сторону тулубу.

- поясненнями свідка ОСОБА_25 в судовому засіданні про те, що 13.06.2014 року приблизно в обідній час він займався своїми справами у себе на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_3 , почув крики брані ОСОБА_9 у бік Шевченків, подумав, що люди скандалять. Він вийшов з двору та став біля своєї калитки, десь на відстані 10-12 метрів від нього побачив, як Середній з вилами в руках зайшов в двір домоволодіння ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_3 , а на відстані 50-ти метрів від нього побачив, як ОСОБА_13 лежав на асфальті на боку, кричав від болю. Поруч з ОСОБА_13 знаходився батько - ОСОБА_12 , який кричав, щоб викликали швидку допомогу. Він близько до них не підходив, стояв на відстані. Потім від людей почув, що ОСОБА_9 підрізав вилами ОСОБА_13 . Самих подій, що відбулися між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 він не бачив.

- поясненнями свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні про те, що 17.02.2014 року в першій половині дня він знаходився в с. Олександрівка Лозівського району Харківської області на своєму робочому місці в амбулаторії, яка розташована навпроти будинку ОСОБА_11 . До його кабінету забігла ОСОБА_11 , яка була боса, в домашньому одязі, сказала, що ОСОБА_9 її бив, показала свою спину, на якій в області 3-4 міжреберя були почервоніння. Він підійшов до вікна та у вікно побачив, як ОСОБА_9 вийшов з домоволодіння ОСОБА_11 та пішов у напрямку с. Шатівка, у руках ОСОБА_9 нічого не тримав.

- поясненнями свідка ОСОБА_22 в судовому засіданні про те, що він працює водієм в Олександрівській амбулаторії. 17.02.2014 року в першій половині дня він виїхав з амбулаторії та побачив на дорозі ОСОБА_11 , яка зупиняла його машину. Він зупинився, ОСОБА_11 плакала, під правим оком в неї було почервоніння, вона була легко вдягнута, просила допомогти та сказала, що ОСОБА_9 забирає дитину. Він їй сказав, щоб вона йшла до амбулаторії, а сам поїхав в с. Миколаївку на виїзд.

- поясненнями свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що з ОСОБА_9 вона проживала у громадянському шлюбі у 2011-2013 роках. 13.06.2014 року додому за адресою: АДРЕСА_3 прибіг ОСОБА_26 та сказав, що ОСОБА_9 б`є ОСОБА_12 . Вона побігла та бачила, як ОСОБА_9 , сидячи зверху на ОСОБА_12 , бив останнього. ОСОБА_12 лежав на животі, обличчям донизу. Ззаду неї біг також її брат ОСОБА_13 , який пропонував ОСОБА_9 розібратися по-чоловічому. У ОСОБА_13 в руках нічого не було. Її матері ОСОБА_11 з ними не було. Коли ОСОБА_9 встав з ОСОБА_12 , вона побігла викликати міліцію.

- роз`ясненнями експерта ОСОБА_27 в судовому засіданні про те, що 14.06.2014 року він оглядав ОСОБА_9 , склав висновок №200-ЛЗ/14, у якому вказав усі тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 на момент огляду. Був безпосередньо опитаний ОСОБА_9 , і усі пояснення, які були ним надані, були внесені у висновок у розділ про обставини справи. На тулубі ушкоджень ніяких виявлено не було. На голові мала місце садно, а не рана. Всі тілесні ушкодження у своїй сукупності , які були у ОСОБА_9 , не могли утворитися внаслідок падіння з власного росту, тільки деякі ушкодження, такі як садни на колінах. Про втрату свідомості при огляді ОСОБА_9 не вказував. Також у якості судово-медичного експерта він приймав участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_9 . Він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_13 , у якого тілесні ушкодження мали місце на лівій стороні тулуба. У ОСОБА_13 з огляду на описаний у медичній документації характер тілесних ушкоджень, в тому числі передньої черевної стінки, можна зробити висновок про напрямок дії травмуючого предмета до ОСОБА_13 ззаду наперед та зліва на право. Зробити судження щодо прикладання значної чи незначної сили при завданні удару неможливо, оскільки від сили нанесення удару залежить глибина раньового каналу, однак у медичній документації відсутні дані про глибину раньового каналу. Допомога ОСОБА_13 надана була своєчасно, операцію ОСОБА_13 згідно медичних довідок було зроблено 13.06.2014 року до 17.30 год., в 20.00 год. він вже був у свідомості, був доступний до продуктивного контакту.

- поясненнями свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні про те, що вона працює у службі у справах дітей, до якої ОСОБА_9 з лютого 2014 року звертався з приводу надання дозволу на спілкування з його донькою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою йому не дозволяла спілкуватися матір дитини ОСОБА_16 . Діти у сім`ї ОСОБА_16 перебували на обліку у службі у зв`язку з невиконанням батьками своїх обов`язків, в т.ч. і дитина ОСОБА_9 з моменту свого народження дівчини.

· заявою ОСОБА_11 від 17.02.2014 року про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 /т. 1 а.с.147/
· витягом з кримінального провадження про внесення заяви ОСОБА_11 від 17.02.2014 року до ЄРДР/т. 1 а.с.160/

· висновком судово-медичної експертизи №75-ЛЗ/14 від 06.03.2014 року, згідно якої у ОСОБА_11 , 61 року, мали місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синців в лівій окологлазничній області, в області проекції дуги лівої виличної кістки, на лівій щоці, синці по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині та по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, які утворилися від дії тупих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими могли бути як руки так і ноги, можливо в строк і при обставинах, зазначених в постанові та потерпілою. Малоймовірно утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти росту. За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, синці - це легкі тілесні ушкодження /Т.1 а.с.148/.

· протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 06.05.2014 року, в ході якого ОСОБА_11 вказала місце вчинення злочину, розповіла та показала про обставини вчинення злочину, а саме, що 17.02.2014 року вона заходилась вдома за адресою АДРЕСА_3 з онуком. Коли прийшов ОСОБА_9 , то в ході конфлікту, який виник в них на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_9 наніс їй 1 удар ногою в область верхньої половини нижньої кінцівки; 1 удар ногою в область верхньої кінцівки ближче до тазостегнового суглобу; 1 удар ногою в область передпліччя, від чого вона впала на спину. Далі ОСОБА_9 підійшов до неї і наніс: 1 удар ногою в область грудної клітини; 3 удари в область виличної частини ближче до скроні, механізм спричинення тілесних ушкоджень відтворений і зафіксований за допомогою статиста /Т.1 а.с.150-155/.

· висновком судово-медичної експертизи №185-ЛЗ/14 від 30.05.2014 року, згідно якої показання ОСОБА_11 , дані в ході проведення слідчого експерименту від 06.05.2014 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичними даним в частині способу заподіяння та механізму утворення в останньої тілесних ушкоджень /Т.1 а.с.149/.

· заявою ОСОБА_12 від 13.06.2014 року про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 /т. 1 а.с.138/

· витягом з кримінального провадження про внесення заяви ОСОБА_12 від 13.06.2014 року до ЄРДР/т. 1 а.с.161/

· протоколом огляду місця події від 20.06.2014 року у камері №6 Лозівського ІТТ, в ході якого ОСОБА_9 добровільно видав сорочку кремового кольору зі слідами речовини бурого кольору, на якій малися пошкодження, а саме, розрив під рукавом з правової сторони/Т.1 а.с. 139-141/.

· протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2014 року з відеозаписом, в ході якого ОСОБА_12 вказав місце вчинення злочину, розповів та показав про обставини вчинення злочину, а саме, що 13.06.2014 року він разом з онуком ОСОБА_19 їхали у автобусі з м. Лозова. В автобусі він побачив, що ОСОБА_9 потягнув онука до себе, щоб той підійшов, тоді він забрав онука від ОСОБА_9 і сказав, щоб той не балакав з онуком, та при цьому чув, як ОСОБА_9 відповів, що коли вони приїдуть, то він розбереться з ними. В с. Олександрівка всі вони вийшли. Він з онуком пішли по вулиці, ОСОБА_9 залишився позаду. Через деякий час ОСОБА_9 наздогнав його та наніс йому удар ззаду по голові, спричинивши рану, з якої стала текти кров. Його кров забруднила сорочку ОСОБА_9 . Він упав на землю, він та ОСОБА_9 стали боротися. ОСОБА_9 , чимось у руці наносячи удар вдруге, перебив його трость для ходи, та потім уламком трості наніс 2-3 удари по голові знову, він від ударів прикривався. Потім ОСОБА_9 наносив йому удари по ногах. В цей час онук побіг додому про все сповістити. До місця події прийшли його донька ОСОБА_16 та син ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_9 побачив його сина ОСОБА_13 , то зайшов у двір ОСОБА_21 , тримав у руках частину трості для ходи. У двір ОСОБА_21 за ОСОБА_9 прослідував і ОСОБА_13 , за ними зайшов і він. Коли зайшов, то побачив, що ОСОБА_9 стоїть з вилами. Він сказав синові, що треба уходили, оскільки це чужий двір, і ОСОБА_9 стоїть з вилами, це погано закінчиться, на що ОСОБА_13 йому відповів, що все одно помститься ОСОБА_9 за його побиття. Він витягнув сина з двору, вони перейшли через дорогу. Середній також вийшов з двору, дорогу не переходив, пішов з вилами по іншому краю дороги, тримаючи вила поперед себе зубцями униз, направився на місце, де вони перед цим боролися, за ним прослідував ОСОБА_13 , який пропонував ОСОБА_9 розібратися по-чоловічому. Дійшовши до місця, ОСОБА_9 там зібрав свої речі. Потім пішов з цього місця по краю дороги, тримаючи вила поперед себе зубцями униз. ОСОБА_13 пішов ззаду за ОСОБА_9 посередині дороги. Потім йшов за ними він. Коли ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_9 , то запропонував тому розібратися як мужик з мужиком без вил, але той продовжував тримати вила. Коли ОСОБА_13 став підходити до ОСОБА_9 , то останній вдарив ОСОБА_13 вилами у лівий бік, сказав, що всіх переб`є. ОСОБА_13 від удару завалився на ліву сторону./Т.1 а.с.142-145/.

· висновком судово-медичної експертизи №202-ЛЗ/14 від 28.07.2014 року, згідно якої у ОСОБА_12 , 64 років, мали місце забита рана в лівій тім`яно-потиличної області, наслідком загоєння якої явився рубець, синці по переднім поверхням обох стегон у верхній третині, які утворилися від дії тупих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей або при ударі об такі, можливо в строк та при обставинах, зазначених у постанові та потерпілим. Ушкоджень, по своїй локалізації невиключаючих можливості їх утворення і в ході самооборони, не мається. По ступеню тяжкості - забита рана це легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, синці це легкі тілесні ушкодження/Т.1 а.с. 146/.

· витягом з кримінального провадження про внесення повідомлення чергової медсестри Лозівської ЦРЛ від 13.06.2014 року про виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження до ЄРДР/т. 1 а.с.162/

- протоколом огляду місця події від 14.06.2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості біля автодороги Ізюм-Лозова в с. Олександрівка Лозівського району Харківської області, на якій під кущем на відстані 11 м від електроопори №89 виявлені та вилучені металеві вила з дерев`яною рукояткою, вирізаною з необробленої гілки дерева. Вила мають чотири зубця, на час огляду на зубцях є нашарування речовини бурого кольору/Т.1 а.с.91-93/.

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 13.06.2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку автомобільної дороги з асфальтним покриттям місцевості, розташовану по АДРЕСА_3 , на якій було виявлено та вилучено на марлевий тампон речовину бурого кольору. З правової сторони від даної ділянки розташовано дерево, на гілці якого виявлено та вилучено чоловічий головний убір світло-сірого кольору з плямами речовини бурого кольору/Т.1 а.с.94-100/.

· висновком судово-медичної експертизи №254-ЛЗ/14 від 30.07.2014 року, згідно якої у ОСОБА_13 , 1983 року народження, мали місце чотири колоті рани лівої бічної поверхні тулуба, три з яких проникають в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені та одна рана проникає в черевну порожнину без пошкоджень внутрішніх органів, які утворилися від колючої дії гострого предмета та за своїм характером і взаєморозташуванням вказують на те, що могли утворитися від дії вил і могли бути заподіянні в строк і за обставин, зазначених у постанові ст..слідчого від 21.06.2014 року. За ступенем тяжкості вищевказані колоті поранення тулуба, що проникають у грудну та черевну порожнини це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_13 , могли бути заподіянні наданими на експертизу вилами. Не є достатніх судово-медичних даних для судження про взаєморозташування нападника і ОСОБА_13 в момент заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження ОСОБА_13 могли бути заподіянні в результаті одного ударного впливу вил, що мають чотири колючих штиря. Напрямок дії травмуючого предмета був зліва направо по відношенню до ОСОБА_13 . Колоті рани тулуба у ОСОБА_13 є небезпечними для життя тілесними ушкодженнями. Будь-яких тілесних ушкоджень, які за своєю локалізацією вказують на можливість свого утворення в ході самооборони ОСОБА_13 при його експертизі не встановлено/Т.1 а.с.103-106/.

· висновком судово-медичної експертизи №690-Ц/2014 р. від 17.07.2014 року, згідно якої на металевій частині вил на чотири зубця темно-коричного кольору з довжиною зубців 24,0 см, які були вилучені при огляді місця події, в об`єктах № 2, 3(на двох зубцях) виявлені сліди крові. /Т.1 а.с.107-110/.

· висновком судово-медичної експертизи №235-И/14 від 07.07.2014 року з таблицею, згідно якої кров ОСОБА_13 належить до групи А з ізогемагглютініном анти-В. Кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анти-В. На сорочці(об`єкти № 1-3, 5-7), вилученій в ході огляду місця події, виявлено кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якого від ОСОБА_13 не виключається. Однак, неможливо також виключити можливість походження даної крові і від ОСОБА_9 при наявності в останнього ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею на момент вказаних подій. На цій же сорочці, в об`єкті № 4, виявлені незначні сліди крові людини. /Т.1 а.с.111-113/.

· Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №65 від 13.06.2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено/Т.1 а.с.117/.

· Актом судово-психіатричного експертизи №623 від 14.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 на теперішній час ознак психозу і недоумства не виявляє, виявлений синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_9 перебував поза будь-якого тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. /Т.1 а.с.123-125/.

· протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2014 року з відеозаписом, в ході якого ОСОБА_9 вказав місце вчинення злочину, розповів та показав про обставини вчинення злочину, а саме, що 13.06.2014 року він їхав в автобусі з м. Лозова разом з ОСОБА_12 та онуком останнього ОСОБА_18 . Оскільки було багато людей в автобусі, то ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_19 сісти на руки до нього, на що ОСОБА_12 розпочав сварку. В с. Олександрівка всі вони вийшли з автобусу. ОСОБА_9 наздогнав ОСОБА_12 з онуком та почав питати, чому вони не дають бачиться з його донькою та чого він не дозволив в автобусі взяти ОСОБА_19 на руки, на що ОСОБА_12 став висловлюватися нецензурно та потім між ними виникла бійка, в ході якої вони впали на асфальт та почали боротися, ОСОБА_12 бив його частиною трості. Потім ОСОБА_9 пішов в домоволодіння ОСОБА_21 , зайшов у двір, пройшов до сараю, де поставив свої речі, вийшов випити води у дворі та побачив, що в двір зайшов ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_12 . Між ними знов виникла сварка, потім бійка, ОСОБА_13 хотів подратися, він став відходити назад. При цьому він помітив, що в нього зникли окуляри та телефон. Від зайшов в сарай, узяв вила та вийшовши спитати у ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , чи це вони взяли його телефон та окуляри, на що ті сказали, що нічого не брали. ОСОБА_13 став протягувати до нього кулаки. Після чого він з вилами вийшов з двору ОСОБА_21 , вила тримав направленими донизу під правою пахвою та придержував кистю правої руки. Правою рукою він може лише придержувати, вона в нього є хворою та слабкою. Потім він пішов до місця, де перед цим відбулася бійка з ОСОБА_12 , де і знайшов окуляри та телефон, положив в карман. При цьому ОСОБА_29 йшли за ним, ОСОБА_13 до нього задирався. Потім ОСОБА_13 підбіг до нього ззаду, він відчув удар з боку вил. Після чого він з вилами в одній руці, та частиною трості для ходи в іншій руці пішов знов в домоволодіння ОСОБА_21 , ОСОБА_12 пішов за ним. Він зайшов у домоволодіння ОСОБА_21 , закрив за собою калитку, ОСОБА_12 не увійшов у двір. Потім він залишив в сараї вила та частину трості, забрав свої речі та поїхав до знайомого в с. Миколаївка, куди через незначний час і приїхала за ним міліція. Вбивством він нікому не погрожував./т.1 а.с.211-214/

· витягом з кримінального провадження № 0001327 про внесення заяви ОСОБА_9 від 17.06.2014 року про завдані йому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тілесні ушкодження до ЄРДР/т. 1 а.с.215/

- висновком судово-медичної експертизи №200-ЛЗ/14, яка проводилася з 14.06.2014 року по 16.06.2014 року, згідно якої у ОСОБА_9 виявлені садна на лобі справа (5Х3,5см), в області проекції дистальних головок 3,4 п`ясткових кісток лівої кисті (0,8Х0,4см і 0,5Х0, 4 см), на тильній поверхні правої кисті в області четвертої п`ясткової кістки (3Х2см), в області проекції дистальних головок 3,4 п`ясткових кісток правої кисті (1Х0,3см і 0,4Х0,3см), на розгинальній поверхні лівого ліктя (3Х2,8см), на задній поверхні лівого надпліччя (4Х1,8см), на передніх поверхнях правого (2,5Х2см) і лівого (3,4х3см) колін, синці на передній поверхні лівого плеча у верхній третині (3х1,5см), на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній і середній третині (17х12см), на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині (12х11см), на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині (10х8см), які утворилися від дій тупих (тупого) тве рдих предметів, що не відобразили своїх індивідуальних особливостей і були отримані в термін менше доби до часу огляду ОСОБА_9 . За ступенем тяжкості садна і синці - це легкі тілесні ушкодження. Садна в області проекції дистальних головок 3,4 п`ясткових кісток лівої кисті, на тильній поверхні правої кисті в області четвертої п`ясткової кістки і в області проекції дистальних головок 3,4 п`ясткових кісток правої кисті за своєю локалізацією не виключають можливості свого утворення в ході самооборони ОСОБА_9 /т.1 а.с. 216-217/.

· постановою старшого слідчого СВ Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області від 26.06.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001327 від 18.06.2014 року за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з малозначністю, постанова ОСОБА_9 не оскаржувалася/т.1а.с.218-219/.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, вважає їх допустимими, відносними і достовірними і бере їх за основу при винесенні обвинувального вироку щодо обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази, суд знаходить вину ОСОБА_9 доказаною, а його дії такими, що підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння., за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, змінюючи обвинувачення ОСОБА_9 по епізоду у відношенні потерпілого ОСОБА_13 з ч.2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, суд виходить з наступного.

Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Виходячи із положень ч.1 ст. 15 КК України, замах на злочин можна вчинити тільки з прямим умислом. Реалізація замаху на умисне вбивство з непрямим умислом неможлива.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд ураховує поведінку винного і потерпілого ОСОБА_13 , що передувала події. З фактичних обставин справи убачається, що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_13 на побутовому грунті виникла сварка, ініціатором сварки між ними був ОСОБА_13 . Нанесення ОСОБА_9 удару вилами відбулося під час сварки з ОСОБА_13 з мотиву особистої неприязні до потерпілого. Удар вилами був одиничний, у медичній документації відсутні дані про глибину раньового каналу, заподіяного спричиненням удару вилами. Удар вилами був нанесений ОСОБА_9 з незначним зусиллям, оскільки він є інвалідом 3 групи, має захворювання правої руки, її обмежену рухливість. Умисел ОСОБА_9 по відношенню до наслідків був направлений на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_13 . При цьому суд також бере до уваги, що після заподіяння потерпілому зазначених тілесних ушкоджень обвинувачений мав реальну можливість довести до завершення нібито наявний у нього умисел на вбивство потерпілого, проте цього не бажав і не зробив.

В своїх показаннях про обставини справи ОСОБА_9 підтверджував, що не мав умислу на нанесення удару у життєво важливі органи ОСОБА_13 , не цілився, не бажав смерті ОСОБА_13 , не припускав можливості настання від його дій смерті ОСОБА_13 . Пояснення ОСОБА_9 , який заперечував умисел на замах на умисне вбивство, не спростовані стороною обвинувачення.

Оцінюючи показання обвинуваченого по епізоду у відношенні потерпілого ОСОБА_13 щодо наявності в його діях права на необхідну оборону, суд виходить з того, що під час судового слідства не надано доказів, які б вказували на це, суд ставиться до них критично і вважає їх неспроможними, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі наявних доказів. В ході сварки ОСОБА_9 , розуміючи, що при собі має вила, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначеними вилами наніс удар в бокову область тулубу. При цьому потерпілий не мав в руках ніяких предметів для завдання шкоди здоров`ю обвинуваченого, тобто не уявляв загрози обвинуваченому. Обвинувачений також міг відштовхнути ОСОБА_13 . З показань потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 випливає, що жодних предметів, які б могли бути використані ними у них у руках не було, що узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема, висновком судово-медичної експертизи у відношенні ОСОБА_9 , показами свідків. Будучи опитаним експертом 14.06.2014 року в ході проведення судово-медичної експертизи № 200-ЛЗ/14, даючи показання в ході проведення слідчого експерименту від 14.06.2014 року ОСОБА_9 не вказував про нанесення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_13 , в т.ч. металевим прутом. Суд розцінює зазначену версію обвинуваченого як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Як доказ вини обвинуваченого, суд приймає його зізнавальні показання в ході судового слідства, які відповідають іншим об`єктивним доказам у справі.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 вчинив злочини невеликої тяжкості та тяжкий злочин( ст. 12 КК України).

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, розлучений, має сина - ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зі слів дочку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовому обліку не перебуває, не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, якому протипоказаний важкий фізичний труд, праця з обов`язковими тонкими точними рухами пальців обох кистей, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2010 року з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», за місцем проживання характеризується негативно/Т.1 а.с. 114-123/.

Таким чином, враховуючи викладене, кількість злочинів, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим злочинів, форму вини й мотиви вчинення кожного з злочинів, тяжкість їх наслідків, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України у суду немає, а виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину і призначає йому покарання спочатку окремо за кожний злочин в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, після чого остаточно визначає покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою суд залишає до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислює з моменту фактичного затримання 13.06.2014 року /Т. 1 а.с.134-136/.

Судових витрат у справі немає.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання

- за ч.1 ст.121 КК України у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років.

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді ОБМЕЖЕННЯ волі строком на ДВА роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 до відбуття покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на П`ЯТЬ років.

Обрану міру запобіжного заходу ОСОБА_9 - тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з момента фактичного затримання - 13.06.2014 року /Т. 1 а.с.134-136/.

Речові докази:

· Чоловічий кашкет, вила та чоловічу сорочку, які зберігаються у кімнаті зберігання Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області, - знищити /Т.1 а.с.101,102/

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3