АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/341/15 Справа № 707/2737/14-к Категорія: ст.307 ч.2, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретар ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляціями прокурора та адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.02.2015 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

засуджено за

- ч.2 ст.307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч.2 ст.315 КК України 6 років позбавлення волі;

- ч.2 ст.317 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу змінено з домашнього арешту на тримання під вартою.

Вирішена доля судових витрат та речових доказів, відповідно до положень ст. 124, 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він 23.07.2014р., перебуваючи на полі біля с.Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, виявив дикорослі кущі коноплі, після чого умисно придбав, а саме нарвав листя коноплі, які переніс до свого місця проживання в АДРЕСА_1 . Після чого, взявши суцвіття конопель з листям, прийшов в домоволодіння своєї знайомої ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , де висушив рослини коноплі за допомогою утюжка для рівняння волосся, перетер долонями та помістив до паперового згортка. Цього ж дня о 14-30год. перебуваючи неподалік нового кладовища в с.Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_8 умисно, незаконно збув за грошові кошти в сумі 100грн. гр. ОСОБА_11 паперовий згорток з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/1106 від 24.07.2014р. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,86гр.

Крім цього, в кінці лютого 2014 року ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , шляхом пропозиції схилив до вживання наркотичного засобу канабісу, свою неповнолітню знайому ОСОБА_12 , 1998р.н., яка погодившись, у гаражному приміщенні вказаного домоволодіння, вжила особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс за допомогою наданого ОСОБА_8 саморобного пристрою для паління.

Крім цього, в кінці лютого 2014 року ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , надав своїй неповнолітній знайомій ОСОБА_12 гаражне приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу та надав саморобний пристрій для його незаконного вживання.

Крім цього, ОСОБА_8 в кінці лютого 2014 року, повторно, умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , шляхом пропозиції схилив до вживання наркотичного засобу канабіс, свого знайомого ОСОБА_13 , 1993р.н., який погодившись, у гаражному приміщенні вказаного домоволодіння, вжив особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс за допомогою наданого ОСОБА_8 саморобного пристрою для паління.

Крім цього, ОСОБА_8 в кінці лютого 2014 року, повторно, умисно, незаконно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , надав своєму знайомому ОСОБА_13 гаражне приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу та надав саморобний пристрій для його незаконного вживання.

Як вбачається з апеляції прокурора, останній просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Так, суд першої інстанції в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, а саме в супереч вимогам а.2 п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., оскільки однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають так як одне із них покарання призначене не у максимальних межах санкції статті.

В апеляції адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 порушується питання про зміну вироку відносно ОСОБА_8 , а саме пом`якшення відносно останнього покарання, шляхом застосування ст.69, 75 КК України. Мотивуючи тим, що обвинувачений позитивно характеризується, активний в громадському житті села, хворіє, доглядає за матір`ю, а також дідом та бабою, які є інвалідами 2 групи, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляцію, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним злочинів передбачених: ст.307 ч.2, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і які не оспорюються в апеляціях прокурора та адвоката. Дії ОСОБА_8 за ст.307 ч.2, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України вірно, що також не оспорюється в апеляціях прокурора та адвоката.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 підлягає зміні, як того просить прокурор у апеляції в частині призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно абзацу 2 п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом 1 інстанції ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.315 КК України призначено 6 років позбавлення волі. Вказані покарання є однаковими за розміром та видом, але не призначені у максимальних межах санкцій статтей 315 та 307 КК України.

Враховуючи вищевказане та положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", колегія суддів вважає, як вірно зазначив прокурор, що суд в порушення вимог законодавства про кримінальну відповідальність не вірно обрав спосіб призначення покарання за сукупністю злочинів, а саме застосував поглинання покарань, які є однаковими за розміром та видом, але не призначені у максимальних межах санкцій статтей 315 та 307 КК України.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.02.2015 року, відносно ОСОБА_9 зміні в частині призначеного покарання.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки за ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України вина ОСОБА_8 доведена повністю, що не оскаржується в апеляціях - призначити йому покарання за ч.2 ст.307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.315 КК України 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.317 КК 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, а за попереднім місцем навчання характеризується посередньо, наявність обставини, яка пом`якшує його покарання - щире каяття.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, позитивні дані про особу ОСОБА_8 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.315 та ч.2 ст.317 КК України до мінімальної границі санкції вказаних статей обвинувачення.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляції захисника обвинуваченого про застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст.69, 75 КК України, є безпідставним.

Відповідно до вимог ст.69 КК України, основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, може бути призначено за наявності кількох обставин (2 і більше), що пом`якшують покарання.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду 1 інстанції, в якості обставин, що пом`якшують покарання, ОСОБА_8 було враховано лише одну обставину щире каяття, інших пом`якшуючих обставин не було встановлено і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляції захисника про те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, активний в громадському житті села, хворіє, доглядає за матір`ю, дідом та бабою, які потребують його допомоги, колегія суддів розцінює як позитивні дані про особу обвинуваченого, які не можна в даному випадку віднести до обставин, пом`якшуючих покарання. При цьому, вказані позитивні обставини про особу обвинуваченого ОСОБА_8 є підставою для призначення мінімального покарання встановленого ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України.

Доводи апеляції захисника про необхідність пом`якшення покарання у зв`язку з хворобою обвинуваченого, є необґрунтованими та протирічать матеріалам справи. Так, в ході апеляційного розгляду стороною захисту надано медичну довідку, згідно якої стан здоров`я ОСОБА_8 задовільний.

Відповідно до ст.75 КК України, суд може звільнити особу від відбування покарання з випробуванням при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, при цьому, ОСОБА_8 за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України призначено мінімальне покарання 6 років позбавлення волі, тому у даному випадку застосування ст.75 КК України не передбачено Законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 частковому задоволенню. Вирок суду 1 інстанції підлягає зміні в частині, призначеного покарання. А саме, пом`якшити покарання ОСОБА_14 :

- за ч.2 ст.315 КК України з 6 років позбавлення волі до 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.317 КК України з 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

- за ч.2 ст.315 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора задовольнити, а апеляцію адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.02.2015 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині, призначеного покарання.

Пом`якшити покарання ОСОБА_14 :

- за ч.2 ст.315 КК України з 6 років позбавлення волі до 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.317 КК України з 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

- за ч.2 ст.315 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.02.2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :