Справа № 336/2281/15-к
Провадження № 1-кп/336/277/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області, українки, громадянки України, яка має середньо спеціальну освіту за спеціальністю фельдшер, не працюючої, розлученої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 10.12.1992 року Криворізським районним судом Дніпропетровської області за ст. 101 ч. 3 КК України (1960) до 7 років позбавлення волі,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
31 березня 2015 року від заступника прокурора Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_11 в провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги Кримінального процесуального кодексу України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 вважають неможливим призначити провадження до судового розгляду, вказуючи, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, мотив і умисел останнього. В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказані в повному обсязі вчиненні процесуальні дії та рішення, тому просить повернути обвинувальний акт прокурору.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. З приводу заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , просили прийняти рішення на розсуд суду.
Потерпілий висловив позицію щодо прийняття рішення на розсуд суду.
Вислухавши сторін провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, колегія судів вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Кримінальне провадження підсудне Шевчнківському районному суду м.Запоріжжя.
Однак, як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам КПК України, зокрема, вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України.
Згідно вимог, що встановлені для складання і затвердження обвинувального акту, які закріплені в ст. 291 КПК України, зокрема в п. 5 частини другої цієї статті, обвинувальний акт в обов`язковому порядку має містити у тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
У відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Частиною першою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладений на слідчого, прокурора.
Згідно зі ст. 110 ч. 4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
У обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 скоїли умисне вбивство потерпілого, однак характерні конкретні обставині при вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, які свідчать про те, що винні були переконані у настанні злочинного наслідку (умисна форма вини при вбивстві) не відображені, відсутній мотив злочину, не зазначена форма вини. Так, виходячи з мотиву і мети визначальним є суб`єктивне ставлення особи до настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків: при умисному вбивстві - настання смерті потерпілого охоплюється умислом винного; в разі заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю. Для застосування ст. 119 КК України необхідно встановити наявність необережної вини щодо злочинного наслідку - смерті іншої людини. Саме ж діяння з боку обвинуваченого ОСОБА_9 , що призвело до даного результату, може бути як необережним, так і умисним, а встановлення мотиву при умисному вбивстві може вплинути на кваліфікацію дій осіб за ч. 2 ст. 115 КК України.
В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, в акті не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, умисел вини в діях обвинувачених не мотивований.
Також, згідно обвинувачення ОСОБА_7 , остання, вказаного в обвинувальному акті дня та у вказаний час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_12 , з метою його вбивства, вибігла з коридору на кухню де взяла ніж та повернулася до коридору де нанесла ОСОБА_12 наявним у неї ножем не менше двох ударів в область спини, в той же час як вбачається з обвинувачення ОСОБА_9 , то ОСОБА_7 при вказаних подіях нанесла чотири удари ножем в область спини потерпілого.
Крім того, згідно обвинувачення ОСОБА_7 вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи №3642 від 11.11.2014 року тілесні ушкодження від дій обвинуваченої ОСОБА_7 у виді колото-різаної рани з пошкодженням правої легені, на задній поверхні грудної клітини справа, по задній під паховій лінії; проникаюча, колото-різана рана з пошкодженням правої легені на задній поверхні грудної клітини справа; проникаюча, колото-різана рана, з пошкодженням селезінки на задній поверхні грудної клітини зліва; проникаюча, колото-різана рана з пошкодженням правої легені на правій боковій поверхні грудної клітини; проникаюча, колото-різана рана, з пошкодженням печінки на правій боковій поверхні тулуба, які являються тяжкими тілесними ушкодженнями, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
В той же час, згідно обвинувачення ОСОБА_9 вбачається, що згідно вищевказаної експертизи тілесні ушкодження від дій обвинуваченого ОСОБА_9 у виді забитої рани в тім`яно-потиличні області зліва; забитої веретеноподібної рани в лобно-тім`яній області зліва; забитої дугоподібної рани в лобно-тім`яній області зліва; забитої косовертикальної, веретеноподібної рани в правій скроневій області; сім забитих ран в лобній області справа; забитої рани на рівні правої брови; забитої, косовертикальної рани на верхньому повіці правого ока; дві забиті поверхневі рани на шкірі верхньої губи справа; забитої рани на підборідді; багато-уламковий перелом кісток склепіння черепа; повний поперечний перелом нижньощелепної кістки на рівні перших зубів, які являються тяжкими тілесними ушкодженнями, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Зазначені й вказані судом вище в обвинувальному акті дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, в той же час, як вбачається з обвинувачення ОСОБА_7 , останній інкримінуються аналогічні тілесні ушкодження лише як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя. Отже, не зрозуміло від яких дій та кого саме, все ж таки настала смерть потерпілого. Також, не зрозумілим є й те, що ОСОБА_7 наносила удари предметом ніж, а ОСОБА_9 предметом битою, які мають свої властивості та травматичний ефект, однак ОСОБА_7 інкримінуються тілесні ушкодження, які й ОСОБА_9 який як вже суд наголошував, наносив удари битою, в той час коли ОСОБА_7 інкримінується лише нанесення ударів ножем.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що 29.09.2014 року приблизно о 13-30 годині обвинувачені разом з потерпілим який був вбитий, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 вживали спиртні напої. Однак згідно обвинувального акту в подальшому між сторонами виник конфлікт який переріс в бійку з летальним випадком, при цьому час вчинення самого злочину обвинуваченими в обвинувальному акті не зазначено, а вказано лише про початок вживання сторонами спиртних напоїв.
З урахуванням вищенаведеного судом, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пред`явлено не конкретизоване обвинувачення, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та вимог ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинувачених на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення.
Крім того, зазначаючи у обвинувальному акті про те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий, слідчий посилається лише на зазначення дати вироку та строк на який особу було засуджено, без зазначення відомостей щодо виконання вироку, що перешкоджає суду вирішити питання про погашення у ОСОБА_9 судимостей.
Відповідно до ст. 291 ч. 4 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Як вказує ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.
Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до ст. 109 ч. 2 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, в ньому не зазначено час проведення процесуальних дій, а також взагалі відсутні процесуальні рішення.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування (переліку процесуальних рішень) а саме №54 зазначено про прийняття постанови про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням, під №55 зазначено таке процесуальне рішення як залучення в якості захисника адвоката ОСОБА_13 , під №62 зазначено про прийняття слідчим постанови про залучення захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , однак кому було залучено вказаних захисників не зазначено.
Крім того, в реєстрі не зазначено про повідомлення про надання доступу до матеріалів, а також про відкриття захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_8 матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається що ці вимоги виконані. У реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 (№164) та ОСОБА_9 (№169) при цьому не зазначено з якої на яку статтю КК України було змінено підозру. Крім того, згідно ч. 4 ст. 278 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань всупереч вимогам ст. 279 КПК України, зазначені відомості не внесені. Взагалі з реєстру вбачається, що слідчим було повідомлено про підозру ОСОБА_7 (№162) та ОСОБА_9 (№157) без зазначення за якою саме статтею КК України.
Крім того, в матеріалах вказаного обвинувального акту міститься довідка про речові докази по даному провадженню без їх переліку, та й в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про постанови про визнання речових доказів у даному провадженні (№38,40,41), однак не зазначено які саме по даному провадженню предмети визнані речовими доказами, відсутній їх перелік.
Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (№30,31) зазначено про призначення судової експертизи холодної зброї, в той же час не вказано, який об`єкт визнаний холодною зброєю.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (№39) зазначено про прийняття слідчим постанови, однак взагалі не вказано про що слідчий прийняв постанову.
Поряд із цим, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_7 слідчим зазначено заставу, однак не зазначено розмір застави.
Вказані обставини приводять суд до переконання, що реєстр матеріалів досудового розслідування слідчим складено формально, що є неприпустимим.
При таких обставинах суд вважає такі порушення вимог КПК України істотними і такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 91, 290, 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Учасниками процесу не заявлялись клопотання про обрання, зміну чи скасування заходу забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим вказане питання судом не розглядалось.
Керуючись ст. ст. 91, 92, 291, 314, 371, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Повернути обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - прокурору, що його затвердив, для приведення у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту обраний на підстави ухвали суду від 02.04.15 до 30.05.15 залишити без змін.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді застави залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Шевченкііський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3