Справа № 346/593/15-к
Провадження № 11-кп/779/189/2015
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001094 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угорники, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 125 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Коломийського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
За вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України у тому, що він завдав умисно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій та призначено покарання - 150 год. громадських робіт.

Як вбачається з вироку суд першої інстанції встановив, що 10 грудня 2014 року біля 15 год. в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час якої обвинувачений вдарив потерпілу кулаком руки в обличчя та один удар кулаком руки в ліву ділянку грудної клітки, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої молочної залози, який відноситься до легких тілесних ушкоджень та забою м`яких тканин правої надбрівної ділянки з підшкірною гематомою, садном шкіри, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, мотивуючи свою позицію тим, що в судовому засіданні не було доведено, що він спричинив тілесні ушкодження потерпілій, маючи при цьому цілеспрямований намір на вчинення саме таких дій, тобто діючи умисно. Суд послався на покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також на висновок судмедексперта № 355 від 24 грудня 2014 року.

Вважає, що суд дав неправильну та необ`єктивну оцінку наведеним доказам, які є явно недостатніми для підтвердження його вини. Свою позицію ґрунтує на наступних доводах.

Жоден зі свідків не дав чітких показів щодо підтвердження того факту, що вони були очевидцями події. Не заперечував і не заперечує той факт, що між ним та потерпілою в той день відбулася словесна сутичка. Але такі сутички між ними відбувалися не вперше, і головною їх причиною була неприязнь до нього з боку потерпілої, а також намагання з її боку провокувати його на протиправні дії. Його дії обмежилися лише словесною сваркою з потерпілою, жодних ударів він їй не наносив і не мав наміру цього робити. Ні один із вищезазначених свідків не підтвердив того факту, що бачив, як він наносив удари потерпілій, як стверджує остання. Свідки не змогли пояснити і не конкретизували свої свідчення стосовно тих обставин, які по даній категорії справ мали би бути встановлені та мати важливе значення, а саме: яким чином ним наносилися удари, в яку область тіла, якою рукою ( ногою ), чи падала потерпіла на землю ( як знов таки стверджує вона сама ) тощо.

Що стосується показів самої потерпілої ОСОБА_16 , то вона в суді визнала той факт, що має з ним неприязні стосунки. В своїх показах не була послідовна, плуталася щодо обставин події. Відповідно, вважає, що такі свідчення потерпілої не можуть судом братися до уваги, як основний доказ його вини, суд мав би дати їм справедливу, об`єктивну та неупереджену оцінку, виходячи, в першу чергу, з того, що вона довгий час знаходиться в неприязне них стосунках з ним, а тому її покази не можуть вважатися як правдиві та такі, що дані об`єктивно.

У висновку судово-медичної експертизи № 355 від 24 грудня 2014 року, в п. 2 підсумків, зазначено : «Враховуючи характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , не виключається можливість їх спричинення як від ударів кулаками рук чи іншими тупими твердими предметами, так і в результаті падіння на площині з положення стоячи, з ударом до виступаючих тупих твердих предметів.»

В судовому засіданні експерт підтвердив що він не може категорично стверджувати, що дані тілесні ушкодження потерпілою отримані саме в результаті нанесення ним ударів. Вважає, що по справі не зібрано достатньо доказів, якими суд може обґрунтувати його вину у скоєнні вказаного умисного кримінального правопорушення.

Всі сумніви по справі мають тлумачитися на користь обвинуваченого. А належних та достовірних доказів по справі щодо його винуватості не встановлено.

Вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. При оцінці доказів порушено ст. 94 цього Кодексу.

Вважав би за необхідне дослідити в ході апеляційного розгляду його скарги всі докази, наведені ним вище, на які посилався суд першої інстанції у вироку, а саме : показання потерпілої ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , а також пояснення експерта та висновок експерта № 355 від 24 грудня 2014 року та дати оцінку вказаним доказам з точки зору їх достовірності, взаємозв`язку та достатності для спростування висновку суду щодо доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та прийняття остаточного рішення про закриття кримінального провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому зазначив, відповідно мотивуючи свою позицію, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд першої інстанції під час судового розгляду та ухвалення обвинувального вироку, повно та об`єктивно дослідив всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевірив їх доказами, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а також дотримався норм кримінального процесуального закону під час розгляду справи та ухвалення вироку, що полягає в наступному. А клопотання про дослідження доказів вважає необґрунтованим виходячи зі змісту ч. 3 ст. 404 КПК України яка передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Але заявник на його думку не навів жодних аргументів щодо обґрунтування неповноти або наявності порушень.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали. При цьому обвинувачений вважав, що показання свідків та потерпілої і суть письмових доказів у вироку викладені правильно, дослідження їх слід провести шляхом надання їм іншої оцінки ніж це зробив суд першої інстанції, але потреби заслуховувати показання вказаних осіб та оголошувати документи потреби не вбачав.

Заслухавши сторін, перевіривши та вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При розгляді кримінального провадження та складанні вироку суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Колегія суддів, погоджуючись з вироком, як і суд першої інстанції, теж виходить з того, що незважаючи на позицію обвинуваченого, його вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується наступними доказами, які спростовують позицію апелянта щодо його невинуватості.

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду ствердила, що 10 грудня 2014 року біля 16 год., обвинувачений побачивши її, нецензурно вилаявся до неї. А коли поверталася через деякий час, то вибіг на дорогу, кричав, щоб вона тут не ходила, а згодом штовхнув в плече та завдав удар в голову і в лівий бік. На її крики підбіг внук, допоміг піднятися і вони пішли додом.

Показаннями свідків : ОСОБА_18 , яка підтвердила, що в грудні 2014 року ОСОБА_6 , який є її чоловіком різав на вулиці свиню. Побачила з вікна, як по стежці пройшла ОСОБА_9 . Почула крики, сварилися її чоловік та потерпіла. ОСОБА_10 , яка підтвердила, що 10 грудня 2014 року до неї в гості зайшла потерпіла ОСОБА_9 і поскаржилася, що її знову зачіпає та обзиває ОСОБА_6 , хоче її бити. Згодом пішла додому, однак через декілька хвилин повернулася та сказала, що обвинувачений хоче її бити, бачила, що коли потерпіла проходила повз ОСОБА_6 , останній протягав до потерпілої руки намагаючись вдарити, але вона розвернулася та повернулася в дім, удару і падіння потерпілої не бачила. ОСОБА_11 підтвердив, що в грудні 2014 року допомагав ОСОБА_6 різати порося. Бачив, як по дорозі пройшла потерпіла. Чув крики і сварку, самого конфлікту не бачив. ОСОБА_12 підтвердив, що працює дільничним інспектором. 10 грудня 2014 року поступив виклик через чергову частину з повідомленням про конфлікт між ОСОБА_19 і ОСОБА_16 в с. Голосків. Приїхавши на виклик побачив, що у потерпілої ОСОБА_9 на обличчі було почервоніння і набряк. Відібрали в неї пояснення і протокол заяву. ОСОБА_13 підтвердила, що потерпіла є її мамою. 10 грудня 2014 року по телефону мама повідомила, що її побив ОСОБА_6 . Тоді вона по телефону викликала міліцію. ОСОБА_14 підтвердив, що в грудні 2014 року ОСОБА_20 , який є внуком потерпілої залишав в нього на подвір`ї автомобіль, а коли ввечері забирав, то повідомив, що бабу побив ОСОБА_6 . ОСОБА_15 підтвердив, що в грудні 2014 року приїхав в с. Голосків до баби, допоміг їй по господарству. Почув її крики та побачив через вікно, що ОСОБА_6 нападає на ОСОБА_9 , робить в напрямку до неї рухи руками. Вибіг з хати та побачив, як його баба, ОСОБА_9 , вже лежить на землі. Показання судмедексперта в суді, що наявні в ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися в тому числі і в результаті ударів кулаками рук.

Крім цього вина ОСОБА_6 підтверджується також рядом письмових доказів, зокрема, висновком судово-медичної експертизи, зазначеним вище і іншими письмовими доказами, зазначеними по вироку суду.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаного доведена зазначеними судом доказами, а позиція апелянта спростовується аналізом цих доказів у їх сукупності, а тому вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і вмотивованим і. відповідно, підстав для задоволення заявлених обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційних вимог не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року щодо нього за ч. 2 ст. 125 КК України без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її оголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2