Справа № 495/1765/15-к

ВИРОК
31.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює оператором АЗС, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України,-
сторони кримінального провадження:
старший прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію. На виконання зазначеного вище Указу 31 березня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 березня 2014 року № 134-ОС обвинувачений ОСОБА_3 призначений на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2-ї категорії водія 2-го відділення інспекторів прикордонної служби) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
На підставі рішення атестаційної комісії від 29 серпня 2014 року
№ 13 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від
01 вересня 2014 року № 355-ОС обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду водія 2-го відділення інспекторів прикордонної служби 2-ї прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури.
Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, обвинувачений ОСОБА_3 був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
05 вересня 2014 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі вимог розпоряджень АДПСУ від 13 серпня 2014 року № Ш/24-1411 «Про формування оперативно-бойової прикордонної комендатури» та від 17 серпня 2014 року № Ш/24-1445 «Про введення штатної оперативно-бойової прикордонної комендатури» з метою якісної підготовки персоналу оперативно-бойової прикордонної комендатури в особливий період в країні, удосконалення спеціальних знань та практичних навичок, необхідних для виконання за призначенням виданий наказ від 05 вересня 2014 року
№ 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури».
07 вересня 2014 року о 10.00 годині начальником зборів полковником ОСОБА_5 до особового складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, в тому числі і до обвинуваченого ОСОБА_3 , доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 вересня 2014 року № 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури».
Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , порушуючи статті 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 07 вересня 2014 року о 10.00 годині АДРЕСА_2 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 07 вересня 2014 року на польові навчання у складі оперативно-бойової прикордонної комендатури не вибув.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений пояснив наступне. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 березня 2014 року він був призначений на посаду патрульного відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 07 вересня 2014 року о 10.00 годині начальником зборів полковником ОСОБА_5 до особового складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, в тому числі і до його відома було доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 вересня 2014 року № 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури». 07 вересня 2014 року він не вибув на польові навчання за станом здоров`я, але до лікаря він звернувся лише 28.09.2014 року. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 402 ч.1 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивні характеристики за місцем несення військової служби, за місцем роботи та за місцем проживання, був нагороджений грамотою за сумлінне виконання службових обов`язків під час навчального збору, працює оператором на АЗС, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання (а.с. 24-29, 39).
Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, працює, має виключно позитивні характеристики за місцем роботи, проживання та несення військової служби, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі, та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільні позови, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обиралась.
Цивільні позови, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та старшому прокурору.
СУДДЯ