Справа №784/3797/13 23.08.2013 23.08.2013 23.08.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/233/2013
Головуючий суду І інстанції
Категорія:накладення арешту
суддя Кузьменко В.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді Ржепецького
О.П.,

суддів Семенчука О.В.,
Чебанової-Губарєвої Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
матеріали кримінального провадження №
0004653 за апеляційною скаргою
скаржника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого
судді Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 серпня 2013 року, якою

задоволено клопотання слідчого СВ
Заводського РВ Миколаївського ММУ УМВС
України в Миколаївській області
Литовки С.О. про накладення арешту на
автомобіль марки «Toyota» модель «Camry», 2007
року випуску, легковий седан чорного
кольору, номер шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
номер для разових поїздок НОМЕР_3,
регіон 11,

в с т а н о в и л а :

З наданих матеріалів вбачається, що
12.08.2013 р. за заявою потерпілого ОСОБА_2
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесено відомості за №
0004653 про те, що 31.07.2013 р. близько 14.00
години невстановлена особа,
знаходячись в м. Києві, шляхом обману та
зловживаючи довірою заволоділа
автомобілем «Toyota Camry» реєстраційний
номер для разових поїздок НОМЕР_3, який
належить ОСОБА_2, чим завдала майнову
шкоду в розмірі 153 000 грн.

13.08.2013 р. старший слідчий СВ Заводського
РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області Литовка С.О. звернувся до суду з
клопотанням про накладення арешту на
автомобіль марки «Toyota» модель «Camry», 2007
року випуску, легковий седан чорного
кольору, номер шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
номер для разових поїздок НОМЕР_3,
регіон 11, з метою унеможливлення
відчуження та встановлення єдиного
законного власника вказаного
автомобіля та повернення його
законному власнику з урахуванням того,
що право власності на автомобіль
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію зазначеного транспортного
засобу на ім'я ОСОБА_4

Задовольняючи клопотання слідчого,
слідчий суддя послався на те, що в
матеріалах кримінального провадження
міститься достатньо доказів, які
свідчать про факт вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та
достатньо підстав для застосування
заходу забезпечення кримінального
провадження у виді арешту автомобіля
марки «Toyota» модель «Camry», 2007 року
випуску, легковий седан чорного
кольору, номер шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
номер для разових поїздок НОМЕР_3,
регіон 11,.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати. Зазначає, що
судом проігноровані вимоги
Кримінального процесуального кодексу
України. Зокрема, вимоги ст. 170 КПК
України - він не є підозрюваним, ні
обвинуваченим у кримінальному
проваджені і ніякої цивільної
відповідальності зі дії осіб, які мають
такий процесуальний статус не несе.
Вважає, що належний йому автомобіль не
відповідає встановленим ч. 2 ст. 167 КПК
України критеріям, відповідно до яких
було б можна накласти на нього арешт. На
його думку слідчий суддя не у повній
мірі врахував вимоги ч. 2 ст. 173 КПК
України, тобто розумність та
співрозмірність обмеження права
власності.

Також апелянт наполягає на тому, що
задовольняючи клопотання про арешт
автомобіля, слідчий суддя зобов'язаний
був застосувати найменший обтяжливий
спосіб арешту майна та зазначати строк
дії ухвали, враховуючи, що для
запобіжних заходів, арешту майна цей
строк є пропорційний строку досудового
розслідування - 2 місяці.

Вивчивши матеріали кримінального
провадження, перевіривши та дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 173 КПК
України розглядаючи клопотання про
арешт майна, слідчий суддя повинен
врахувати правову підставу для арешту
майна, достатність доказів, що вказують
на вчинення кримінального
правопорушення, розумність та
співрозмірність обмеження права
власності завданням кримінального
провадження та інші.

При розгляді клопотання вказані вимоги
закону слідчим суддею дотримані.

Як слідує з матеріалів досудового
розслідування, потерпілий ОСОБА_2 31.07.2013
р. з невстановленою особою домовився
про продаж належного йому автомобіля
«Toyota Camry» реєстраційний номер для
разових поїздок НОМЕР_3. Останній
передав йому задаток в сумі 1000 доларів
США, після чого він на ім'я ОСОБА_5 видав
довіреність з правом володіння,
розпорядження та користування
вказаним автомобілем. Після отримання
автомобіля невстановлена особа
перестала виходити на зв'язок. 10.08.2013 р.
він скасував довіреність і, побачивши
на інтернет-сайті «АвтоРіо» оголошення
про продаж свого автомобіля в м.
Миколаєві, виїхав до вказаного місця.
Виявивши свій автомобіль, він викликав
працівників міліції.

12.08.2013 р. в ході огляду місця події за
адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44,
зазначений автомобіль був тимчасово
вилучений у ОСОБА_6, опечатаний та
поміщений на автостоянку Заводського
РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області.

Разом з тим, відповідно копії свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
автомобіль марки «Toyota» модель «Camry», 2007
року випуску, легковий седан чорного
кольору, номер шасі НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_4

В ч. 1 ст. 170 КПК України зазначено, що
відповідно до вимог цього Кодексу,
арешт майна може передбачати заборону
для особи, на майно якої накладено
арешт, іншої особи, у володінні якої
перебуває майно, розпоряджатися будь
яким чином таким майном та
використовувати його.

Наявність можливості зникнення, втрати
або пошкодження відповідного майна або
настання інших наслідків, які можуть
перешкодити кримінальному провадженню
свідчать про необхідність накладення
на певний час заборони на здійснення
будь-яких дій щодо використання майна
та розпорядження ним.

Приймаючи рішення про задоволення
клопотання слідчого, слідчий суддя
вірно виходив з того, що автомобіль
марки «Toyota» модель «Camry», 2007 року
випуску, легковий седан чорного
кольору, номер шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
номер для разових поїздок НОМЕР_3,
регіон 11, підпадає під ознаки майна, про
яке йдеться у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України,
тобто майна, щодо якого є достатні
підстави вважати, що на нього було
спрямовано кримінальне
правопорушення.

При цьому слідчий суддя правильно
керувався вимогами ч. 4 ст. 173 КПК
України, де вказано, що у разі
задоволення клопотання, слідчий суддя
застосовує найменш обтяжливий спосіб
арешту майна, та залишив на зберігання
потерпілому ОСОБА_2 автомобіль до
моменту завершення кримінального
провадження.

Щодо не зазначення в ухвалі суду строку
дії ухвали, то згідно ч. 5 ст. 173 КПК
України у разі задоволення клопотання
слідчий суддя, суд постановляє ухвалу,
в якій зазначає: перелік майна, яке
підлягає арешту; підстави застосування
арешту майна; перелік тимчасово
вилученого майна, яке підлягає
поверненню; заборону розпоряджатися
або користування майном у разі її
передбачення та вказівку на таке майно;
порядок виконання ухвали.

Обов'язкового зазначення дати до якої
ухвала є дійсною КПК України не
передбачено.

З огляду на наведене, доводи апелянта
про неврахування слідчим суддею
вказаних норм закону, є безпідставними.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий
суддя прийшов до обґрунтованого
висновку про необхідність накладення
арешту на майно.

Істотних порушень норм КПК України, які
б вказували на неправильність
прийнятого рішення та необхідність
скасування ухвали слідчого судді, не
встановлено.

Підстав для скасування ухвали слідчого
судді, про що просить апелянт, немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,
колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського
районного суду м. Миколаєва від 13
серпня 2013 року, якою задоволено
клопотання слідчого СВ Заводського РВ
Миколаївського МУ УМВС України в
Миколаївській області Литовки С.О., про
накладення арешту на автомобіль марки
«Toyota» модель «Camry», 2007 року випуску,
легковий седан чорного кольору, номер
шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2, номер для разових
поїздок НОМЕР_3, регіон 11, і на це майно
накладено арешт шляхом заборони ОСОБА_2
користування та розпорядження ним до
скасування арешту в порядку,
встановленому КПК України, залишити
без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: