У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми Сидоренко А.П., за участю секретаря Кабаненко А.С., представника скаржниці ОСОБА_1, слідчого Ткаченко С.О., розглянувши скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізар-техносервіс» ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СУ УМВС України в Сумській області Ткаченка С.О., яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що вона працює на посаді директора ТОВ «Лізар-техносервіс», в провадженні слідчого слідчого управління УМВС України в Сумській області Ткаченка С.О. знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 25 листопада 2013 року за ч. 3 ст. 191 КК України. 25 листопада 2013 року на підставі постанови Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2013 року слідчим слідчого управління УМВС України в Сумській області Ткаченком С.О. проведено обшук в приміщенні ТОВ «Лізар-техносервіс» за адресою: м. Суми, вул. Рибалко 2, офіс 310.

В ухвалі Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2013 року, на підставі якої слідчим проводився обшук, було прямо зазначено про те, що обшук проводиться з метою відшукання і вилучення первинної бухгалтерської документації, комп'ютерної техніки, цифрові носії інформації (карти пам'яті, флеш-накопичувачі, оптичні диски, дискети, жорсткі диски), які містять в собі інформацію щодо складання вищевказаних документів, на підставі яких посадові особи ТОВ «Лізар-техносервіс» вчиняли злочини в сфері незаконного заволодіння бюджетними грошовими коштами.

Під час обшуку вилучений статут ТОВ «Лізар-техносервіс» (із змінами від 06 грудня 2012 року), який не вказаний ні в постанові Зарічного районного суду м.Суми від 20 листопада 2013 року, ні в протоколі обшуку від 25 листопада 2013 року. Слідчий, не здійснюючи під час обшуку огляду вилучених документів, склав їх до коробки та здійснив вилучення не конкретних документів, а коробки з документами.

Посилаючись на те, що статут ТОВ «Лізар-техносервіс» є документом, який не входить до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення, а в продовж наступного робочого дня після вилучення майна 26 листопада 2013 року, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна не було подане слідчому судді, таке майно має бути негайно повернуто скаржниці, просить зобов'язати старшого слідчого слідчого управління УМВС України в Сумській області Ткаченка С.О. повернути тимчасово вилучене під час обшуку 25 листопада 2013 року майно та документи, а саме: статут ТОВ «Лізар-техносервіс» (із змінами від 06 грудня 2012 року).

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу в повному обсязі.

Слідчий заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучений під час обшуку статут відноситься до фінансово-господарської діяльності, з приводу відшукання якої було надано дозвіл ухвалою слідчого судді про проведення обшуку. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Скаржниця в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, в зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2013 року задоволено клопотання слідчого СУ УМВС України в Сумській області Ткаченка С.О., заявлене в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловому приміщенні - офісі № 310 ТОВ «Лізар-техносервіс», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, буд. 2, з метою відшукання і вилучення первинної бухгалтерської документації, а саме: договорів підряду, договори субпідряду, акти виконання робіт, акти виконання субпідрядних робіт, документи, що свідчать про придбання будівельних матеріалів (накладні, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, платіжні доручення, товарні чеки), довідки про вартість виконаних робіт, матеріальні та виробничі звіти, розрахунки загально-виробничих витрат, а також документи, в яких містяться відомості, щодо проведення робіт (видання готівки в під звіт, відомості про нарахування та видачу заробітної плати, звіти про використання грошових коштів, в тому числі і на придбання матеріалів, відомості про проходження інструктажів працівниками), печатки та штампи підприємства ТОВ «Лізар-техносервіс», які ставились на фіктивних договорах субпідряду та фіктивних актах виконаних робіт, комп'ютерна техніка, периферійні пристрої, носії цифрової інформації (карти пам'яті, флеш-накопичувачі, оптичні диски, дискети, жорсткі диски, тощо), які містять в собі інформацію щодо складання вищевказаних документів, на підставі яких посадові особи ТОВ «Лізар-техносервіс» та інші співучасники вчиняли злочини в сфері незаконного заволодіння бюджетними грошовими коштами, зокрема про конвертування грошових коштів під виглядом проведення субпідрядних робіт, а також інша фінансова-господарська документація та чорнові записи щодо проведення ТОВ «Лізар-техносервіс» ремонтних робіт на об'єкті, що підзвітне обласному управлінню освіти та науки - ДНЗ «Глухівське вище профучилище».

З протоколу обшуку від 25 листопада 2013 року, проведеного на підставі вказаної ухвали слідчого судді від 20 листопада 2013 року вбачається, що в приміщенні офісу № 310, належного ТОВ «Лізар-техносервіс» за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, буд. 2 проведено обшук, у ході якого вилучено майно.

Ч.1 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов'язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов'язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов'язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

При цьому, в ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному спірному випадку, зазначене в ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.

Системний аналіз положень КПК України свідчить, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, а речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку; 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення (ч. 7 ст. 236, ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, речі, на вилучення яких під час обшуку наданий дозвіл слідчим суддею, не вважаються тимчасово вилученими і не потребують подальшого арешту.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2013 року не було надано прямого дозволу на відшукання зазначених у протоколі обшуку документів та речей, а саме статуту ТОВ «Лізар-техносервіс», який був вилучений слідчим, він не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому вказаний статут товариства, вилучений при обшуку 25 листопада 2013 року в приміщенні офісу № 310, належного ТОВ «Лізар-техносервіс» за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, буд. 2 є тимчасово вилученим.

З огляду на викладене, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, враховуючи пояснення та позицію слідчого, який не надав суду доказів накладання арешту на вилучений документ, слідчий суддя приходить до висновку про існування підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов'язання припинити дію;

3) зобов'язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на вимоги ст. 307 КПК України, скарга підлягає задоволенню, та слід зобов'язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно - статут ТОВ «Лізар-техносервіс» під час проведеного обшуку 25 листопада 2013 року в приміщенні офісу № 310, належного ТОВ «Лізар-техносервіс» за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, буд. 2.

Керуючись ст. ст. 303-307, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізар-техносервіс» ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати слідчого СУ УМВС України в Сумській області Ткаченка С.О. повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізар-техносервіс" статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізар-техносервіс» (із змінами від 06 грудня 2012 року), вилученого при обшуку від 20 листопада 2013 року, який проведений в приміщенні офісу № 310, належного ТОВ «Лізар-техносервіс» за адресою: м. Суми, вул. Рибалко, буд. 2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя А.П.Сидоренко