АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №1кп/631/49/15 Головуючий 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1275/13 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
21 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1кп/644/1275/15 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.09.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 07.02.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 09.12.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 70 до з років 1 місяця позбавлення волі;
- 06.07.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі., звільнений 02.09.2014 року по відбуттю строку покарання;
- 10.02.2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,-
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково, у виді 2 років 2 місяці, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року і призначено остаточне покарання ОСОБА_7 5 років 2 місяці позбавлення волі.
Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Як встановив суд, в двадцятих числах січня 2015 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_7 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до сараю, який розташований на території будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав тачку, вартістю 130 грн. та 7 металевих труб довжиною по 7 м. кожна, діаметром 1,5 см., вартістю 13,75 грн. за погонний метр, а всього на загальну суму 577,5 грн., які належали ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 707,5 грн.
14 березня 2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , шляхом розбиття вікна, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав DVD- програвач «Nexon4350», вартістю 290 грн., металеву сковороду «Rfiser Hoff S2449», вартістю 150 грн., праску «Vitek 1201G», вартістю 480 грн., фотоапарат «Skina AW-230», вартістю 100 грн. десять скляних чарок «Українка», вартістю 6 грн. за одну штуку, на суму 60 грн., 8 столових ложок, вартістю 5 грн. за одну ложку, на суму 40 грн., 2 чайні ложки, вартістю 3 грн. за одну ложку, на суму 6 грн., блендер «Maestro MR-510», вартістю 240 грн., 50 DVD - дисків, вартістю 15 грн. за один диск, на суму 750 грн., які належали ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2116 грн.
В апеляційних скаргах:
- заступник прокурора Харківської області, не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що Мельник першу крадіжку вчинив у січні 2015 році, тобто до ухвалення вироку Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 10.02.2015 року, а тому покарання за цим епізодом належало призначати за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів. Що є стосується остаточного покарання, то воно повинно бути призначено за сукупністю вироків, згідно ч.1 ст.71 КК України, оскільки другу крадіжку Мороз вчинив 14 березня 2015 року, тобто після ухвалення вироку Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 10.02.2015 року, але до повного відбуття призначеного цим вироком покарання. Просить ухвалити апеляційним судом вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні інкримінованих злочинів та призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року, призначити 5 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі і на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року, призначити остаточне покарання - 5 років 2 місяці позбавлення волі.
- обвинувачений ОСОБА_7 простить пом`якшити призначене покарання, зменшивши його розмір, посилаючись на своє щире каяття та сприяння органам слідства розкриттю злочинів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта-як готування до злочину чи замах на нього.
За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Як слідує із матеріалів провадження дії ОСОБА_10 за двома епізодами крадіжок правильно кваліфіковано судом за ч.3 ст.185 КК України, тобто за однією частиною однієї статті закону України про кримінальну відповідальність, оскільки узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у п.20 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення Морозу покарання окремо за кожним епізодом двох крадіжок, вчинених у січні 2015 року та березні 2015 року із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, є необґрунтованими.
З огляду на наведене, порядок призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому за ч.3 ст.185 КК України, а потім остаточного покарання за правилами ст.71 КК України, без застосування положень ч.4 ст.70 КК України, є правильним.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення йому призначеного покарання, також є необґрунтованими.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст. 65 КК України.
При цьому враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обтяжуючих покарання обставин, тобто всі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Разом з тим ураховуючи, що ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово, чотири рази, засудженим за вчинення умисних корисних кримінальних правопорушень, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, у період невідбутого покарання за попереднім вироком, знову вчинив два епізоди корисних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, суд обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, остаточний розмір якого за сукупністю вироків колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом зменшення його розміру, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: