Справа № 353/323/15-к
Провадження № 11-кп/779/266/2015
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження № 0000042 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Тлумацького районного суду від 22 квітня 2015 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шиманівка, Тепликського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, громадянина України, судимого 07.07.2010 року Путильським районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим терміном 2 роки; 21.03.2012 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 14.05.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном 11 місяців 15 днів позбавлення волі,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_7 засуджено за ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду від 21.03.2012 року і призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено попередньо обраний - особисте зобов`язання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 : на користь держави - 983 (дев`ятсот вісімдесят три) грн. 84 коп. процесуальних витрат за проведення судово-трасологічної експертизи №87 від 16.02.2015 року; на користь ОСОБА_8 - 8600 (вісім тисяч шістсот) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винний у вчиненні злочинів за таких обставин.

04 лютого 2015 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену судимість, будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття склопакета на метало-пластикових вхідних дверях торгового центру «Дін», що знаходиться по АДРЕСА_2 , через яке проник в середину приміщення, де також шляхом розбиття склопакету на вхідних метало-пластикових дверях магазину «Жіноча білизна», орендарем, якого являється приватний підприємець ОСОБА_8 , проник у приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав товарно-матеріальні цінності, а саме: жіночу білизну та біжутерію, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 8894 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію своїх злочинних дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого у зв`язку з суворістю. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому остаточне покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, і можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 повторно не з`явився в судове засідання Апеляційного суду Івано-Франківської області, хоч про час та місце слухання кримінального провадження неодноразово повідомлявся належним чином та своєчасно. Будучи присутньою в судовому засіданні його мати, пояснила, що повідомляла ОСОБА_7 про повістки до суду, однак останній проігнорував дані виклики і залишив своє місце проживання, і наразі його місцеперебування нікому невідоме, а тому колегія суддів вирішила проводити розгляд кримінального провадження без участі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині не перевіряється.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року п. 2 Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, роз`яснив, що відповідно до ст. 65 ч. 1 п. 1 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Як видно із вироку, суд, призначаючи покарання, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні.

Обставиною, що обтяжує обвинуваченому покарання суд враховує рецидив злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення та часткове відшкодування спричиненої шкоди потерпілій.

Твердження обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не враховано визнання вини у вчиненому, щире каяття та часткове відшкодування шкоди, то вони є безпідставними, оскільки дані обставини судом були враховані, а тому дані твердження апелянта не можуть лягти в основу для зміни вироку суду першої інстанції.

Інші посилання обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі щодо призначення більш м`якшого покарання є безпідставними та не знаходять свого підтвердження виходячи із матеріалів кримінального провадження.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що покарання ОСОБА_7 відповідає загальним засадам призначення покарань, встановлених у ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційних підстав для зміни, або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тлумацького районного суду від 22 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, з часу його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2