Справа №
Провадження №10с-262/12
Головуючий у І інстанціїСаган
КатегоріяДоповідач у 2 інстанції Орел
УХВАЛА

Іменем України

12 жовтня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Габрієль В.О.

суддів Орла А.І., Нагорного А.М.

з участю прокурора Ільїна Ю.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 24.09.2012 року, якою скарга ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи за ст. 191 ч.1 КК України від 28.07.2012 року залишена без задоволення.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 24.09.2012 року, скарга ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи за ст. 191 ч.1 КК України від 28.07.2012 року залишена без задоволення.

Обґрунтовуючи постанову суд зазначив, що постанова про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ст. 191 ч.1 КК України від 28.07.2012 року є законною, оскільки винесена за достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину. Підставою для порушення кримінальної справи стали: наказ генерального директора ДП «МА»Бориспіль»про створення робочої інвентаризаційної комісії; протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії; порівняльні відомості; акт про відмову особи від дачі письмових пояснень; акт прийому-передачі інвентаризаційних описів.

В апеляції ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та винести постанову, якою скасувати постанову про порушення кримінальної справи щодо неї за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, мотивуючи тим, що документи, які стали підставою для порушення кримінальної справи щодо неї вказують тільки на те, що за результатами інвентаризації виявлено факт нестачі ТМЦ, які перебували у неї у підзвіті і те, що вона передала підзвітні ТМЦ іншому працівнику аеропорту. Ці документи не містять жодних даних, які б навіть опосередковано свідчили про те, що вона умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення , зі складського приміщення ДП МАБ здійснила розтрату майна взагалі на будь-яку суму. На відсутність у слідчих органів достатніх даних про наявність у її діях ознак вказаного злочину вказує і той факт, що у постанові, яка оскаржується не конкретизовано, у який саме спосіб здійснена розтрата майна: чи шляхом його споживання, чи продажу чи безоплатної передачі, чи обміну, чи передачі в рахунок погашення боргу тощо і навіть не зазначено про яке саме майно йде мова. Між результатами інвентаризації і порушеною щодо неї кримінальною справою відсутній причинний зв'язок. Апелянт вказує, що суд не звернув уваги на недоліки постанови слідчого. Порівняльна відомість, якою суд мотивував свою постанову, містить лише бухгалтерські облікові відомості про конкретні ТМЦ, які були у неї у підзвіті, протею куди і яким чином зникли вказані ТМЦ ця відомість не містить жодної інформації. Вважає постанову суду немотивованою та винесеною без належного правового аналізу.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який вважає постанову суду законною та обґрунтованою і просить апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суд повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи, і не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Як вбачається з постанови про порушення кримінальної справи та постанови суду, приводом до порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 було безпосереднє виявлення органом дізнання в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, а підставами достатні дані, які вказують на ці ознаки це зібрані матеріали перевірки: наказ генерального директора ДП «МА»Бориспіль»про створення робочої інвентаризаційної комісії; протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії; порівняльні відомості; акт про відмову особи від дачі письмових пояснень; акт прийому-передачі інвентаризаційних описів.

Колегія суддів знаходить безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у органів досудового слідства достатніх даних, що свідчать про наявність в її діях складу злочину та те, що в постанові, що оскаржується не конкретизовано у який спосіб нею здійснена розтрата.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для порушення кримінальної справи, встановлюється лише наявність обєктивних ознак, що характеризують подію злочину. На думку колегії суддів, отримані досудовим слідством дані, які зазначені підставами до порушення кримінальної справи, в даному випадку свідчать про наявність ознак події злочину. Закон не вимагає на цій стадії надавати докази або вважати встановленими будь-які обставини.

Розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені ч.1 ст.94 КПК України приводи; чи мала особа , яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак події злочину ( ч.2 ст.94 КПК України ), законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок ( ст. 98 КПК України ).

В апеляції ОСОБА_1 робить аналіз отриманих органами досудового слідства даних, що стали підставою до порушення кримінальної справи та дає їм відповідну оцінку, зазначаючи, що суд першої інстанції цього не зробив. Однак, суд першої інстанції у відповідності до діючого кримінально-процесуального законодавства не має права на даній стадії процесу давати оцінку наявним у справі доказам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_1 належним чином дотримався вимог ст. 236-8 КПК України та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність залишення її без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2012 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи за ст. 191 ч.1 КК України щодо неї від 28.07.2012 року, без змін.

С У Д Д І: