Справа № 11-790/07 Головуючий
ст. 149 ч. 2 ВАСИЛЕНКО В.В.
України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня
2007 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ШВИДКОГО Д.М.

суддів ШКРЕБИ Р.Д.,
СОЛОМКО І.А.

за
участю прокурора ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

адвоката ХОМІКА С.Г.

розглянувши
кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді
справи та засудженого ОСОБА_1 на вирок Черкаського райсуду Черкаської
області від З травня 2007 року, яким

ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1,
судимий 17 вересня 2002 року Соснівський районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст.
207 КК України до п'яти років позбавлення волі з іспитовим строком на два
роки,-

засуджений
за ч. 2 ст. 149 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю.

На
підставі ч. 1 ст. 71 КК України по сукупності вироків до призначеного покарання
частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного вироком
Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2002 року у вигляді п'яти
років позбавлення волі і остаточно визначено до відбуття п'ять років шість
місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
раніше не судимий, -

засуджений
за ч. 2 ст. 149 КК України на п'ять років позбавлення волі без конфіскації
майна, яке є його власністю.

На
підставі ст. ст. 75, 76 КК України
засудженого ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з
іспитовим строком тривалістю в два роки.

Згідно
вироку ОСОБА_1 та ОСОБА_2в період з квітня по серпень 2003 року за попередньою
змовою між собою займалися незаконними угодами щодо передачі людей, в тому
числі і неповнолітньої, пов'язаних із законним переміщенням за їх згодою через
державний кордон України для подальшої передачі іншій особі у м. Москва
Російської Федерації, з метою сексуальної експлуатації і з залученням у боргову
кабалу, вчинено щодо кількох осіб, неповнолітньої, повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

В своїй
апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи просить вирок суду
скасувати, в зв'язку з невідповідністю покарання, призначеного судом ОСОБА_2,
ступені тяжкості та особі засудженого внаслідок м'якості та постановити новий
вирок, яким призначити йому 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В
апеляції та доповненнях до апеляції засудженого ОСОБА_2 ставиться питання про
скасування вироку суду із-за невідповідності вироку суду обставинам справи,
тяжкості скоєного злочину, його особі та його ролі у скоєнні злочину.

У
запереченнях на апеляцію прокурора, обвинувачений ОСОБА_2вказує на законність і
обґрунтованість стосовно нього вироку суду.

У
запереченнях на апеляцію засудженого ОСОБА_1, прокурор, який приймав участь у
розгляді справи вказує на законність і обґрунтованість вироку стосовно ОСОБА_1

Заслухавши
доповідача, пояснення захисника засудженого ОСОБА_1, підтримавшого апеляцію
засудженого, думку прокурора, перевіривши матеріали справи і доводи апеляцій,
колегія суддів приходить до слідуючого.

Висновок
суду про винність засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2у вчиненні злочину, за який вони
засуджені, відповідає фактичним обставинам справи, стверджений дослідженими
судом доказами і фактично не оспорюються в апеляції.

Дії
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 149 КК України судом першої інстанції
кваліфіковано вірно.

При
призначенні покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції відповідно до
вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, особу винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Суд
обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_2 можливе без відбування
покарання у вигляді реального позбавлення волі, звільнивши його від відбування
покарання з випробуванням, не застосовуючи додаткове покарання у виді
конфіскації майна, а виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_1 лише при
умові ізоляції від суспільства і в призначений судом строк.

Так, як
суд визначив ОСОБА_1 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 149 КК
України, колегія суддів підстав для подальшого пом'якшення покарання не вбачає,
а апеляція засудженого не підлягає до задоволення.

Не
вбачаючи підстав для зміни чи скасування вироку суду, керуючись ст. ст. 362,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у розгляді справи та засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду від З травня 2007
року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без змін.