23.04.2015 3363/5214/14-к
ВИРОК
Іменем України
23 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001808 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:

17 листопада 2014 року, близько 11 години, ОСОБА_8 , перебуваючи на території мисливського господарства ТОВ «Ошитки», розташованого в с.Ровжі Вишгородського району Київської області, умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив бійку з ОСОБА_6 , в результаті чого наніс останньому два удари кулаком правої руки в обличчя, спричинивши при цьому потерпілому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 120осв. від 26.11.2014 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: на переніссі зліва рана продовгуватої форми розміром 0,2x1,7 см з припухлими відносно рівними неосадненими краями вкритими буроватою корочкою. На верхньому і нижньому віці лівого ока крововилив невизначеної форми багрово-синюшного кольору розміром 4,7x6,5см.

Згідно консультативного висновку консультанта -рентгенолога КОБ СМЕ від 26.11.14: « Перелом кісток носа в дист.1/3 зі зміщенням відломків. Пошкодження може відповідати даті травми».

Вищевказані тілесні пошкодження могли виникнути від дії тупого предмету ( в тому числі від нанесення ударів руками по обличчю), що могло мати місце в строк і при обставинах вказаних в постанові про призначення даної експертизи, і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 доби.

Крім того, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України при таких обставинах , що 17 листопада 2014 року, о 19 годині 40 хвилин, під час проведення огляду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , працівниками міліції виявлено та вилучено мисливський нарізний карабін «Mauser» № НОМЕР_1 , який ОСОБА_8 зберігав у приміщенні даного будинку, без відповідного дозволу, в обраному ним місці.

Згідно висновку експерта №1679ВКЕ від 24.11.2014 року наданий на дослідження карабін являється мисливською нарізною вогнепальною зброєю -мисливським нарізним карабіном «Mauser» № НОМЕР_1 , калібру 22 LR, 1957 року виготовлення. Даний карабін виготовлений промисловим способом (завод Mauser) та придатний до стрільби. Наданий на дослідження карабін знаходиться в технічно-справному стані. З представленого карабіну проводились постріли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні інкримінованих правопорушень не визнав повністю, пояснив, що 17 листопада 2014 року, близько 10 години, він знаходився в с Ровжі Вишгородського району Київської області, куди приїхав на відпочинок до свого садового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Приблизно в цей час він разом зі своїм собакою пішли в напрямку лісосмуги. Гуляючи він помітив двох молодих чоловіків, які розбирали тушу дикого кабана. Помітивши його чоловіки взяли клунок і почали тікати. Приблизно за годину, він, проходячи у вказаному місці побачив, що частина туші кабана лежала, а чоловіків не було. Тож підійшовши до даної туші відложив м`ясо, яке поклав до пакету та почав рухатися в напрямку свого будинку, коли почув, що поряд проїздить автомобіль лишив м`ясо кабана край дороги, а сам сховався неподалік у кущах. Через мить до вказаного місця під`їхав автомобіль УАЗ, в якому знаходились двоє незнайомих чоловіків. Чоловіки зупинилися біля пакету з частиною кабана, після чого один сів у автомобіль і поїхав в напрямку лісосмуги, а інший лишився та почав рухатися в напрямку кущів, де він знаходився та через деякий час був ним виявлений.. Він піднявся, а в цей момент ОСОБА_6 підняв на нього рушницю, яка знаходилася у нього в руках на рівень його скроні, після чого він злякався та вибив у нього рушницю, а правою рукою наніс удар в область обличчя. ОСОБА_9 відразу не представився , а почав хапати його за одяг, а потім наніс йому удар кулаком в область лівого вуха, а тому він розвернувся та наніс ОСОБА_10 ще один удар правою рукою, який також прийшовся в область обличчя. В цей час ОСОБА_9 сказав, що є представником єгерської служби після чого він заспокоївся. Через деякий час приїхав інший напарник ОСОБА_11 та питали в нього про інші частини кабана , після чого повідомили про даний випадок своєму керівництву. Через деякий час приїхали працівники міліції, які опитали його, та того ж дня близько 19.00 години разом з понятими оглянули його садовий будинок та виявили в спальній кімнаті за шафою карабін « Маузер». Пояснив, що даний садовий будинок він отримав за договором дарування від свого батька, він в ньому не проживає, в літній період його орендує ОСОБА_12 . Про те, що в будинку є зброя він не знав, ніколи її не бачив, батько йому не розповідав про те, що в будинку знаходиться зброя.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий суду показав, що 17 листопада 2014 року, близько 11 години, він разом з колегою ОСОБА_13 знаходився на роботі та проводили рейд по огляду мисливського угіддя ТОВ «Ошитки», що на території дачного лісництва, в кварталі № 58, що на території с Ровжі Вишгородського району. Вказаний огляд проводили на службовому автомобілі «УАЗ». Під час вказаного огляду, виявили клунок з частиною туші кабана. Щоб затримати правопорушника вони вирішили відігнати автомобіль в сторону, оскільки розуміли, що правопорушник повернеться за здобиччю. ОСОБА_13 сів за кермо та від`їхав в сторону, а він лишився, щоб сховатися в кущах. Пройшовши кілька метрів в сторону кущів, побачив ОСОБА_8 , який лежав на землі. Він був у службовому одязі та зі зброєю. Підійшовши до ОСОБА_8 , він представився та попросив піднятися та хотів дістати з кишені службове посвідчення. В цю мить ОСОБА_8 лівою рукою, схопив його рушницю, що знаходилася у нього в лівій руці, оскільки правою діставав посвідчення та почав тягти на себе та наніс йому два удари в обличчя., а саме один в ніс, а інший в область лівого ока. Під час сутички він вирвав у ОСОБА_8 рушницю та відкинув її в сторону, а самого ОСОБА_8 відштовхнув від себе, в результаті чого той впав на ґрунтове покриття. Після цього зателефонував ОСОБА_14 і попросив його під`їхати та пояснив вищевказане. Пізніше викликали районного мисливствознавця та працівників міліції, які прибули до вказаної території. Пояснив, що через деякий час він разом з усіма присутніми поїхали до садового будинку ОСОБА_8 під час його огляду було виявлено в кімнаті будинку за шафою зброю. Крім того, вказав, що можливі тілесні ушкодження , які були у ОСОБА_8 виникли в результаті його падіння, коли він його відштовхував.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що 17.11.2014 року близько 11.00 години він разом з ОСОБА_6 знаходився на роботі та проводили на службовому автомобілі «УАЗ» рейд по огляду мисливського угіддя ТОВ «Ошитки» на території с. Ровжі Вишгородського району, де годували тварин. Під час вказаного огляду, виявили клунок з частиною туші кабана. Вирішили, що він від`їде на автомобілі, а ОСОБА_9 залишиться, щоб виявити браконьєрів. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив , що затримав браконьєра. Коли він приїхав, побачив, що у ОСОБА_11 розбитий ніс, текла кров. У обвинуваченого тілесних ушкоджень не бачив, тільки була кров, як виявилося пізніше , то була кров ОСОБА_15 . Через деякий час приїхали працівники міліції, мисливствознавець та вони всі разом поїхали до будинку ОСОБА_8 . З його згоди будинок був оглянутий працівниками міліції, його запросили в якості понятого. Під час огляду будинку в спальній кімнаті за шафою було виявлено зброю. ОСОБА_8 пояснив, що він не знав про наявність зброї у будинку. Після чого вказана зброя була вилучена та ним підписаний протокол огляду.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює мисливствознавцем, 17.11.2014 року йому зателефонував директор мисливського господарства та повідомив, що в мисливському угідді ТОВ «Ошитки» єгері затримали чоловіка, в якого при собі була туша дикого кабана. Коли він приїхав до мисливського угіддя в с.Ровжі Вишгородського району побачив ОСОБА_6 , в якого руки були в крові, ніс розбитий, з нього текла кров. Він розказав йому про випадок, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Він, як уповноважена особа відібрав пояснення у ОСОБА_8 та склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.85 КУпАП. Після чого, ОСОБА_8 було запропоновано проїхати до його будинку нащо він погодився. Того ж дня близько 19.00 години він був запрошений працівниками міліції в якості понятого під час огляду будинку ОСОБА_8 . Під час проведення огляду будинку в кімнаті за шафою була знайдена зброя, яку вилучили про що ним був підписаний протокол. На обвинуваченому ніяких тілесних ушкоджень не бачив. Під час виявлення зброї ОСОБА_8 пояснив, що йому невідомо про наявність її в будинку, вона могла залишитися від його дідуся.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона орендує в літній період садовий будинок в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 . ОСОБА_8 рідко приїзджає до будинку. 17.11.2014 року ОСОБА_8 перебував в своєму садового будинку та близько 7.00 години пішов гуляти з собакою. Коли повернувся, залишив собаку та знову пішов з будинку. Через деякий час ОСОБА_8 разом з працівниками міліції та єгерями приїхали до будинку та почали проводити огляд. Вона була присутня під час огляду, коли працівники міліції виявили в кімнаті за шафою зброю, вона не знала про її наявність, ніколи не бачила її та ОСОБА_8 їй ніколи не говорив, що в будинку знаходиться зброя. Вказана зброя була заставлена шваброю, коли її дістали вона була без чохла, в пилюці. Коли ОСОБА_8 приїхав до будинку вона побачила у нього біля вуха садну синюшного кольору, нащо він їй відповів, що у нього з єгерем була бійка.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він працює дільничним інспектором, 17.11.2014 року поступив виклик від єгеря ОСОБА_6 , що було затримано чоловіка, який мав при собі м`ясо дикого кабана. Коли приїхав до с.Ровжі Вишгородського району по виклику, разом з ОСОБА_18 зі слів ОСОБА_11 стало відомо, що ОСОБА_8 йому наніс тілесні ушкодження. На питання , чи це він застрелив кабана, ОСОБА_8 відповів, що це не він, він м`ясо знайшов та вирішив собі взяти. Було запропоновано ОСОБА_8 проїхати до свого місця проживання . ОСОБА_8 надав письмову згоду на проведення огляду його будинку. Під час огляду було виявлено в кімнаті за шафою гвинтівку, вона була без чохла, без запаху пороху. ОСОБА_8 пояснив, що це не його зброя і він не знав про її наявність в будинку, вказав, що вона могла залишитися від його дідуся.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що він працює дільничним інспектором, 17.11.2014 року він разом з ОСОБА_17 приїхали на виклик єгеря ОСОБА_6 до мисливського угіддя в с.Ровжі Вишгородського району. По приїзду побачили єгеря ОСОБА_6 , у якого текла з носа кров, ОСОБА_8 у якого були руки в крові, та на обличчі. Ним були відібрані пояснення у ОСОБА_8 та запропоновано оглянуто його будинок, нащо він дав свою згоду. Під час проведення огляду будинку ним була виявлена зброя в кімнаті за шафою, яка була заставлена шваброю. Після чого викликали слідчу оперативну групу. ОСОБА_8 пояснив, що він не знав про наявність даної зброї у своєму будинку, можливо вона залишилася після дідуся.

Не дивлячись на не визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.125 КК України повністю знайшла підтвердження в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами.

Згідно висновку експерта № 120осв.-2014р. від 26.11.2014 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: на переніссі зліва рана продовгуватої форми розміром 0,2x1,7 см з припухлими відносно рівними неосадненими краями вкритими буроватою корочкою. На верхньому і нижньому віці лівого ока крововилив невизначеної форми багрово-синюшного кольору розміром 4,7x6,5см.

Згідно консультативного висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ від 26.11.14: « Перелом кісток носа в дист.1/3 зі зміщенням відломків. Пошкодження може відповідати даті травми».

Вищевказані тілесні пошкодження могли виникнути від дії тупого предмету ( в тому числі від нанесення ударів руками по обличчю), що могло мати місце в строк і при обставинах вказаних в постанові про призначення даної експертизи, і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 доби (том 2 а.с.14).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2014 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого вбачається, як саме ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження в обличчя ОСОБА_6 (том 2 а.с. 23-26).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2014 року за участю ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 вказує як саме ОСОБА_6 приставив до його голови рушницю та як він її відхилив від себе лівою рукою, як він наніс ОСОБА_6 удар кулаком в обличчя, а потім ОСОБА_6 вдарив його у ліве вухо, та як в другий раз вдарив ОСОБА_19 кулаком в обличчя. (том 2 а.с.84-90).

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази і оцінивши їх у своїй сукупності, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєному знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
Наведені стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Покази обвинуваченого ОСОБА_8 щодо непричетності до вчиненого злочину, те що він злякався за своє життя , оскільки потерпілий наставив на нього рушницю , а він діяв в межах необхідної оборони, суд вважає неправдивими, що направлені на уникнення від відповідальності за вчинений злочин, оскільки ці покази повністю спростовуються та узгоджуються іншими доказами по справі, які не викликають у суду сумніву і тому не можуть бути судом взяті до уваги, а тому позицію обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнути покарання за скоєне та пом"якшити свою участь.
Обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України, та, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує скоєння ним злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини скоєння злочину, причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому суд, враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст. 125 ч. 2 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 50 ч. 2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню як засудженим, так і іншими особами, нового злочину.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, судом зазначається наступне.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заперечив свою причетність до злочину в якому він обвинувачується за ч. 1ст. 263 КК України . Пояснив суду, що виявлена та вилучена зброя йому не належить.
Як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначає дані протоколу огляду будинку від 17.11.2014 року, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та висновок експерта № 1679 ВКЕ від 24.11.2014 р.
В судовому засіданні були допитані свідки зі сторони обвинувачення ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які суду надали показання про те, що їх працівники міліції запросили в якості понятих під час проведення огляду в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Огляд будинку проводився зі згоди власника ОСОБА_8 , який надав письмову згоду на огляд будинку. Під час огляду будинку була виявлена за шафою в кімнаті зброя. Вона була заставлена шваброю, що не представлялося можливим з першого погляду її виявити. Зброя була без чохла, без запаху пороха. Свідки показали, що обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що зброя йому не належить та йому не було відомо про наявність зброї у будинку.
Таким чином не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_8 показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , оскільки вони не вказують на доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, а саме у незаконному зберіганні вогнепальної зброї.
Згідно висновку експерта №1679ВКЕ від 24.11.2014 року наданий на дослідження карабін являється мисливською нарізною вогнепальною зброєю -мисливським нарізним карабіном «Mauser» № НОМЕР_1 , калібру 22 LR, 1957 року виготовлення. Даний карабін виготовлений промисловим способом (завод Mauser) та придатний до стрільби. Наданий на дослідження карабін знаходиться в технічно-справному стані. З представленого карабіну проводились постріли.

Такий доказ суд відкидає як належний та допустимий виходячи з наступного.
Дані, що містяться у висновку, не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 263 ч.1 КК України. Ці дані вказують на те, що карабін, який вилучений під час проведення огляду будинку 17.11.2014 року у ОСОБА_8 - є мисливською нарізною вогнепальною зброєю, придатний до стрільби, та з нього проводилися постріли, проте не доводять сам факт незаконного зберігання його обвинуваченим.
Також не може слугувати доказом винуватості протокол огляду будинку від 17.11.2014 року за адресою : АДРЕСА_2 , в якому була виявлена та вилучена зброя, оскільки даний доказ не підтверджує винуватість обвинуваченого у незаконному зберіганні вогнепальної зброї , а лише факт наявності такої зброї у будинку. Обвинувачений ОСОБА_8 як під час досудового розслідування та і в судовому засіданні показував, що знайдена у нього в будинку зброя йому не належить та йому не відомо про її наявність в будинку. Покази обвинуваченого є послідовними, правдивими і добровільними та узгоджуються в сукупності з усіма іншими, дослідженими доказами.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України стороною обвинувачення не надано
Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо недопустимості доказу як протокол огляду будинку , із тих підстав, що заяву про добровільну згоду на проведення слідчої дії обвинувачений ОСОБА_8 писав після проведення цієї слідчої дії. При цьому суд виходить із розуміння положень ст. 87 КПК України, яка визначає недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також із положень ч.1 ст. 233 КПК України, вважаючи заяву ОСОБА_8 достатньою для встановлення добровільної згоди особи, яка володіє житлом на його огляд. Ні в ході досудового, ні в ході судового слідства ним не заявлено про порушення проведеною слідчою дією його прав як власника житла.
Таким чином суд вважає, що при складанні протоколу не були порушенні його суттєві умови при здійсненні процесуальної дії, відповідно доказ не був отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Загалом слід констатувати, що обов`язок доказування обставин за обвинуваченням, належності та допустимості доказів покладається в даному випадку на слідчого, прокурора й не може перекладатись на обвинуваченого.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З ч.1, 2, ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 2, 3,4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч.1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З ч. 1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України стороною обвинувачення після опитування щодо бажання доповнити судовий розгляд надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Таким чином, застосовуючи наведені в вироку норми матеріального, процесуального права, з урахуванням практики Верховного Суду України, Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу стороною обвинувачення недоведена, а тому його слід визнати не винуватим та виправдати через відсутність в його діях складу злочину.

Питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та про запобіжний захід судом не вирішується в зв`язку з їх не застосуванням.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч.2 ст.124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч.2 ст.122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та виправдати його за вказаною статтею обвинувачення за відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази по справі: мисливський нарізний карабін «Mauser» № НОМЕР_1 , калібру 22 LR , 1957 року виготовлення залишити на зберігання в НДЕКЦ для вміщення в колекцію вогнепальної та холодної зброї (том 2 а.с.56).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1