Справа №-11-152, 2007 рік Головуючий у 1 -й інстанції: Череднікова B.C.
Доповідач: Голубенко Н.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого
місяця 16 дня.
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Ландаря О.В.

суддів: Домилка В.П., Голубенко Н.В.

за участю прокурора: Калька О.С.

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

засудженої: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві
кримінальну справу за апеляціями захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 та помічника Лубенського
міжрайонного прокурора на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської
області від 4 грудня 2006
року.

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на­родження,
уродженку м. Карлівка, мешканку АДРЕСА_1
українку, громадянку України, з повною вищою освітою, працює
ІНФОРМАЦІЯ_2 СТОВ «Хлібодар», заміжньої, має неповнолітню дитину, раніше не
судиму,

засуджено за ч. 1
ст. 367 КК
України до штрафу в сумі 1
000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків або
виконання таких обов'язків за спеціальними повноваженнями на 2 роки;

ч. 2
ст. 367 КК
України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків або виконання таких обов'язків за
спеціальними повноваженнями на 2
роки 6 місяців
та сплатою штрафу в розмірі З 000
грн.

На підставі ч. 1,
2 ст. 70; ч. 4 ст. 72 КК України за
сукупністю злочинів шляхом
часткового складання призначених
додаткових покарань у
виді

позбавлення
права обіймати посади, пов'язані'
з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських
обов'язків або виконання таких обов'язків за спеціальними повноваженнями
призначено остаточне покарання ОСОБА_3 у
виді сплати штрафу у сумі 1 000 гривень основного покарання, яке має
виконуватися самостійно та трьох років позбавлення права обіймати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків або виконання таких обов'язків за
спеціальними повноваженнями на три роки та
сплатою штрафу в розмірі З 000 гривень.

На підставі ст. 75
КК України її звільнено від відбування основного покарання з іспитовим
строком на два роки з покладенням обов'язків відповідно до ст. 76 КК України - повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

За ч. 1
ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 175 КК України
ОСОБА_3 виправдано.

Постановлено стягнути із засудженої на користь
співвласників майнових паїв КСП ім. Леніна 22 130 гривень.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винною
в тому, що працюючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 СТОВ «Хлібодар»
в селі Вовчик Лубенського району, будучи керівником та службовою особою, яка
з 19 грудня 2005 року постійно
обіймає в товаристві посаду пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих та
господарських обов'язків, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через
несумлінне ставлення до них, не перевіривши належним чином кому належить
поголів'я великої рогатої худоби, яка є власністю співвласників майнових паїв КСП ім. Леніна та перебуває в оренді товариства
СТОВ «Хлібодар», без дозволу співвласників майнових паїв, 20 грудня 2004 року уклала з
приватним підприємством «Інтерресурс» з м. Полтави в особі директора Морозова
С.С. договір про заставу майну, заставивши 381 корову, 3 бички та 63 телят на загальну суму 870 414,09 грн.

15 лютого 2005 року Господарський суд Полтавської області, розглядаючи позов ПП
«Інтерресурс» до СТОВ «Хлібодар», прийняв рішення про стягнення заставленого
майна сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю на користь приватного підприємства «Інтерресурс», а
саме корів в кількості 371
голова, бичків - 3 голови,
телят - 63 голови
на загальну суму 867
415, 09 грн. Внаслідок чого заподіяно шкоду співвласникам
майнових паїв КСП ім. Леніна на вказану
суму, чим спричинено тяжкі наслідки.

Крім цього ОСОБА_3, не перевіривши через неналежне
виконання своїх службових обов'язків в зв'язку з несумлінним ставленням до них,
а саме кому належить чотирьохрядний
корівник для утримання корів, який розташовано на МТФ № 4 в с Вовчик Лубенського району продала
його приватному

підприємцю ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 25.07.2005 року за 10 000 грн. Фактично
корівник належав співвласникам майнових паїв КСП ім. Леніна і перебував в
оренді СТОВ «Хлібодар», ринкова вартість якого на час продажу становила 22 130 грн. В
результаті таких дій засудженої заподіяно істотну шкоду власникам майнових
паїв.

В апеляціях порушуються питання про скасування вироку: •• - помічником
прокурора в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи,
неправильним застосуванням кримінального закону
та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та
особі засудженої та постановления
вироку апеляційним судом;

- захисниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 через відсутність належних
доказів які підтверджують вину останньої у
вчиненні злочинів - про закриття провадження по справі.

Колегія суддів апеляційного суду
заслухавши доповідача, думку прокурора :про
скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд, пояснення
ОСОБА_3, в її інтересах захисників на підтримання поданої апеляції про
скасування вироку та закриття провадження по справі, перевіривши матеріали
справи та доводи наведені в апеляціях, приходить до висновку, що апеляції
підлягають до часткового задоволення, а вирок скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи в ній є істотні прогалини усунути які в процесі судового розгляду виявилося неможливим.
Органами досудового слідства для вирішення питання про наявність
перевищення влади або службових повноважень
ОСОБА_3, насамперед необхідно було долучити до матеріалів справи копії
нормативно-правових актів, положень, інструкцій, інших документів, що розкривають характер повноважень службової
особи.

Кримінальна відповідальність за ст. 365 КК України є
можливою лише у випадку коли службова особа
при наявності всіх необхідних ознак явно, очевидно, безпідставно вийшла
за межі наданих її прав та повноважень. При пред'явленні обвинувачення засудженій за ч. 1 ч. 3 ст. 365 КК України досудовим слідством не встановлено,
що саме було об'єктом оренди відповідно до договору оренди від 10 червня 2001 року (а. с. 82 т. 2). Вказівка на основні засоби визначені
в додатку № 2 до цього договору є неконкретною.
Перелік основних засобів станом на 01.04.2001 року на загальну суму 4 879 116 грн. не містить будь-яких юридичних ознак первинного документу - додатку № 2 до договору оренди. А саме,
відсутні дата складання документа, його назва, підписи посадових осіб,
або осіб які склали даний документ, відтиск
печатки орендаря СТОВ «Хлібодар».

Більше того, в матеріалах справи не міститься
документального підтвердження розпаювання
великої рогатої худоби. Для з'ясування цього питання досудовим слідством не проведено виїмку
протоколів загальних зборів, на яких прийнято рішення про розпаювання
майна, а також документів належним чином

завірених,
на підтвердження порядку проведення розпаювання майна КСП ім. Леніна Лубенського району, із СТОВ. «Хлібодар»,
районного архіву, ін. Фактично не
встановлено кількість та грошовий вираз орендованих основних засобів згідно
договору оренди майна від 10.06.2001 року, укладеного між СТОВ
«Хлібодар» та колективом співвласників, оскільки як уже зазначалося додаток № 2 не містить необхідних реквізитів (а. с. 70 т. 2).

В ході судового слідства добуті докази, що у СТОВ з
моменту його заснування і протягом 5-ти років поголів'я ВРХ постійно
обліковувалося по рахунку 01 «основні засоби» як власне майно товариства, а не на
окремому позабалансовому рахунку як
орендоване. Правомірність укладення в. о. директора СТОВ «Хлібодар»
договору про заставу корів визначається не лише функціональними обов'язками
особи, яка укладає договір, а і обов'яковою наявністю
в заставі саме розпайованого стада ВРХ, що потребує документального підтвердження, та з достатньою повнотою не
перевірено досудовим слідством.

Незрозуміло, на підставі чого,
органи досудового слідства дійшли висновку про спричинення
тяжких наслідків власникам майнових паїв у сумі 870 414,09 грн. в зв'язку з передачею в заставу поголів'я ВРХ, яке
відповідно до рішення господарського суду від 15.02.2005 року повинне перейти у власність ПП «Інтерресурс». Згідно
показань свідків в судовому засіданні ОСОБА_5, ОСОБА_6, співвласники майнових паїв не дозволили ОСОБА_3 вивезти поголів'я
ВРХ.

Досудовим слідством в постанові про пред'явлення
обвинувачення ОСОБА_3 зазначено, що в результаті перевищення нею службових
обов'язків співвласникам майнових паїв КСП ім. Леніна спричинені тяжкі
наслідки. Проте не встановлені ні кількісний, ні персоніфікований склад таких
співвласників, не допитано їх, не визнано потерпілими, між тим в обвинуваченні
вказано, що діями ОСОБА_3 заподіяно тяжкі наслідки охоронюваних законом правам та інтересам окремих громадян (а.
с. 254, 257 т. 2).

Не перевірено твердження обвинуваченої про те, що
проданий нею корівник в с
Вовчик Лубенського району відповідно до рішення № 5 загальних
зборів членів КСП від 25 січня 200 року віднесено
до майна, що виділялося на покриття кредиторської заборгованості. Реальний
розмір, структура кредиторської заборгованості та оборотні засоби станом на 1 січня 2001 року, які були
передані на СТОВ «Хлібодар» в розмірі 1
174,9 тис грн. не встановлено через непредставления результатів
інвентаризацій кредиторської заборгованості (а. с. 68 -т. 2).

Відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 27
березня 2006 року
договір оренди від 10 червня 2001 року, укладений між ОСОБА_7 та СТОВ «Хлібодар» в особі
ОСОБА_8 •визнано недійсним. Рішення
набрало законної сили 7 квітня 2006 року.

Отже, з наведеного
видно що обвинуваченій на порушення вимог ст. 132 КПК України пред'явлено неконкретне обвинувачення за ч. 1, ч. 3 ст. 365 КК України. За
таких обставин суд першої інстанції передчасно перекваліфікував дії засудженої ОСОБА_3 на ч. 1 ст. 367 та ч. 2 ст. 367 КК України.

Пред'являючи ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 175 КК України,
органи досудового слідства не з'ясували, яку суму заробітної плати, яким
громадянам, за який конкретно період часу, не виплачено повністю чи виплачено
не у повному обсязі. Працівники товариства котрим не виплачувалася заробітна
плата не допитані з цих питань, не визнано їх потерпілими, внаслідок чого
порушено їх права. Об'єктом даного складу злочину є трудові права громадян у
разі невиплати зарплати. Таким чином, за змістом цього закону та відповідно до
вимог ст. 49 КПК
України потерпілими у справах вказаної категорії мають визнаватися конкретні особи, яким таким чином заподіяно шкоду.

Зважаючи на те, що визнання потерпілими великої кількості
осіб може ускладнити розслідування справи під час досудового слідства є
допустимою участь представників потерпілих,
повноваження яких підтверджено відповідними документами про надання
певній особі права представляти їхні інтереси як потерпілих у конкретній
кримінальній справі.

В ході досудового слідства зовсім не досліджувалися
питання про безпідставність та умисність
невиплати зарплати, що намагався усунути суд, та не наведено доказів на
підтвердження цих обставин, за винятком акту перевірки від 23.01.2006 р. який носить
загальний характер (а. с. 249
т. 2). В матеріалах справи відсутні відомості про нарахування та
виплату заробітної плати працівникам в 2005 році. Тому виникає потреба у
витребовуванні документів, які мають важливе значення по
справі. В залежності від встановленого слід вирішити питання про проведення
судово-бухгалтерської експертизи.

Отже викладені обставини свідчать про пред'явлення особі
неконкретного обвинувачення.

Таким чином, під час досудового слідства не досліджені всі обставини, що

підлягають встановленню та доведенню, обставини справи не підтверджуються

сукупністю доказів, отриманих
відповідно до закону. Не
з'ясовані причини

істотних протиріч в показаннях свідків та наявних документальних доказах,
не

' досліджені версії захисту. Зазначені обставини залишилися
і поза увагою суду.

А відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 КК України апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове
розслідування у випадках, якщо при апеляційному розгляді справи
встановлено таку однобічність або неповноту дізнання чи досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні. В
зв"'язку з чим, справу необхідно
направити на додаткове розслідування.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що
вирок суду І інстанції є незаконним, а тому підлягає скасуванню внаслідок
допущеної однобічності та неповноти досудового слідства, а
справа направленню на додаткове розслідування. В процесі якого
необхідно з'ясувати обставини, окреслені в цій ухвалі та в залежності від встановленого провести слідчі дії
спрямовані на всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин справи.

З огляду на наведене та керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 та
помічника Лубенського міжрайонного прокурора задовольнити частково. Вирок
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області
від 4 грудня 2006 року скасувати, а справу направити Лубенському міжрайонному прокурору для проведення додаткового
розслідування.