Справа № 477/2128/14-к
Провадження № 1-кп/477/20/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перемога Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, але проживаючого спільно з громадянкою ОСОБА_7 , працюючого монтером Херсонської дистанції залізниці, який має на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
17 липня 2014 року, близько 18 години 30 хвилин, між громадянином ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, що відбувався на АДРЕСА_2 .
Під час сварки, ОСОБА_6 , бажаючи спричинити тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_4 , усвідомлюючи свою переваги у зрості, вазі та силі над неповнолітнім, наніс йому один удар правою долонею по потилиці, від чого той впав на землю на правий бік. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів ногою по спині та його правій руці в області кісті, якою він закривав обличчя від ударів, чим спричинив йому субкапітальний перелом п`ятої п`ясної кістки з кутовим зміщенням, а також забій поперекового відділу хребта.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав. Не заперечуючи факту нанесення ударів ОСОБА_4 , заперечував спричинення йому перелому руки. Вважав, що цей перелом на руці він отримав під час бійки в той же день з його сином ОСОБА_9 . Розповів, що в той день у липні 2014 року між його сином та ОСОБА_4 відбулася бійка, під час якої останній сильно побив його сина. Крім того ОСОБА_4 потім словесно нецензурно ображав всю його сім`ю. Це його обурило і він підійшов до нього, коли той був на вулиці поблизу його будинку на вул. Радянській в с. Шевченкове, і замахнувся на нього рукою. ОСОБА_4 злякався та впав на землю і почав крутитися звернувшись калачиком, просячи не бити його. Він його декілька разів ударив ногою по сідницям та спині, але ударів по обличчю та рукам не наносив.
В той же час вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- висновком судово-медичного експерта № 209 від 31 липня 2014 року (розпочата була 29 липня 2014 року), згідно якого у неповнолітнього ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у виді субкапітального перелому п`ятої п`ясної кістки правої кісті з кутовим зміщенням, забій поперекового відділу хребта; дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії твердих предметів по механізму удару та у строк, зазначений в постанові про призначення даної експертизи; не виключається утворення ушкодження у виді перелому п`ясної п`ясної кістки правої кісті при нанесенні ударів руками, ногами; за ступенем тяжкості тілесне ушкодження у виді субкапітального перелому п`ятої п`ясної кістки правої кісті з кутовим зміщенням відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я;
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що в липні 2014 року між ним та його неповнолітнім сусідом ОСОБА_6 виникла бійка, після якої його батько ОСОБА_6 на вулиці побив його. Спочатку він ударив його рукою і він впав на землю на правий бік, а потім він наніс йому декілька ударів ногою по спині та по кісті руки, якою він прикривав обличчя. Після цього рука в нього розпухла, а після обстеження в лікарні було у нього був виявлений перелом;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно з якими у вечері 17 липня 2014 року він проходив по АДРЕСА_3 , де поблизу будинку ОСОБА_6 побачив як той бив неповнолітнього ОСОБА_4 . Спочатку він ударив його рукою по голові, а після того як неповнолітній впав, декілька раз вдарив його ногою по тулубу. Під час ударів ОСОБА_4 прикривався від ударів руками. Коли він підійшов і відвів потерпілого додому, то він почав скаржитися на біль у правій руці, яка почала розпухати;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що в липні 2014 року був свідком сварки між ОСОБА_6 та неповнолітнім сусідом ОСОБА_12 , під час якої останній впав на землю і крутився на правому боці прикриваючись руками від ударів, а ОСОБА_6 декілька разів ударив його ногою;
- показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які підтвердили факт сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , під час якої
ОСОБА_6 декілька раз наніс останньому удари ногою по тілу, коли той лежав на землі;
Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 122 КК України також підтверджується наступними письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_14 від 18 липня 2014 року до Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області про нанесення її неповнолітньому сину ОСОБА_4 17 липня того ж року ударів ногами по різним частинам тіла, від чого той отримав субкапітальний перелом п`ятого пальця правої руки;
- медичною довідкою від 18 липня 2014 року, виданою Миколаївською обласною дитячою лікарнею, згідно з якою у ОСОБА_15 був виявлений субкапітальний перелом п`ятої кістки правої кісті зі зміщенням;
- протоколом слідчого експерименту від 26 серпня 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого він показав яким чином ОСОБА_6 наносив йому удари, в тому числі по руці, якою він закривав обличчя.
В основу підтвердженого обвинувачення суд покладає показання
ОСОБА_10 , як повнолітнього незалежного та неупередженого свідка. Його покази узгоджуються з покази потерпілого та свідка ОСОБА_11 , а також з висновок судово-медичної експертизи.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що потерпілий ОСОБА_4 перелом на руці отримав коли наносив удари по голові його сину ОСОБА_16 суд не приймає як обґрунтовані, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Представлені на підтвердження цих посилань виписка з медичної картки ОСОБА_17 та копія ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 грудня 2014 року, за якою ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і до нього були застосовані заходи виховного характеру, не вказують та не підтверджують того факту, що ОСОБА_4 отримав перелом на руці при бійці з ОСОБА_9 .
Крім того, ці посилання спростовуються показами свіддка ОСОБА_10 , згідно з якими саме після нанесних ОСОБА_6 ударів у ОСОБА_4 почала розпухати рука.
Показання свідків ОСОБА_13 , та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 не наносив удари ногою по руці ОСОБА_4 , суд оцінює критично, оскільки їх покази не послідовні і сильно різняться між собою, в тому числі про те на який бік та яким чином впав потерпілий, як він прикривався руками тощо. До того ж вони проживають спільно однією сім`єю, а неповнолітній ОСОБА_8 є рідним сином обвинуваченого.
Їх покази також суперечать показам свідків ОСОБА_11 і
За досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Перевіркою особи обвинуваченого судом встановлено, що він за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має на утриманні неповнолітнього сина, тривалий час проживає однією сім`єю з громадянкою ОСОБА_18 та її двома неповнолітніми дітьми, на обліку з приводу психіатричних захворювань та вживання наркотичних засобів або алкоголізму не перебуває.
Обставин, які пом`якшують його покарання, судом не встановлено. Його вибачення, які він висловив у судових дебатах та своєму останньому слові, не можуть бути визнані як щире каяття, оскільки під час судового розгляду він свою вину не визнавав.
Обставин, які обтяжують його покарання, судом також не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує його особистість, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його скоєння, в тому числі провокуючу поведінку потерпілого, та приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі і в межах розміру, передбаченого санкцією інкримінуємого злочину, та допускає, що його виправлення можливе без відбуття покарання та ізоляції від суспільства, але з визначенням йому іспитового строку та покладенням певних обов`язків на його період, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов по справі, заявлений законним представником потерпілого про стягнення з обвинуваченого відшкодування морального збитку в сумі 3000 грн., відповідно до положень ст.ст. 1167 і 1190 ЦК України слід задовольнити частково.
Виходячи з того, що потерпілий ОСОБА_4 внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, заподіяних обвинуваченим, та його мати ОСОБА_5 зазнала моральних страждань, йому необхідно було прикладати додаткових зусиль по відновленню свого здоров`я та по нормалізації свого сталого життєвого устрою, налагоджувати їх після лікування та отриманих ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральних страждань по заявленому позову буде достатнім та співмірним в 1500 грн.
Речові докази в справі відсутні.
Клопотань про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за його вчинення у виді обмеження волі строком на два роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в один рік та шість місяців, поклавши на нього у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки, які він повинен виконати на протязі цього іспитового строку:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирати.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітньому ОСОБА_4 , в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області, через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1