Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2014 року по кримінальному провадженню за № 00000123 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, розлученого, судимості не має, обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2014 року скасувати як невмотивований, необґрунтований і незаконний та закрити кримінальне провадження відносно нього. В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції було допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, неповноту розгляду даної справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так обвинувачений покликався на те, що судом було безпідставно проігноровано його клопотання про долучення до матеріалів провадження відеозапису від 18 та 21 листопада 2012 року, згідно якого він, перебуваючи у гіпермаркеті «Велмарт», перекладав собі у внутрішні кишені ікру лососеву та коньяк, оскільки на цей відеозапис посилалися свідки по справі та його було покладено в основу обвинувального вироку. Проте, згідно відеозапису, зробленого камерами відео-спостереження даного гіпермаркету, який був переглянутий у судовому засіданні, вбачається, що він як 18.11.2012 року, так і 21.11.2012 року, лише поклав у торговий візок дві пляшки коньяку та дві банки ікри. Все решта, на думку апелянта, є домислами та припущеннями.

На думку обвинуваченого, пославшись при винесенні вироку на протоколи проведених слідчих дій, письмові докази, а також показання свідків, які були отримані під час досудового розслідування, суд порушив безпосередність дослідження доказів. Крім того, суд залишив без належної уваги суперечності у показаннях свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Також ОСОБА_5 покликався на те, що під час досудового і судового слідства було порушено його право на захист, оскільки під час допиту ряду вказаних свідків захисник - адвокат ОСОБА_13 не зміг з`явитися у судове засідання, у зв`язку з чим обвинуваченим було подано клопотання про відкладення судового засідання, яке суд відхиилив. Судом не було забезпечено неможливості спілкування допитаних і недопитаних свідків та не надано жодної оцінки показанням свідків, які, на думку апелянта, є заінтересованими особами.

Обвинувачений вважає необґрунтованим та невмотивованим обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також застосування до нього приводу, що стверджує обвинувальний ухил судового розгляду. ОСОБА_5 зазначив, що у матеріалах провадження відсутні докази отримання ним або його захисником судових повісток про виклик до суду. Крім того, він неодноразово звертався до суду із заявами про рух даної справи та надав у судовому засіданні листок непрацездатності, згідно якого у період з 05.02.2014 року по 14.02.2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні, та висновок консультативної комісії, відповідно до якого у період з 17.02.2014 року по 28.02.2014 року він знаходився на амбулаторному лікуванні. Необґрунтованим, на його думку, є відмова у відводі судді ОСОБА_14 .

Також обвинувачений ОСОБА_5 послався на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість. Так, суд першої інстанції порушив вимоги ч.3 ст.68 КК України, призначивши йому за замах на злочин покарання, яке перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та надав невірну оцінку особі обвинуваченого. Окрім того, взяття його під варту у залі суду до набрання вироком законної сили являється, на переконання ОСОБА_5 , порушенням практики Європейського суду з прав людини. Крім того, стан його здоров`я унеможливлює перебування у слідчому ізоляторі.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.185 КК України на три місяці арешту, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на п?ять місяців арешту. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді арешту на строк п`ять місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувється з 23 вересня 2014 року.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що 18 листопада 2012 року о 16 год. 55 хв., перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Велмарт», належного ТОВ «Фудмережа», що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Макарова, 23, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав розміщений на торгівельних стелажах товар: дві банки ікри лососевої масою 140 г кожна, вартістю 120 грн. 75 коп. за банку, на суму 241 грн. 50 коп., та дві пляшки коньяку торгової марки «Арарат» ємністю 0,25 л кожна, вартістю 76 грн. 35 коп. за пляшку, на суму 152 грн. 70 коп., внаслідок чого завдав потерпілому ТОВ «Фудмережа» збитків в розмірі 394 грн. 20 коп.

21 листопада 2012 року о 19 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Велмарт», належного ТОВ «Фудмережа», що розташований за адресою м. Рівне, вул. Макарова, 23, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти розміщений на торгівельних стелажах товар: дві банки лососевої ікри масою 140 г кожна, вартістю 120 грн. 75 коп. за банку, на суму 241 грн. 50 коп., та дві пляшки коньяку торгової марки «Арарат» ємністю 0,25 л кожна, вартістю 76 грн. 35 коп. за пляшку, на суму 152 грн. 70 коп., а всього товару загальною вартістю 394 грн. 20 коп., належного ТОВ «Фудмережа», але не довів свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Велмарт».

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних доводів обвинуваченого та залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено пунктом 3(c) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, Протоколом № 14 від 13 травня 2004 року), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право використовувати юридичну допомогу захисника.

В силу положення ч.2 ст.20 КПК України суд зобов`язаний забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Проте вказаних вимог КПК судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, у його мотивувальній частині місцевий суд послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Проте за даними журналу судового засідання (т.1 а.с.48-51) та аудіо запису фіксування судового процесу від 29 жовтня 2013 року обвинуваченим було заявлено клопотання про відкладення судового розгляду з метою допиту вказаних свідків в присутності його захисника. Відхиливши це клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції допитав зазначених свідків без участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 , чим поруший право обвинуваченого на захист.

Вказане порушення відповідно до п.4 ч.2 ст.412 КПК України колегія суддів визнає істотним і таким, що перешкодило місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і яке, відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Також з матеріалів даного провадження вбачається, що всупереч вимогам ст.357 КПК України речові докази не оглядалися.

У ході нового розгляду в суді першої інстанції слід усунути зазначені недоліки та перевірити інші доводи апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючи ст.ст. 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у вказному місцевому суді.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартоюд змінити на домашній арешт та заборонити обвинувачченому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. до 07 год., та покласти на нього ряд обов`язків:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не відлучатись з с.Вересневе без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Звільнити його з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно.Суддя-доповідач ОСОБА_1