Справа № 11 - 424 Головуючий у 1 інстанції
Категорія ст. 286 ч. 2 КК Доповідач Акуленко С.О.
В И Р О К

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 серпня 2008
р. Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого Акуленко С.О.

суддів Григор'євої В.Ф., Шахової О.Г.

при секретарі Терешко В.В.

з участю прокурора Лисуна С.І.

адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією старшого помічника
прокурора Менського району на вирок Менського районного суду від 21 травня 2008
року,

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець м Чернігова, громадянин України, освіта середня, неодружений, в силу
ст. 89 КК України раніше не судимий,
мешкає в АДРЕСА_1

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України
до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 3 роки; за ст. 135 ч. 3 КК України до 5 років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у
вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

Відповідно до ст.
76 КК України покладені на засудженого такі обов'язки: періодично з'являтися
для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи; повідомляти вказані
органи про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 6000 грн. та судові витрати в сумі
1107 грн. 38 коп. на користь держави.

Доля
речових доказів вирішена у відповідності зі ст. 81 КПК України.

За
вироком суду: 13 жовтня 2007 року біля 13 год. ОСОБА_1перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння та керуючи власним автомобілем ВАЗ 21013 д/з НОМЕР_1 і
рухаючись по вул. Жовтнева біля буд. № 62 що у с. Бігач Менського району в
напрямку р. Снов в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3, 12.4, 12.4
(б) Правил дорожнього руху не був уважний та не слідкував за дорожньою
обстановкою та її змінами і відповідно не реагував на них, перевищив
максимально допустиму швидкість, маючи можливість своєчасно виявити перешкоду
для руху і діяти у відповідності до вимог ПДР, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_4, який ведучи велосипед рухався в попутному напрямку, та отримав тяжкі
тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння від яких
потерпілий помер на місці події.

Крім
того, після даної дорожньо - транспортної пригоди 13 жовтня 2007 року біля 13
год. ОСОБА_1перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись біля буд.
№ 62 по вул. Жовтневій що у с. Бігач Менського району в порушення вимог п.п.
1.5, 2.10 Правил дорожнього руху, усвідомлюючи, що скоїв ДТП де є потерпілий,
маючи можливість надати ОСОБА_4 своєчасну допомогу або доправити потерпілого до
найближчої медичної установи, умисно залишив місце пригоди, залишивши
потерпілого у небезпеці, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_4.

Непогоджуючись
з вироком суду в частині призначеного покарання, прокурор, який приймав участь
у розгляді справи в суді першої інстанціїї, подав апеляцію, в якій зазначив, що
судом недостатньо враховано, що ОСОБА_1 було вчинено злочини передбачені аж
двома статтями КК України, в стані алкогольного сп'яніння, обидва вони
відносяться до категорії тяжких. Тому просить вирок скасувати у зв'язку з
м'якістю призначеного покарання та призначити покарання за ст. 286 ч. 2 КК
України 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки; за ст. 135 ч. 3 КК України
3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України,
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Провівши по справі
часткове судове слідство, колегія суддів -

В С Т А Н О В И Л А :

13 жовтня 2007
року біля 13 год. ОСОБА_1перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та керуючи
власним автомобілем ВАЗ 21013 д/з НОМЕР_1 і рухаючись по вул. Жовтнева біля
буд. № 62 що у с. Бігач Менського району в напрямку р. Снов в порушення вимог
п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3, 12.4, 12.4 (б) Правил дорожнього руху не був
уважний та не слідкував за дорожньою обстановкою, перевищив максимально
допустиму швидкість, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який ведучи велосипед
рухався в попутному напрямку, та отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою
небезпеки для життя на момент заподіяння від яких потерпілий помер на місці
події.

Крім
того, після даної дорожньо - транспортної пригоди 13 жовтня 2007 року біля 13
год. ОСОБА_1перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись біля буд.
№ 62 по вул. Жовтневій що у с. Бігач Менського району в порушення вимог п.п.
1.5, 2.10 Правил дорожнього руху, усвідомлюючи, що скоїв ДТП де є потерпілий,
маючи можливість надати ОСОБА_4 своєчасну допомогу або доправити потерпілого до
найближчої медичної установи, поставив потерпілого у небезпечний для життя
стан, завідомо залишив його без допомоги, зник з місця пригоди.

В
засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_1свою вину визнав повністю і
погодився з призначеною мірою покарання, просив вирок залишити без змін. Засуджений пояснив, що 13
жовтня 2007 року приїхав зі своїми знайомими в с. Бігач Менського району. Біля
магазину вживав спиртні напої. Після цього рухався по дорозі, зосередив увагу
на зустрічному транспорті, не побачив пішохода і його збив. Зупинившись, вийшов
з автомобіля та побачив, що потерпілий вже не дихав, перелякався, сів в
автомобіль і поїхав з місця пригоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, міркування адвоката, який вважав, що
засуджений взагалі не повинен нести відповідальність за ст. 135 КК України,
просив врахувати, що ОСОБА_1не є особою суспільно небезпечною, шкоду
відшкодував, на його думку в ДТП є і вина самого потерпілого, який перебував у
стані сильного алкогольно сп'яніння і рухався по проїжджій частині дороги, а не
по узбіччю, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію, вирок суду
скасувати у зв'язку з м'якістю призначеного покарання і постановити новий, яким
засудити ОСОБА_1 до реальної міри покарання, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації
транспорту, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4, ґрунтується на доказах,
які зібрані в установленому законом порядку, досліджені в судовому засіданні та
належно оцінені судом, і є обґрунтованим. Цей висновок зроблено на підставі
показань самого засудженого, свідків, даних протоколу огляду місця події,
огляду і перевірки технічного стану автомобіля, висновків судово-медичної та
судово-автотехнічної експертиз, протоколів відтворення обстановки й обставин
події, огляду речових доказів.

Дії
ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України правильно.

Разом
із тим місцевий суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 135 КК України,
неправильно застосував кримінальний закон.

Відповідальність
за зазначеною нормою настає лише в тому разі, якщо між залишенням у небезпеці
та настанням смерті особи або іншими тяжкими наслідками встановлено причинний
зв'язок.

Як
убачається з матеріалів справи, смерть ОСОБА_4 настала від комплексу тілесних
ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя,
який утворився при наїзді на пішохода та послідуючому ударі об покриття дороги
і знаходиться в прямому причинно - наслідковому зв'язку із настанням смерті.
Отже, настання смерті потерпілого не перебувало у причинному зв'язку із
залишенням його в небезпеці, що виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_1
за ч. 3 ст. 135 КК України.

У
діях засудженого міститься склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК
України, оскільки він за відомо залишив без допомоги ОСОБА_4, який від
отриманих тілесних ушкоджень помер.

За
таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ст. 365 КПК
України, вийти за межі апеляції прокурора, прийнявши рішення на користь
засудженого, що пом'якшує відповідальність та згідно з вимогами закону
кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 135 КК України.

Крім цього,
обираючи покарання засудженому ОСОБА_1місцевий суд, на думку колегії, не в
повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65
КК України. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне
й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи
покарання із звільненням від відбування покарання на підстав ст. 75 КК України,
суд в достатній мірі не врахував, суспільну небезпечність злочину, що вчинений
ОСОБА_1 злочин, згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких, особу винного,
який керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що є вагомою
обтяжуючою обставиною при вчиненні злочинів даної категорії, адже від його дій
настала смерть потерпілого, а тому призначив покарання із застосуванням ст. 75
КК України безпідставно.

За таких обставин
слід визнати, що покарання, призначене ОСОБА_1 є явно несправедливим внаслідок
м'якості та таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину, тому
вирок суду також і в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню.

З врахуванням
характеру і ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину, даних про особу
ОСОБА_1, обставин справи, які пом'якшують покарання, колегія суддів вважає, що
йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі ближче до
найнижчої межі, передбаченої санкцією статей за якими його засуджено.

Перекваліфікація
дій ОСОБА_5 пом'якшує відповідальність, але на думку колегії, не тягне за собою
пом'якшення основного покарання, оскільки не є суттєвим.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 378, 379 КПК України, колегія
суддів -

З А С У Д И Л А :

Апеляцією старшого
помічника прокурора Менського району
задовольнити.

Вирок Менського
районного суду від 21 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 в частині кваліфікації дій
за ч. 3 ст. 135 КК України та призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_1
покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Визнати ОСОБА_1
винним за ст. 135 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді 1 року
позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 3
років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

Запобіжний захід
відносно ОСОБА_1 до набрання вироком чинності, залишити без змін - підписку про
невиїзд.

В решті вирок
Менського районного суду від 21 травня 2008 року залишити без змін.

На вирок може бути
подана касаційна скарга учасниками процесу, прокурором - касаційне подання до
Верховного суду України протягом одного місяця з моменту його проголошення.

С у д д і :

Григор'єва В.Ф. Акуленко С.О. Шахова О.Г.