АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/129/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 205 КК України Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про вид застосованого щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження та обвинувальний акт не підписаний прокурором, який його затвердив і не засвідчений печаткою прокуратури Миколаївської області. Крім того суд вказав, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, не містять відомостей щодо місця вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що має істотне значення, оскільки відсутність зазначених відомостей позбавляє суд можливості з`ясувати правильність визначення підсудності у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування містять всі необхідні відомості та відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні підписаний слідчим і затверджений прокурором, а висновки суду про необхідність прокурором підписати обвинувальний акт та скріпити його гербовою печаткою органу, який його затвердив, є хибними та не ґрунтуються на вимогах закону. Вказує, що в обвинувальному акті з достатньою повнотою вказано місце скоєного кримінального правопорушення, а саме Дніпровський район м. Києва та у підготовчому судовому засіданні факту непідсудності даного кримінального провадження Дніпровському районному суду м. Києва встановлено не було.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. 291 КПК України. Зокрема, частиною 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Наряду з іншими відомостями, які передбачені ч. 2 вказаної статті, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте ці вимоги закону, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, належним чином виконані не були, що свідчить про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України.
Зокрема, колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відсутні належні відомості щодо місця вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , що є безпосереднім порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги та пояснення прокурора у суді апеляційної інстанції про те, що в обвинувальному акті з достатньою повнотою вказано місце скоєного кримінального правопорушення та у підготовчому судовому засіданні факту непідсудності даного кримінального провадження Дніпровському районному суду м. Києва встановлено не було, оскільки як убачається з обвинувального акту, в ньому хоча і викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, проте конкретних даних щодо місця вчинення ОСОБА_7 злочину, не міститься.
Зазначення в обвинувальному акті відомостей про місце скоєння кримінального правопорушення Дарницький район м. Києва, є лише зазначенням територіально-адміністративного розподілу території району м. Києва, та не вказує про встановлення органом досудового розслідування місця скоєння злочину, що є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону, оскільки по суті означає не встановлення події злочину, що є обов`язковим.
Також, в обвинувальному акті відсутні дані щодо неможливості встановити досудовим розслідуванням місце вчинення кримінального правопорушення, що позбавляє суд першої інстанції вирішити питання у підготовчому засіданні щодо підсудності даного кримінального провадження та унеможливлює з`ясувати правильність визначення підсудності у даному кримінальному провадженні, оскільки основною ознакою такого розподілу є місце вчинення кримінального правопорушення, що на думку колегії суддів, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні та затвердженні обвинувального акту, яке перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, як убачається з обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 старшим слідчим з ОВС ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Миколаївській області ОСОБА_8 , 14 листопада 2014 року він був затверджений старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , але ним не підписаний, що прямо суперечить вимогам п. 3 ст. 291 КПК України.
А тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду про необхідність прокурором підписати обвинувальний акт, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, і колегія суддів розцінює зазначені доводи, як довільне трактування прокурором вимог ст. 291 КПК України, та не приймає їх до уваги.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити відомості щодо виду заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Проте, як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у ньому відсутні будь-які відомості про вид заходу забезпечення кримінального провадження який застосовувався щодо ОСОБА_7 , як і відсутні відомості про його не застосування.
Наявність у супровідному листі при направленні до суду для розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 відомостей про те, що у кримінальному провадженні до останнього запобіжний захід не застосовувався, не відповідає вимогам закону, оскільки суперечить положенням ст. 109 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки наведені в ухвалі суду недоліки є істотними та не дають підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та скасування ухвали суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4