Справа № 11-781/2007
Головуючий у І інстанції: Войтех О.І.
категорія - ст.263 ч.1 КК
Доповідач: Шахова О.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2007 року Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області у
складі

головуючого: судді Шахової О.Г.

суддів: Григор”євої В.Ф., Білоброва
В.Д.

при секретарі Масловій О.В.

з участю прокурора Щербака О.В.

захисника ОСОБА_1

виправданого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав
участь в розгляді справи в суді 1 інстанції на вирок Куликівського районного
суду Чернігівської області від 20 серпня 2007 року.

Цим
вироком :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Орджонікідзе
Орджонікідзенського району Кустанайської області Республіки Казахстан,
мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, невійськовозобов'язаний, інвалід 3
групи, не працюючий, раніше не судимий,

виправданий за ст.263 ч.1 КК України.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81
КПК України.

Судом встановлено, що органами досудового слідства
ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що він, в лютому 2006 року, у невстановленому
місці виготовив обріз гладкоствольної мисливської рушниці МЦ 21-12 № 6683, 12
калібру, вкоротивши ствол довжиною менше 450 мм та переніс його за місцем свого
проживання в АДРЕСА_1, де зберігав без передбаченого законом дозволу до вилучення, яке відбулося
11.05.2006 року, чим скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України.

Суд виправдав ОСОБА_2 з тих підстав, що із добутих в ході
судового слідства доказів встановлено, що у виправданого був відсутній умисел
на вчинення злочину, який йому інкриміновано. Встановити ж наявність прямого
умислу на вчинення ОСОБА_2 злочину в ході додаткового слідства не вбачається
можливим.

Всупереч вимогам ст. 22 КПК України ОСОБА_2, як зазначив
суд, висунуте обвинувачення на доказах, які збиралися лише для викриття
обвинуваченого і носять суперечливий характер, а в деяких випадках мають ознаки
фальсифікації. Також не спростовані показання виправданого щодо ремонту
рушниці, яку він проводив в майстерні, яка займається ремонтом зброї. Не
проводилися заходи по встановленню місцезнаходження зазначеної майстерні. Суд
зазначив, що 11.05.2006 року у ОСОБА_2
була вилучена мисливська рушниця МЦ 21-12 № 6683, на збереження і носіння якої є
відповідний дозвіл, з вкороченим дулом довжиною 45 см. При цьому працівники
міліції візуально не змогли визначити, чи є ця зброя бойовою і іменували її
мисливською рушницею. А 16.05.2006 року органом дізнання, без наявності
висновку експерта, за фактом незаконного зберігання вогнепальної зброї винесена
постанова про порушення кримінальної справи за ч.1 ст. 263 КК України. На
підставі досліджених матеріалів справи та добутих доказів в судовому засіданні
суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад інкримінованого йому
в вину злочину і тому він був
виправданий.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи
в суді 1 інстанції подав апеляцію, в якій просить вирок суду скасувати у
зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та незастосуванням
судом кримінального закону та постановити свій вирок в межах обвинувачення.
Зазначає, що у ОСОБА_2, 11.05.2006 року була вилучена мисливська рушниця, яку
він мав на законних підставах, з вкороченим дулом довжиною 45 см. Так як
візуально працівники міліції не змогли визначити, чи є ця зброя бойовою, в
присутності понятих і власника зброї був складений протокол про її вилучення,
тому опечатування та упакування рушниці не проводилося. На підставі довідки
експерта-криміналіста, що дана рушниця являється саморобною, гладкоствольною
вогнепальною зброєю 16.05.2006 року була порушена кримінальна справа за фактом
незаконного зберігання вогнепальної зброї. Згідно повторної комісійної
судово-балістичної експертизи внаслідок неодноразового вкорочення ствола надана
на дослідження рушниця втратила якості мисливської зброї і в наданому стані є
бойовою. Враховуючи те, що ОСОБА_2 має тривалий мисливський стаж, він не міг не знати про те, що в разі
вкорочення дула ствола відбувається зменшення кучності розльоту заряда, у
зв”язку з чим суттєво змінюється цільове призначення даної зброї. Крім цього,
судом, з метою перевірки та уточнення фактичних даних, одержаних в ході
судового слідства не використано право надання прокурору судових доручень.

В своїх запереченнях захисник
виправданого - адвокат ОСОБА_1 вважає вирок суду законним і обгрунтованим і
просить залишити його без змін.

По справі було призначено повне судове слідство.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав свою апеляцію частково та просив вирок суду скасувати і справу
направити на додаткове розслідування, пояснення виправданого та його захисника,
які заперечували проти задоволення апеляції прокурора і направлення справи на
додаткове розслідування і просили вирок суду залишити без змін, оскільки він
обгрунтований та законний, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені в апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню з наступних
підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що у ОСОБА_2 11.05.2006 року була
вилучена мисливська рушниця МЦ 21-12 №6683, на збереження і носіння якої є
відповідний дозвіл, з вкороченим дулом довжиною 45 см (а.с.13). При цьому
працівники міліції візуально не змогли визначити, чи є ця зброя бойовою і іменували
її мисливською рушницею.

16.05.2006 року органом дізнання, без наявності висновку експерта, за
фактом незаконного зберігання вогнепальної зброї, винесена постанова про
порушення кримінальної справи за ч.1 ст.263 КК України (а.с.1).

Згідно повідомлення ВІТ при УМВС України в Чернігівській області №1/4-98
від 17.01.2007 року, Куликівським РВ УМВС 18.05.2006 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення і
відносно його обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Згідно матеріалів кримінальної справи обвинувачення ОСОБА_2 пред”явлено і
запобіжний захід обрано не 18.05.2006 року, а лише 12.07.2006 року (а.с.78-83).

22.05.2006 року експерт ОСОБА_3
надав висновок №16, згідно якого, надана на дослідження мисливська
рушниця внаслідок вкорочення ствола стала обрізом, який набув властивості для
схованого збереження і носіння. При цьому експерт застосував застарілу методику
дослідження, при якій домінує довжина ствола і обрізом становилася зброя з
довжиною ствола менше 450 мм, і констатував, що на дослідження йому надано
мисливську рушницю МЦ 21-12, де довжина ствола складає 447 міліметрів
(38-42).

25.06.2007 року, при проведенні повторної судово-балістичної експертизи
експертами КНДІСЕ, призначеної вже судом, було застосовано сучасну методику
дослідження і встановлено, що вилучена рушниця МЦ 21-12 внаслідок неодноразового
вкорочення ствола дійсно втратила якості мисливської зброї і в наданому стані є
бойовою багатоцільовою гладкоствольною вогнепальною зброєю, де довжина ствола
становить 448 мм.

В судових засіданнях при розгляді справи
судом 1 інстанції, так і при розгляді апеляції виправданий ОСОБА_2 свою
винність в інкримінованому злочині не визнав і показав, що він в своїй
власності мав дві мисливські рушниці, які зареєстровані в установленому
порядку. Одна з них - МЦ 21-12 №6683, яку він придбав в 1993 році, проживаючи в
Казахстані. В кінці грудня 2005 року,
при полюванні на хутрового звіра, в дуло рушниці МЦ 21-12 потрапив сніг і при
проведенні пострілу ствол роздуло. Не знаючи, як в подальшому бути з рушницею,
він залишив її зберігати в сейфі, мисливську рушницю МЦ 21-12 №6683 зберігав на
законних підставах, згідно дозволу УВС №4183/256, який дійсний до 23.03.2008
року, не виготовляв боєву зброю, а ремонтував рушницю, після того як проконсультувався
з інспектором дозвільної системи Лапко О.Л., останній не говорив йому, що вже
не працює на цій посаді, порекомендував йому знайти майстерню по ремонту зброї
і відремонтувати там рушницю. Що він і зробив. Ремонт він здійснив в майстерні
, яка знаходиться в м. Києві, де йому здійснили відповідний ремонт, відрізавши
пошкоджену частину дула. Після цього він зберігав рушницю вдома в розібраному
вигляді в мисливському сейфі за наявності дозволу, оскільки не знав і навіть не
допускав, що вона змінила своє цільове призначення, і набула ознак бойової
зброї. Про набуття рушницею ознак бойової зброї дізнався лише із висновку
експерта.

11 травня 2006 року працівники
міліції приїхали до нього з метою перевірки умов зберігання зброї. Він добровільно
видав їм зброю. ОСОБА_4. сказав, що вилучить рушницю МЦ 21-12 для досліджень,
оскільки за правилами за його дозволом можна використовувати рушницю довжина
дула, якої не менше 45 см. При понятих вилучили рушницю. При цьому була
заміряна довжина дула. Вона складала більше 45 см, але записали 45 см. Рушниця
не опечатувалася, відрізаний кусок дула взагалі нікого не цікавив, він його сам
їм віддав . Через декілька днів йому стало відомо, що проти нього порушено
кримінальну справу за незаконне збереження зброї. При цьому, слідчий повідомив,
що довжина дула рушниці складає 447 мм. Оглянувши дуло, він побачив, що форма
зрізу дула вже змінила свою форму. Обвинувачення йому було висунуте лише 12
липня 2006 року. Працівники міліції весь час говорили йому, що за вчинене йому
нічого не буде і пропонували визнати вину. Потім повідомили, що закрили
провадження, в зв”язку зі зміною обставин, про те, що його будуть судити
дізнався при ознайомленні із матеріалами справи. Майстерню в м. Києві ніхто не розшукував, він
сам їм пропонував показати її місцезнаходження, так як адреси її не пам”ятає,
але вони сказали, що їм це не потрібно. Вважає, що матеріали справи були просто сфальсифіковані.Такі ж показання він
давав і на досудовому слідстві (а.с.21,35,80).

Свідок ОСОБА_5. - дружина
виправданого, підтвердила показання свого чоловіка і зазначила, що 11 травня
2006 року працівники міліції в їх
будинку вилучали рушницю для перевірки. В присутності понятих працівник міліції
поміряв довжину дула і сказав, що вона складає більш як 45 см, але запишуть 45
см. Без упаковування та опечатування рушницю поклали в багажник автомашини.
Чоловік сказав їм, щоб вони забрали і видалену частину дула. Вони забрали її
без будь-якого оформлення. Через декілька днів чоловік поїхав в міліцію, щоб
вияснити долю рушниці. Приїхавши додому сказав, що в міліції довжина дула стала
чомусь менше ніж 45 см і проти нього порушили кримінальну справу. Потім йому
стало зле і він на тривалий час потрапив у лікарню.

Те, що дійсно ОСОБА_2 цікавився у ОСОБА_6.,
який працював раніше інспектором дозвільної системи підтвердив і сам ОСОБА_6,
та показав, що він знайомий з ОСОБА_2,
оскільки перевіряв у нього умови зберігання зброї. Зауважень до нього не було.
Коли він уже перейшов працювати на іншу ділянку роботи, то виправданий просив поради з приводу ремонту
рушниці і він йому щось говорив, але що саме , не пам”ятає, також не пам”ятає,
чи говорив він ОСОБА_2 про те, що він вже не займав посаду інспектора
дозвільної системи.

Щодо порядку вилучення у ОСОБА_2
рушниці свідчили свідки ОСОБА_4., ОСОБА_7.,
поняті ОСОБА_8. та ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8. в апеляційному суді
показала, що була понятою при вилученні мисливської рушниці у виправданого.
Працівники міліції заміряли довжину дула і сказали, що вона складає більше 45
см, але записали в протокол 45 см. Повідомили, що рушниця вилучається для
перевірки і через декілька днів повернуть. Ніхто рушницю не запаковував,
вкинули її в багажник автомашини і поїхали, їм ОСОБА_2 віддав ще й другу
частину дула. Працівник міліції сказав, що криміналу не має і не має нічого
страшного.

Свідок ОСОБА_9 - другий понятий на
досудовому слідстві та в суді 1 інстанції дав аналогічні показання ОСОБА_8., з
різницею в тому, що вимір ствола склав 45 см (а.с.52,164).

Свідок ОСОБА_7. - начальник карного
розшуку Куликівського РВ УМВС показав, що на прохання ОСОБА_4. 11 травня 2006
року приймав участь у вилученні у ОСОБА_2 мисливської рушниці МЦ 21-12, у якої
було вкорочено дуло. При обмірі рулеткою було встановлено, що довжина дула
складає 45 см. Виправданий пояснив, що в грудні 2005 року при проведенні
пострілу на полюванні дуло роздуло із-за потрапляння в нього снігу. Роздуту
частину дула ОСОБА_2 видалив в майстерні міста Києва. При цьому адресу
майстерні назвати не зміг (а.с.55,121).

При розгляді апеляції зазначений
свідок показав, що рушницю вони об”вязали та повісили бірку, на якій всі
учасники поставили підписи, хоча в суді 1 інстанції про це свідок не говорив.
Також пояснив, що порядок збереження зброї ОСОБА_2 порушений не був, тільки
укороченням ствола гвинтівки МЦ21-12 були порушені тактико-технічні дані зброї.
По ремонту зброї можна звертатися в ремонтні майстерні і для цього дозволу відповідніх органів не потрібно.

Даний свідок сам не впевнений,
що ОСОБА_2 умисно вкоротив ствол, можливо хотів залишити як пам”ять.

Свідок ОСОБА_4. показав, що на
початку 2006 року був призначений на посаду інспектора дозвільної системи і
став перевіряти умови зберігання зброї. 11 травня 2006 року, в ході проведення
операції "Зброя", вилучив у виправданого мисливську рушницю МЦ 21-12,
у якої було вкорочено дуло. При обмірі рулеткою було встановлено, що довжина
дула складає 45 см. ОСОБА_2 пояснив, що в грудні 2005 року при проведенні
пострілу на полюванні дуло роздуло із-за потрапляння в нього снігу. Роздуту
частину дула виправданий видалив в майстерні міста Києва. При цьому адресу
майстерні назвати не зміг. Рушниця була без опечатування поміщена в багажник
службового автомобіля і доправлена в Куликівський РВ УМВС. До нього, до
вилучення, виправданий не звертався з питанням ремонту зіпсованої рушниці.
Кусок відпиляного дула ОСОБА_2 їм сам віддав і цю частину дула вони не
упаковували і не заміряли. Вилучили рушницю, бо розмір дула викликав у них
сумніви (а.с.54,165).

При розгляді апеляції зазначений
свідок вже показав, що рушницю вони обв”язали ниткою, опечатали та причепили
бірку з печаткою, підписувалися всі учасники. Експерт зробив висновок, що
рушниця є обрізом. Приклад не був укорочений.

Щодо ремонту гвинтівки ОСОБА_2 не
зобов”язаний звертатися до них про дозвіл, але якщо рушниця була непригодна до
користування, то він повинен був її здати. Порядок зберігання зброї не був
порушений. Вилучали у ОСОБА_2 мисливську рушницю для з”ясування її
конструктивних даних, без висновку експерта вони не могли знати, що вилучили.
Вилучали згідно ст. 265 КУпАП. Відрізану частину ствола віддав чи ОСОБА_2, чи його син. Цю частину
вони не опечатували.

Свідок висловив думку, що ОСОБА_2
просто було шкода розлучатися з гвинтівкою, як з пам”яттю.

Також свідок ОСОБА_10 заступник
начальника Куликівського РВ міліції, в апеляційному суді підтвердив, що дозвіл
на ремонт рушниці дозвільною системою не передбачений. Якщо особа на законних
підставах користується рушницею і відбулося роздуття ствола, то вона повинна
звернутися до спеціалізованої майстерні, які діють по ліцензіям і ремонт
повинен проходити тільки на відновлення тактико-технічних характеристик. Якщо
відпиляли ствол, то повинні там видати новий паспорт з врахуванням змін.

Згідно Наказу № 622, яким
працівники міліції користуються в своїй роботі, якщо довжина ствола 45 см і
більше, то це мисливська зброя. Висловив думку, що можливо ОСОБА_2 хотів
відпиляти 450 мм, а не вийшло і відпиляв 448 мм.

Вилучалася зброя відповідно до ст.
265 КУпАП, так як на перший погляд ознак криміналу не було виявлено.

Згідно висновку експерта ОСОБА_11 за №16 від 22.05.2006
р., надана на дослідження зброя є
гладкоствольною одноствольною вогнепальною зброєю, обрізом, одноствольної
гладкоствольної мисливської рушниці 12 калібру і придатний для проведення
пострілів. Внаслідок вкорочення ствола у обріза збільшилась купчатість та
зменшилась точність бою стрільби, й обріз набув властивості для схованого
збереження і носіння. В обрізу відбулося саморобне вкорочення стволу в
кустарних умовах і відповідно до дослідницької частини висновку в зв”язку з
укороченням стволу його довжина складає менше 450 мм і зброя втратила свої
первісні характеристика, як мисливська (38-42).

При проведенні повторної комплексної
судово-балістичної та трасологічної експертизи, призначеної вже судом (
а.с.140-149) експерт КНДІСЕ ОСОБА_12. констатував, що експерт ОСОБА_11
застосував застарілу методологію дослідження, при якій домінує довжина ствола і
обрізом становилася зброя з довжиною ствола менше 450мм. Згідно сучасної
методику дослідження встановлено, що з
метою визначення фактичних балістичних характеристик ствола при його довжині до
550 мм обов”язково проводяться випробування на купчатість.

Дані висновки експерта спростовують
доводи апелянта, що довжина стволів гладкоствольних рушниць повинна бути не
менше 450 мм.

Згідно даної експертизи вилучена
рушниця МЦ 21-12 внаслідок неодноразового вкорочення ствола дійсно
втратила якості мисливської зброї і в наданому стані є бойовою багатоцільовою
гладкоствольною вогнепальною зброєю, де довжина ствола становить 448 мм. При
цьому було констатовано, що частина стволу довжиною 183 мм з пошкодженням у
вигляді розриву металу має форму зрізу прямолінійну і враховуючи прямолінійну
форму зрізу, ширину надрізу прицільної планки, характер поверхні у вигляді
рівномірної паралельності трас можна констатувати, що даний відпил здійснено в
умовах з використанням крипільного та електромеханічного обладнання, тобто,
характерно для стаціонарних умов (іллюстрація до висновку №4-7).

А дульний зріз наданої зброї виконано
ручним способом з використанням ручного металоріжучого обладнання (ножівочного
полотна) з послідуючою обробкою (напилком, що характерно не для стаціонарних
умов (іллюстрація до висновку №9).

При співставленні ствола зброї з
відрізаною часткою стволу по прицільній планці мається неспівпадання довжин до
6 мм (іллюстрація до висновку №8).

Рушниці МЦ-21 з 1964 року серійно
виготовлялися з довжиною стволів 750,720,675 мм. В залежності від спорядження
наданої зброї серійним стволом довжиною 750 мм - відсутній фрагмент довжиною
128 мм, при довжині 720 мм - відповідно 98 мм і при найменшій довжині 675 мм -
відсутній в 53 мм.

На каналі стволу часток металу з
магнітними властивостями ( опилки) не виявлено.

Дані висновки експерта спростовують
однозначні доводи апелянта, що вкорочення ствола проведено не фахівцем і не на
спеціальному обладнанні. Стверджуючи це, прокурор посилався на довідку експерта
ОСОБА_11 за № 39 від 16.05.2006 року, на його висновки №18 від 14.07.2006 року,
посилався і на висновок комісійної
експертизи від 25.06.2007 року (екперт Василенко), зазначаючи, що висновок
експерта ОСОБА_12 свідчить про неодноразове вкорочення ствола та на те, що виготовлення
обрізу ствола проведено не фахівцем і не на спеціальному обладнанні.

Апелянт вибірково вибрав фрази з
різних експертиз, роблячи не зовсім правильний і вже свій висновок. Але
поєднувати висновки експертів, які керувалися різною методикою та мають
розбіжності, неможливо. Крім того, експерт ОСОБА_11 не досліджував частину
відпиляного ствола, тому висновки його відносяться тільки до вкороченого
стволу, де він зазначив, що в обрізу відбулося саморобне вкорочення стволу, в
кустарних умовах.

Висновки ж повторної комісійної
експертизи більш детальні та кваліфіковані, з точним визначенням форми розпилу
на кінцях ствола, на які і посилався в своєму рішенні суд 1 інстанції,
досліджувався як вкорочений ствол зброї, так і відпиляна його частина і
зроблені висновки, що дульний зріз наданої зброї виконано ручним способом,
а відпил частини стволу характерно для стаціонарних умов. Крім того,
згідно попередньої експертизи, на яку посилається апелянт, відсутні висновки,
що укорочення ствола проводилося неодноразово, а вже в висновках повторної
експертизи зазначено, що враховуючи розмірні дані, форму зрізів, характеру
слідів, укорочення ствола та прицільної планки проводилося неодноразово.

В апеляційному суді експерт
ОСОБА_12. підтвердив висновки своєї експертизи і пояснив, що відповідно до
„Методики встановлення належності виробів до категорії мисливських (
спортивних) гладкоствольних рушниць”, затвердженої Міністерством юстиції
України 17.11.1999 року встановлені обов”язкові випробування для рушниць
з довжиною стволу до 550 мм.

Помпові рушниці, до яких
відноситься і дана рушниця, які не витримали випробувань щодо вимог ГОСТу на купчатість
та точність бою , або обладнані пістолетним руків”ям замість прикладу -
визнаються бойовою багатоцільовою гладкоствольною вогнепальною зброєю. Тобто,
якби зброя була обладнана пістолетним руків”ям, то не залежно від довжини
стволу вона вважалась би бойовою зброєю. А в іншому випадку сама довжина
ствола не впливає на визначення бойова зброя чи ні, вона повинна пройти
випробування на купчатість. Чим коротчий ствол, купчатість менша.
Залежно від стану поверхні канала ствола і, навіть, при довжині менше 450 мм,
при проведенні випробування можуть бути результати, які вказали б, що зброя
мисливська, а не бойова. Тільки після проведення випробування можна сказати чи
стала зброя бойовою. На його думку, ОСОБА_2, тільки відпилюючи кусок стволу не
міг знати, що це буде саме бойова зброя, так як не могли знати це і працівники
міліції, які вилучали дану зброю у ОСОБА_2.

Також експерт пояснив, що проводячи
випробування даної зброї на купчатість, відсотки купчатості бою вкороченого
ствола межували з купчатістю бою, яка відповідає ГОСТу для мисливських рушниць.
І, враховуючи різну довжину стволів рушниць, які виготовлялися з 1964 року,
навіть при найменшій довжині ствола в 675 мм , і з врахуванням відсутнього
фрагменту довжиною 53 мм ( іллюстрація висновку №6) і при відповідному
випробуванні, дана зброя могла б бути мисливською.

Тобто, він не виключає, що при
першій відрізаній роздутій частині стволу, без подальшого відпиляння стволу
дана зброя могла б зберегти властивості
мисливської . Роздута частина ствола була відрізана в стаціонарних умовах і,
можливо, в майстерні, і при таких обставинах і відрізаний ствол повинен мати
властивості відрізаного в стаціонарних умовах і частинка відрізана якраз по
межі роздуття частини стволу, що говорить про те, що відрізувалася тільки та
частинка, яка була роздута, а хтось ще потім відпилював частину ствола і вже
кустарним способом , але, вважає, що якщо треба було б відрізати більше, то
відразу б роздуту частину відрізали не по межі роздуття а значно далі.

Також показав, що зброя була не на
належному рівні упакована, так як її можна було дуже просто вийняти, не
порушивши упаковку та печатку.

Довжина ствола , згідно „Методики”
вимірюється від дульного зрізу до казенного зрізу. Експерт також зазначив, що
відповідно до нової методики поняття
„обріз” відсутній, а є поняття - бойова вогнепальна зброя.

З показань експерта можна зробити
висновок, що одне тільки те, що особа відпиляла частину ствола однозначно не
може свідчити, що особа вчинила вказаний злочин.

Аналізуючи всі добуті докази по
справі, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов до правильного
висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 прямого умислу на виготовлення
вогнепальної зброї. Дані обвинувального висновку не відповідають встановленим
фактичним обставинам справи.

Згідно п.13 постанови Пленуму
Верховного суду України №3 від 26.04.2002 року „Про судову практику в справах
про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами,
вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами” під
незаконним виготовленням холодної зброї (крім гладкоствольної мисливської),
бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв потрібно розуміти умисні,
вчинені без передбаченого законом дозволу дії по їх створенню чи переробленню,
внаслідок чого вони набувають відповідних характерних властивостей.

Згідно „Методики встановлення
належності виробів до категорії мисливських (спортивних) гладкоствольних
рушниць”, затвердженої рішенням секції
НКМР МЮ України з проблем трасології та судової балістики 17.11.1999 року
п.2.3.1.1. - обов”язково провадяться випробування з метою визначення фактичних
балістичних характеристик даного ствола при довжині ствола до 550 мм. Обов”язково
провадяться випробування з метою визначення фактичних балістичних характеристик
даного ствола при наявності ознак вкорочення або дефектів його.

А відносно вкорочення прикладу
рушниці, то в п.2.4 даної „Методики” зазначено, якщо зброя обладнана пістолетним
руків”ям , то завдяки цьому вона набуває якостей багатоцільової бойової
зброї і до категорії мисливських (спортивних) гладкоствольних рушниць не
відноситься.

Не маючи спеціальних познань і
висновків експерта ОСОБА_2 не знав і не міг знати, що в результаті відрізу
роздутої частини стволу мисливської рушниці , на збереження якої мав законний
дозвіл, він виготовив бойову зброю, яка потребує спеціального дозволу. Тим
більше, ОСОБА_2 зберігав і відпиляну роздуту частину ствола. Те, що дуло ствола
було дійсно роздуте підтверджується матеріалами справи . ОСОБА_2 мав дозвіл на
зберігання та носіння зброї, не порушуючи порядку її зберігання, на прохання
працівників міліції добровільно видав зброю і відпиляну його частину, нічого не
приховуючи.

Те, що ОСОБА_2 має тривалий
мисливський стаж і, як зазначає апелянт, не міг не знати, що, вкорочуючи дуло
ствола зменшується купчатість і змінюється цільове призначення зброї - не
свідчить про наявність умисла на виготовлення зброї. Навіть експерт ОСОБА_11,
який має вищу юридичну освіту, спеціальну криміналістичну підготовку та стаж
експертної роботи з 2004 року, роблячи висновок експертизи (а.с.40) прийшов до
неправильного висновку, що внаслідок вкорочення ствола у обріза збільшилась купчатість.
Згідно ж зазначеної вище „Методики” п.4.3.6.2. , якщо середня купчатість досліджуваного
екземпляру є меншою, ніж нормативно встановлена, це вказує на
невідповідність її балістичних характеристик балістичним характеристикам,
притаманним мисливським (спортивним) рушницям. А прокурор, аргументуючи свою
апеляцію посилається на висновки експертизи, які надав експерт ОСОБА_11

Та і з показань працівників міліції
вбачається, що вони самі відкидають версію умисного виготовлення ОСОБА_2
бойової зброї, вважаючи, що мета відрізу була зберегти рушницю, як пам”ять. А
свідок ОСОБА_10. - начальник слідчого відділення, показав, що ОСОБА_2, напевно,
хотів відпиляти 450 мм, а не вийшло і відпиляв 448 мм, тобто і ці показання
свідчать про те, що ОСОБА_2 не мав умислу на виготовлення вогнепальної зброї,
тобто, відпилюючи частину ствола хотів зберегти властивості рушниці, а як
вияснилося потім, не вийшло.

Інформації про те, що ОСОБА_2
використовував бойову зброю не було, заперечує це і експерт.

Колегія суддів погоджується і з висновками
суду відносно того, що досудове слідство проводилося з порушенням вимог ст. 22
КПК України, докази збиралися тільки лише ті, які викривали обвинуваченого і не
виключається, що мала місце їх
фальсифікація.

Апелянт зазначає, що, вилучаючи
рушницю працівники міліції діяли відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх
справ України за № 622 від 21.08.1998 року, не проводили упакування та
опечатування рушниці, тому що
проводилося вилучення зареєстрованої мисливської зброї, а згідно п.3.5
Інструкції у разі виявлення порушень
порядку зберігання об”єктів дозвільної системи порушник притягується до
відповідальності в порядку встановленому законодавством України. Свідок
ОСОБА_10 в апеляційному суді стверджував, що
вилучалася рушниця в порядку ст. 265 КУпАП.

Доводи апелянта в цій частині
не грунтуються на вимогах закону, так як відповідно до зазначеної Інструкції
про порядок виготовлення, придбання, зберігання і т.д., затвердженої зазначеним
Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 622 у п.3.5 про вилучення рушниці у разі виявлення таких порушень не
зазначається, а говориться про те, що у разі виявлення порушень складаються
відповідні акти, в яких докладно описується суть виявлених недоліків,
указується строк їх усунення і у разі виявлення порушень зберігання тощо
порушники притягуються до відповідальності в порядку, встановленому
законодавством України. ст. 265 КУпАП передбачає вилучення речей і
документів при вчиненні особою адміністративних правопорушень, передбачених
стст.174,190-195-4 КУпАП.

Але ж, по матеріалам справи,
зброя у ОСОБА_2 була належним чином зареєстрована і належним чином зберігалася,
тому з приводу адміністративного порушення вилучати зброю не було підстав. А
якщо вилучалася зброя, яка мала ознаки перероблення шляхом укорочення дула
ствола, то реєстрація тут ні до чого і вилучаючи дану зброю вона повинна бути належним чином
упакована і опечатана, згідно вимог КПК аби до цієї зброї не мав доступу ніхто,
окрім експерта, не проводилося протокольно вилучення частини відпиляного ствола
, не проводився її замір, упаковка та опечатування.

Як свідчать докази по справі
рушницю та відпиляний кусок ствола працівники міліції вкинули в багажник
автомобіля без упакування і опечатування і тому, при таких обставинах не
виключається можливість доступу до даної зброї інших осіб, крім ОСОБА_2.

Крім того, як вже зазначалося в
даній ухвалі, в висновках першої експертизи зазначено, що відбулося вкорочення
стволу і відсутні висновки, що укорочення ствола проводилося неодноразово, а
вже в висновках повторної експертизи зазначено, що враховуючи розмірні дані,
форму зрізів, характеру слідів, укорочення ствола та прицільної планки
вкорочення проводилося неодноразово.

Тобто, не виключається
можливість, що в проміжок часу більш як
рік, між першою експертизою, яка відбулася 18.05.2006 року та другою -
25.06.2007 року, могло відбутися неодноразове вкорочення ствола, тим більше
експерт в апеляційному суді показав, що зброя була не на належному рівні
упакована, коли надійшла до нього, так як її можна було дуже просто вийняти, не
порушивши упаковку та печатку. Та і з показань працівників міліції ОСОБА_4. та
ОСОБА_13. вбачається, що ОСОБА_2 їм повідомив,
що відпиляв в майстерні роздуту частину
стволу, надав їм відпиляну частину, а значить, можна зробити висновок, що, якби
ОСОБА_2 відпилювався ствол неодноразово вони б ( тим більше вилучав спеціаліст)
звернули б увагу на те, що, відпиляна частина не співпадає з відрізаним
стволом, не співпадає прицільна планка
відрізаної частини по своїй довжині з тією ж планкою на стволі, і це
навіть наглядно видно на фототаблиці
(а.с.146, ілюстрація 8), тим більше свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді показав,
що відпиляну частину вони приклали до ствола.

Це не виключає того, що
ОСОБА_2 міг відпиляти частину ствола
тільки один раз.

Показання експерта в тій частині,
що роздута частина ствола відпилювалася в стаціонарних умовах, може свідчити і
про те, що це могла бути майстерня і
підтверджує показання виправданого та свідка ОСОБА_14, що укорочення
стволу шляхом відпилення роздутої частини ствола йому робили в майстерні.

Матеріали справи свідчать, що
показання ОСОБА_2 в тій частині, що він відпилював частину ствола в майстерні
не перевірялися, а обмежилися лише рапортом працівника міліції (а.с.60-61), що
встановити особу, яка переробляла рушницю та де саме перероблялася рушниця не
представилося можливом. На запит суду заступник начальника Куликівського РВ
УМВС відповів, що встановлення майстерні проводилося оперативним шляхом без
виїзду в м. Київ ( а.с.136). Із показань виправданого та свідка ОСОБА_14, яку
допитали в апеляційному суді вбачається, що всі наполягання до працівників
міліції проїхати з ними в м.Київ, де вони покажуть місцезнаходження майстерні
залишалися без задоволення. Тобто, в порушення ст. 22 КПК України працівники
міліції відмовлялися досліджувати ті докази, які могли виправдати
обвинуваченого.

На даний час встановлювати
місцезнаходження майстерні при додатковому розслідуванні, за сплином тривалого
часу, не представляється можливим, так
як зазначена майстерня вже відсутня ( із показань свідка ОСОБА_14, даних в
апеляційному суді).

Також, дані протоколу на а.с.13
про вилучення зброї, де зазначено, що довжина стволу складає 45 см викликають
сумніви, так як не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так, відповідно до висновку
експерта за №16 від 22.05.2006 року довжина ствола 447 мм, загальна довжина
зброї 960 мм (а.с.38), відповідно ж до висновку повторної судово-балістичної
експертизи за № 776 від 25.06.2007 року довжина ствола 448 мм, а загальна
довжина зброї 957 мм. В апеляційному
суді, при уточненні замірів ствола при вилученні зброї виправданий ОСОБА_2.,
свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_8. показали, що при замірі довжина ствола складала більше, як
45 см, але працівники міліції записали 45 см. ОСОБА_2 показував, що працівники
міліції не знали як мірять ствол, з патронником чи без нього , потім виміряли
без патронника. Свідок ОСОБА_8. показувала, що працівник міліції вимірював не
спочатку ствола, відкидали якісь сантиметри. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с.122,166) зазначали, що
вимірювали ствол від патронника, але могла бути помилка при вимірюванні
плюс-мінус декілька сантиметрів.

Не виключено, що ті декілька
сантиментрів і могли вплинути на технічні дані зброї.

Але, відповідно до „Методики”
довжина стволу вимірюється від дульного зрізу до казенного зрізу. Патронник -
це розширена частина стволу для вводу гільзи патрона і патронник знаходиться в
казенній частині. Тому, якщо вимірювався ствол від патронника, то це суперечить
„Методиці” і розміри не відповідають дійсності, так як патронник має довжину
70-80 мм і цей розмір повинен бути приплюсований. В самому ж протоколі
вилучення нічого не зазначено, звідки проводився вимір, яка довжина патронника
і чи враховували вони довжину патронника,
якщо міряли від нього, а ці обставини мають важливе значення. І, тому, такий
документ не може бути доказом
підтвердження вини ОСОБА_2 в скоєному, так як він викликає сумнів в
правильності його даних з вищенаведених підстав.

Крім того, як вияснив суд, понятий
ОСОБА_9 на час вилучення зброї був неповнолітнім і, як показував він, ніхто за
його вік не цікавився (а.с.164), тобто ОСОБА_9, будучи присутнім в якості
понятого при вилученні зброї у ОСОБА_2 не мав повної цивільної дієздатності.

На даний час встановити дійсну
довжину ствола на момент вилучення, при
порушенні порядку вилучення зброї і можливому доступу до неї інших осіб
після її вилучення не має можливості, тому, з цих підстав повертати справу на
додаткове розслідування недоцільно.

На підставі вищенаведеного колегія
суддів дійшла до висновку, що по справі відсутні підстави для направлення
справи на додаткове розслідування, так як
при проведенні повного судового слідства в апеляційному порядку знайшло своє
підтвердження правильність винесенного
рішення судом 1 інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2. складу
злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено даних, які б давали підстави вважати, що судом 1 інстанції допускалися
порушення вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
вироку.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом 1 інстанції- залишити без задоволення.

Вирок Куликівського районного
суду Чернігівської області від 20 серпня 2007 року відносно ОСОБА_2 - залишити
без змін.

Головуючий Судді