Справа № 464/852/15-к
пр.№ 1-кп/464/98/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, неодноразово судимого: 29.04.1996 р. Личаківським районним судом м. Львова за ст.86-1, ч.1 ст.89 КК України (1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04.05.1998 р. Личаківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.117, ч.2 ст.118 КК України (1960 р.) до 6 років 4 місяців позбавлення волі; 17.06.2005 р. Личаківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі; 22.06.2010 р. Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.146, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, покарання відбуте, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
встановив:
Підсудний ОСОБА_5 27 грудня 2014 року о 17.55 год, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в помешканні потерпілого ОСОБА_4 , що на АДРЕСА_2 , під приводом купівлі в останнього шуби, оголошення про продаж якої було розміщене в газеті „Ваш магазин, переробивши повідомлення ПАТ „ПриватБанк про зарахування грошових коштів на рахунок, за допомогою невстановленої слідством особи надіслав таке повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_4 , переконавши таким чином останнього в зарахуванні на його банківський рахунок грошових коштів за шубу на суму 8100 грн., які в дійсності перераховані не були. Таким чином, ОСОБА_5 заволодів вищевказаним товаром, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 5400 грн.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 винуватість у вчиненому злочині визнав частково. Ствердив, що 27.12.2014 р., маючи намір шляхом обману заволодіти шубою, оголошення про продаж якої знайшов в газеті, зателефонував до потерпілого ОСОБА_4 та домовився з ним про зустріч в його квартирі. Біля 17.55 год в квартирі потерпілого, де була присутня також його дружина, оглянувши шубу, сказав, що погоджується таку придбати. Також сказав, що зараз зателефонує до своєї дружини, хоча ні до кого не телефонував, якій необхідно продиктувати номер банківського рахунку для переказу коштів, що потерпілий зробив. Після цього, тримаючи руку зі своїм мобільним телефоном у кишені, непомітно надіслав з цього телефону смс-повідомлення на мобільний телефон потерпілого з підтвердженням зарахування коштів на банківський рахунок. Коли потерпілий переконався з тексту повідомлення, що на його рахунок надійшли кошти, отримав від нього шубу та залишив квартиру. Винуватість у вчиненні шахрайства визнав, проте заперечив, що вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб, оскільки з потерпілим по телефону розмовляв автовідповідач, а не його дружина чи інша особа, а смс-повідомлення надіслав самостійно зі свого телефону, тримаючи такий в кишені. Текст повідомлення при цьому набрав заздалегідь, а перебуваючи в квартирі потерпілого, непомітно змінив лише вартість шуби на 8100 грн. Також ствердив, що надіслав повідомлення з номера мобільного оператора, яким в цей час користувався, а в самому тексті повідомлення зазначив текст, що був схожий на номер „Приватбанку НОМЕР_1 . Просив суд суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання підсудним своєї винуватості, така повністю та об`єктивно стверджується доказами, безпосередньо дослідженими у ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання про те, що його дружина ОСОБА_6 мала намір продати шубу, у зв`язку з чим подала оголошення в газету „Ваш магазин. 27.12.2014 р. біля 16.00 год на його мобільний телефон зателефонував невідомий, який сказав, що має намір придбати шубу. Біля 17.55 останній прийшов до квартири потерпілого, оглянув шубу та вирішив таку придбати. Після цього, сказав, що телефонує до своєї дружини та передав йому мобільний телефон, щоб продиктувати номер банківського рахунку, на який необхідно переказати кошти за шубу в сумі 8000 грн. Продиктувавши номер рахунку запитав у співрозмовника, чи все зрозуміло, на що якась жінка словами „так, так йому підтвердила, що все зрозуміло. Через кілька хвилин на його мобільний телефон надійшло смс-повідомлення, що на банківську картку зараховано 8100 грн., після чого віддав ОСОБА_5 шубу. Перевіривши свій рахунок та з`ясувавши, що кошти не надійшли, зателефонував до колл-центру „Приватбанку, де йому повідомили, що у разі переказу кошти можуть надійти протягом тридцяти хвилин. Проте, кошти на рахунок не надійшли, у зв`язку з чим зрозумів, що відносно нього вчинено шахрайство. Також вказав, що остаточну ціну ОСОБА_5 дізнався лише в квартирі. Під час розмови останній з квартири не виходив, але кілька хвилин міг знаходитися без нагляду, коли дружина упаковувала шубу в пакет. Також вказав, що відповідь жіночим голосом в телефоні ОСОБА_5 прозвучала лише після того, як він (потерпілий) продиктував номер рахунку та запитав, чи все зрозуміло, після чого зробив висновок, що номер рахунку записано правильно та повернув телефон. Зазначив також, що жіночий голос було чути не дуже добре, але не заперечив правдивість своїх показань в ході досудового слідства, відповідно до яких зазначав, що в телефоні звучав голос молодої жінки. Ствердив, що смс-повідомлення надійшло саме з номера НОМЕР_1 , а не зі звичайного номера мобільного оператора. Вважає, що штраф буде достатнім покаранням для підсудного.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що 27.12.2014 р. біля 18.00 год до них додому прийшов ОСОБА_5 , який мав намір придбати шубу. Після огляду шуби, сказав, що така йому підходить, кудись зателефонував та дав її чоловіку, потерпілому ОСОБА_4 , телефон, щоб продиктувати номер банківського рахунку. Продиктувавши номер рахунку, чоловік перепитав, чи все зрозуміло та, переконавшись в цьому, повернув телефон ОСОБА_5 . Зрозуміла, що ОСОБА_4 розмовляв з якоюсь людиною, оскільки перепитував та отримав на своє запитання відповідь. Після цього чоловік сказав ОСОБА_5 , що необхідно доплатити ще 100 грн., оскільки це комісія за зняття коштів. Тоді ОСОБА_5 ще раз кудись зателефонував та сказав, що необхідно перерахувати 8100 грн. Через кілька хвилин на мобільний телефон чоловіка надійшло повідомлення про зарахування коштів на рахунок. Коли ОСОБА_5 , взявши шубу, покинув квартиру, з`ясували, що кошти не надійшли та зрозуміли, що вчинено шахрайство.

Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується даними протоколу огляду речі, а саме шуби світло-коричневого кольору, довжиною близько 121 см, шириною близько 53 см, внизу на відстані 50 см від верху шуби та знизу рукавів знаходяться вирізані лінії по ширині шуби (а.с.33-34).

Згідно з висновком експерта НДЕКЦ УМВС України на Львівській залізниці №3 від 15.01.2015 р., ринкова вартість жіночої хутряної шуби коричневого кольору, станом на 28.12.2014 р. з урахуванням її експлуатаційного зносу становила 5400 грн. (а.с.48)

Дії підсудного ОСОБА_5 органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки ним вчинено заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично оцінює показання підсудного щодо невизнання ним вини у частині вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, оскільки такі суперечать показанням потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_6 .

Так, із показань потерпілого встановлено, що останній на пропозицію ОСОБА_5 продиктував номер свого банківського рахунку та на своє запитання почув відповідь жіночим голосом „так, так, з чого зрозумів, що рахунок записано правильно; ствердив, що смс-повідомлення на його мобільний телефон надійшло з номера НОМЕР_1 , а не зі звичайного номера мобільного оператора; остаточна ціна шуби була озвучена вже після огляду такої ОСОБА_5 . Такі показання потерпілого підтвердила його дружина, свідок ОСОБА_6 , у відомій їй частині, вказавши, що її чоловік диктував номер рахунку та на своє запитання отримав відповідь, з якої зрозумів, що рахунок записано правильно, смс-повідомлення з підтвердженням переказу коштів надійшло саме з номера НОМЕР_1 .

Твердження підсудного ОСОБА_5 про те, що самостійно надіслав на мобільний телефон потерпілого смс-повідомлення, будучи в квартирі, суперечить показанням потерпілого та свідка про те, що таке повідомлення надійшло з номера НОМЕР_1 . Крім цього, суд приходить до переконання, що відповідь співрозмовника потерпілого ОСОБА_4 свідчить про те, що це не міг бути комп`ютер, автовідповідач, чи інший заздалегідь записаний текст, оскільки відповідь була отримала на конкретне запитання потерпілого, відповідала суті запитання, що дало змогу потерпілому переконатися в тому, що номер банківського рахунку записано правильно.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що часткове невизнання підсудним своєї винуватості спрямоване виключно на пом`якшення покарання за вчинене.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення злочину середньої тяжкості; добровільне відшкодування шкоди, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; обставини, що характеризують особу підсудного, який не працює, формально позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має судимість, та дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі, що буде достатнім для його виправлення.

Крім цього, з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертом НДЕКЦ УМВС України на Львівській залізниці судово-товарознавчої експертизи, у розмірі 393,12 грн. (а.с.44-48).

Речовий доказ у справі, а саме шубу, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , необхідно залишити у власності останнього. (а.с.35, 54).

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання два роки обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертом НДЕКЦ УМВС України на Львівській залізниці судово-товарознавчої експертизи, у розмірі 393,12 грн. (а.с.44-48).

Речовий доказ у справі, а саме шубу, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у власності останнього.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни домашній арешт.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік за місцем відбування покарання (виправному центрі).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1