АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0006923 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олександрівськ, Хабаровського краю, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_9
обвинуваченої - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. на користь держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.
Прокурор в апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 200-т неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавити її права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості через не призначення її додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказує, що на неуважність ОСОБА_7 як водія, а відтак причиною зіткнення з мотоциклом під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , міг стати її похилий вік. Водночас судом не наведено жодного обґрунтування щодо зв`язку між пенсійним віком обвинуваченої та можливістю не позбавляти її права керувати транспортними засобами.

Як установлено судом першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 10 серпня 2014 року, близько 11 год. 13 хв., керуючи технічно-справним автомобілем GEELY-MK 1,6 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на червоний сигнал світлофора на регульованому перехресті вул. Стеценка пр-т. Палладіна в м. Києві, проявила неуважність, порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконала вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого передньою лівою частиною свого автомобіля скоїла зіткнення з мотоциклом HONDA-CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , який рухався в другій смузі руху по пр-ту Палладіна зі сторони вул. Міської в м. Києві зі швидкістю 60 км/год, на зелений сигнал світлофора (стрілка прямо), чим заподіяла йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Порушення ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченої ОСОБА_7 , яка заперечила проти її задоволення, потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, у апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги покази потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченої, яка фактичні обставини справи не оспорювала, визнала свою вину та щиро розкаялася.
Судом першої інстанції обґрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, так як вона керуючи транспортним засобом - автомобілем, порушила правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого спричинила потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначені ОСОБА_7 основного покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її позитивну характеристику за місцем проживання, щире каяття, та часткове відшкодування завданої шкоди.

З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_7 основне покарання у виді штрафу, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, доводи апелянта про неправильне застосування кримінального закону щодо не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, заслуговують на увагу.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про можливість не застосовувати до обвинуваченої ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необгрунтованим і належним чином у вироку не вмотивованим.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, врахувавши фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілому заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження
При визначенні розміру додаткового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке згідно вимог ч.1 ст.55 КК України може бути призначено на строк від одного до трьох років, колегія суддів, враховує поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, яка визнала вину, частково відшкодувала потерпілому завдану шкоду, та позицію потерпілого.
З врахуванням цих обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.
З врахуванням викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання - скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200-т неоподатковуваних доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/680/2015 Категорія КК: ч.1 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач - ОСОБА_1