У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні 3
квітня 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_2. на
постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2 жовтня та 20 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 лютого 2007
року,

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2006
року провадження в кримінальній справі за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Скаліва Новоархангельського району Кіровоградської області,
такого, що немає судимості,

за ст. 128 КК України закрито та
його звільнено від кримінальної відповідальності з передачею на поруки
трудового колективу ЗАТ “Хлібзавод
“Салівський” на підставі ст. 47 КК України.

ОСОБА_1. обвинувачувався у тому, що
23 червня 2006 року, приблизно о 6 годині, перебуваючи біля центру “Епоха” по вул. Морозова в м. Харкові, під
час конфлікту з ОСОБА_2, на ґрунті неприязних стосунків останній розпилив
ОСОБА_1. сльозоточивий газ. Після чого ОСОБА_1. став махати ногами в сторону
ОСОБА_2. та з необережності завдав йому удар ногою по кісті лівої руки,
спричинивши потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2006
року відмовлено у відновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження
постанови цього ж суду від 2 жовтня 2006 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 лютого 2007 року
постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2006 року
залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові
рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись при
цьому на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме, що
справу було розглянуто у його відсутність, оскільки не було повідомлено про розгляд
справи у суді першої інстанції. Крім того, вказує на безпідставну відмову у
поновленні строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що пропустив
строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який просив
задовольнити касаційну скаргу потерпілого частково, перевіривши матеріали
справи та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що вони
підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Ст. 299 КПК України визначає обсяг доказів, що підлягають дослідженню. Цей
обсяг визначається необхідністю всебічно, повно, об'єктивно дослідити обставини
справи. Відповідно до ч. 2 ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не
заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і це є право,
а не обов'язок суду.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, органами досудового
слідства ОСОБА_1. було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 128 КК України, а саме в тому, що він завдав потерпілому ОСОБА_2удар ногою по кісті лівої
руки, спричинивши останньому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

При попередньому розгляду справи постановою суду справу
щодо ОСОБА_1. було призначено до розгляду на 27 вересня 2006 року, та
постановлено визвати у судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків.

З протоколу судового засідання від 27.09.2006р. вбачається, що справа щодо
ОСОБА_1. слухалась у відсутності потерпілого, якому, як підтверджується
матеріалами справи повідомлення про день і час розгляду справи не було
направлено. Справа слухалася без дослідження доказів, відповідно до вимог ст.
299 КПК України, оскільки засудженим не оспорювалися фактичні обставини
справи. Проте, у скарзі потерпілого
обґрунтовано зазначено, що суд першої інстанції не мав права розглядати справу
у його відсутності без дослідження доказів, а зобов'язаний був їх дослідити в
повному обсязі.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.
12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2.07.2004р. №13 “Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від
злочинів” суди зобов'язані вжити всіх
можливих заходів до забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні. У
разі, коли потерпілий не з'явився за викликом, суд відповідно до ч. 1 ст. 290
КПК України вирішує питання про розгляд справи або його відкладення залежно від
того, чи можливо за відсутності потерпілого з'ясувати всі обставини справи і захистити його права та законні інтереси.

Таким чином, доводи скарги у цій частині є обґрунтованими, а тому колегія
суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, справа направленню на
новий судовий розгляд, який належить провести з дотриманням вимог закону.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2. задовольнити частково, постанову
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Пошва Б.М. Шевченко Т.В.