Код суду 233
Справа №
Вирок

Іменем
України

03 грудня 2013 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Янюк Ю. Б.

при секретарях Круговій Ю.С.,
Кордонській Л.А.,

за участю прокурора
Александрової О.С.

потерпілого -

обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

законних представників

обвинувачених ОСОБА_4,
ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області кримінальне
провадження (внесено в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за №0000674
від 01.03.2013р. ) по обвинуваченню

ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Дружківка
Донецької області, громадянина
України, із неповною середньою освітою,
холостого, не судимого, який навчається
у 11 класі Степанівської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів, проживає АДРЕСА_2,

ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м.Дружківка
Донецької області, громадянина
України, із неповною середньою освітою,
холостого, не судимого, який навчається
на 1 курсі Донецької автомобільної
академії, проживає АДРЕСА_3,

обох у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3ст.185
КК України;

ОСОБА_3, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с.Миколайпілля
Костянтинівського району Донецької
області, громадянина України, із
середньою спеціальною освітою,
холостого, не судимого, не працюючого,
проживає АДРЕСА_1, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3ст.185,ч.1ст.304 КК
України, -

В С Т А
Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3, будучи
повнолітньою особою і достовірно
знаючи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, не досягли віку
повноліття, 26 лютого 2013 року, приблизно
о 21 годині 00 хвилин, знаходячись у
гостях свого знайомого, ОСОБА_9, за
адресою: АДРЕСА_4, здійснюючи
психологічний вплив на неповнолітніх
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, обіцяючи сприяння у
вчиненні злочину, розпалюючи почуття
користі, навмисно викликав у останніх
бажання взяти участь у вчиненні
умисного злочину - крадіжці майна, яке
належить ОСОБА_10, на що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
дали свою згоду, вступивши з ОСОБА_3 у
попередню злочинну змову з метою
крадіжки чужого майна, тобто втягнув
неповнолітніх у злочинну діяльність.

У цей же день, приблизно о 22
годині 30 хвилин, обвинувачені ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийшли до території
будинку АДРЕСА_5. Реалізуючи свій
злочинний намір, вони перелізли через
паркан та підійшли до ангару,
розташованого на території вказаного
будинку. Тут, через незачинені двері
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проникли до
приміщення ангару, звідкіля умисно, з
корисливих мотивів, таємно, за
попередньою змовою групою осіб,
викрали: мішки із штучного волокна
білого кольору розміром 100х50 см. у
кількості 12 шт. вартістю 5,04грн.; фуражну
пшеницю другого сорту вагою 100кг.
вартістю 150грн.; зерно кукурудзи вагою
450кг. вартістю 751грн.50коп.; саморобну
металеву каністру розміром 44х35х12см.
прямокутної форми об'ємом 30л. вартістю
79грн.67коп.; металеву конструкцію
вартістю 519грн.42коп., яка складається із
двох металевих кутків розміром 70х70,
довжиною 3м. товщиною металу 10мм.
вартістю 504грн.84коп. та металевих
прутків в кількості 9шт.вартістю
14грн.58коп.; дизельне пальне в кількості
30л. вартістю 255грн., спричинивши
потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки
на загальну суму 1760грн.63коп.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину
визнав повністю та пояснив суду, що 26
лютого 2013 року, після повернення зі
школи, приблизно о 17 годині, він
зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2
та запропонував сходити до ОСОБА_9, щоб
там провести час. Приблизно о 17 годині 20
хвилин вони прийшли до ОСОБА_9 та втрьох
грали в карти. Приблизно о 19 годині сюди
прийшов ОСОБА_3, який десь о 20-21 годині
позвав його та ОСОБА_2 у приміщення
кухні і став розповідати, що є
можливість заробити гроші, для чого
слід скоїти крадіжку майна, яке
належить ОСОБА_10, і що це буде
небезпечним для них. Він та ОСОБА_2 на цю
пропозицію повагались, але потім дали
згоду. Приблизно о 22 годині 30 хвилин
вони втрьох вийшли від ОСОБА_9 і
направились до домоволодіння ОСОБА_10
Попереду них йшов ОСОБА_3 і вони зайшли
з боку городів, підішли до поваленої
сітки огорожі, де, ступаючи на ящик,
подолали цю огорожу та підійшли до
ангару, ворота якого були підперті
палкою. Відкинувши цю палку, вони
зайшли у приміщення ангару, де по черзі
насипали 10 мішків зерна кукурудзи та 2
мішки пшениці кожен вагою до 50кг.,
зав'язували їх, та, взявши на плече,
кожен по одному мішку, переносили у
лісосмугу, розташовану на відстані
десь 300 метрів. Враховуючи, що у ОСОБА_3
боліла рука, він та ОСОБА_2 подавали
йому мішки на плече, а він далі
самостійно носив їх до лісосмуги. Також
на плечі ОСОБА_3 переносив і металеву
конструкцію. Ще з цього місця вони
вкрали каністру з дизельним пальним в
кількості 30л. і на переноску всього
переліченого майна вони потратили десь
1 годину 30 хвилин. Далі вони утрьох
прийшли до нього за місцем проживання,
де він взяв мотоцикл з приєднаною до
нього площадкою, і на ньому приїхали у
лісосмугу, де лежало крадене майно. Тут
вони навантажили це майно на площадку
мотоциклу, привезли до нього у двір, де
поклали під сараєм та розійшлись.
Наступного дня вони не зустрічались, а
28 лютого 2013 року до нього за місцем
проживання прийшов ОСОБА_10 з головою
сільради, побачили вкрадене майно та
сказали повернути усе на місце. Він про
це зателефонував ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
прийшли до нього, завантажила
викрадене майно на мотоцикл. Він це
майно повіз ОСОБА_10, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3
йшли позаду. По дорозі, біля клубу, його
затримали співробітники міліції.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину
визнав повністю та пояснив суду, що 26
лютого 2013 року, приблизно о 17 годині,
йому зателефонував ОСОБА_1 і
запропонував сходити до ОСОБА_9 Вони
прийшли до ОСОБА_9 приблизно о 17 годині
20 хвилин та втрьох грали в карти.
Приблизно о 19 годині сюди прийшов
ОСОБА_3, який приблизно о 21 годині
позвав його та ОСОБА_1 в кухню, де
запропонував скоїти крадіжку майна,
яке належить ОСОБА_10 Він казав, що про
це ніхто не взнає і, трішки
провагавшись, він та ОСОБА_1 погодились
з пропозицією ОСОБА_3 Приблизно о 22
годині 30 хвилин вони втрьох
направились до домоволодіння ОСОБА_10, з
боку городів підішли до поваленої
сітки огорожі, з допомогою ящика
переступили через неї, і підійшли до
ангару. Запорів на воротах не було, вони
лише були підперті палкою. Далі, вони
зайшли у приміщення ангару, де по черзі
насипали 10 мішків зерна кукурудзи та 2
мішки пшениці кожен вагою до 50кг.,
зав'язували їх, та, взявши на плече,
кожен по одному мішку, переносили у
лісосмугу, розташовану на відстані
десь 300 метрів. Враховуючи, що у ОСОБА_3
боліла рука, він та ОСОБА_1 подавали
йому мішки на плече, а він далі
самостійно носив їх до лісосмуги. Також
на плечі ОСОБА_3 переносив металеву
конструкцію, а другу конструкцію ніс
він та ОСОБА_1 Вони також вкрали
каністру з дизельним пальним в
кількості 30л. і на переноску всього
переліченого майна потратили
приблизно 1 годину 30 хвилин. Далі вони
утрьох прийшли за місцем проживання
ОСОБА_1, де останній взяв мотоцикл з
приєднаною до нього площадкою, і на
ньому приїхали у лісосмугу, де лежало
крадене майно. Тут вони навантажили це
майно на площадку мотоциклу та
привезли у двір ОСОБА_1, де поклали під
сараєм та розійшлись. Наступного дня
вони не зустрічались, а 28 лютого 2013 року
йому зателефонував ОСОБА_1, та сказав,
що вкрадене майно треба повернути
ОСОБА_10 Далі, вони втрьох навантажили
вкрадене майно на мотоцикл і ОСОБА_1
повіз його до ОСОБА_10 Коли по дорозі
мотоцикл застряв, він та ОСОБА_3 його
штовхали.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не
визнав, та пояснив суду, що знає ОСОБА_1
та ОСОБА_2 як своїх односельців, але
достовірно про їхній вік йому невідомо
і він вважав їх своїми однолітками. З
січня 2013 року між ним та ОСОБА_1 і ОСОБА_2
склались неприязні відносини, оскільки
він відмовився брати участь у бійці на
їхньому боці. 26 лютого 2013 року, вранці,
він приїхав у село з м.Дружківка, де
доглядав дитину сестри. Приблизно о 20
годині він пішов за місцем проживання
ОСОБА_9, де зазвичай збирається молодь
села для спілкування, а приблизно о 23
годині пішов додому. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
після нього також пішли звідси. Дома
він поспілкувався з матір'ю та заснув.
Наступного дня він знаходився дома, а
вранці 28 лютого 2013 року уїхав в
м.Дружківка, звідкіля повернувся в село
приблизно об 11 годині, та взнав, що ним
інтересується міліція. Він не брав
участі у крадіжці і не міг скоїти цей
злочин, оскільки 16 лютого 2013 року у
бійці зламав кисть правої руки і не мав
би фізичної змоги переносити на значну
відстань майно, вказане у
обвинувальному акті. Вважає, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 наговорюють про його участь у
крадіжці у зв'язку із наявністю
неприязних відносин, що склались між
ними.

Крім повного визнання своєї вини
обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та
незважаючи на невизнання своєї вини
обвинуваченим ОСОБА_3, їхня винність у
скоєнні кримінального правопорушення
у обсязі, встановленому вироком,
повністю доведена дослідженими судом
доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду
місця події від 28 лютого 2013 року та
протоколу додаткового огляду місця
події від 21 березня 2013 року
встановлено, що місцем вчинення
злочину є приміщення ангару,
розташованого на території
домоволодіння АДРЕСА_5, замок на
воротах до якого пошкоджень немає, та в
якому знаходиться насипом пшениця та
кукурудза, а також повернуті
потерпілому ОСОБА_10 після крадіжки 2
мішки фуражної пшениці, 10 мішків з
зерном кукурудзи, саморобна металева
каністра об'ємом 30л. з дизельним
пальним, металева конструкція
(а.с.22-24,116-126), що підтверджує покази
обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
спосіб проникнення у приміщення, місце
знаходження в ньому викраденого майна
та обставини його викрадення разом з
обвинуваченим ОСОБА_3

Згідно протоколу огляду та вилучення
від 28 лютого 2013 року встановлено, що на
вантажній площадці мотоциклу «ІЖ
Планета 2», державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_11 (а.с.82-85), знаходяться 2
мішки фуражної пшениці, 10 мішків з
зерном кукурудзи, саморобна металева
каністра об'ємом 30л. з дизельним
пальним, металева конструкція (а.с.27-28),
що підтверджує покази обвинувачених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про використання
цього транспортного засобу для
переміщення викраденого разом з
обвинуваченим ОСОБА_3 майна, а також про
обставини його повернення потерпілому
після викриття скоєного ними злочину.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що у
один з днів у лютому 2013 року до нього
звернувся ОСОБА_10 та повідомив про
крадіжку належного йому майна. По
слідах, які залишили зловмисники, вони
дійшли до домоволодіння, в якому мешкає
ОСОБА_1, та у дворі під навісом виявили
мішки з кукурудзою та пшеницею,
металеву конструкцію та каністру з
соляркою.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що в
один з днів взимку 2013 року до нього на
подвір'я прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_10, які
виявили вкрадене у останнього майно та
сказали, щоб його повернули на місце.
Він чув, як ОСОБА_1 телефонував ОСОБА_2
та ОСОБА_3, казав їм, що їх викрили, а
потім вони втрьох грузили викрадене
майно на мотоцикл.

В ході проведення слідчих
експериментів від 30 березня 2013 року
обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розповіли та показали на місці про
обставини викрадення ними разом з
обвинуваченим ОСОБА_3 майна, належного
потерпілому ОСОБА_10, у тому числі про
безпосередні дії ОСОБА_3 при викраденні
цього майна, місце його переміщення до
лісосмуги, а також безпосереднього
зберігання після скоєння крадіжки.

Відповідно до висновку
судової товарознавчої експертизи №162
від 21 березня 2013 року на момент скоєння
злочину вартість 1 мішка із штучного
волокна складає 42коп, вартість
1кг.фуражної пшениці складає 1,5грн.,
вартість 1кг. кукурудзи складає 1,67грн.,
вартість металевої саморобної
каністри об'ємом 30л. складає 79,67грн.,
вартість 1л. дизельного палива складає
8,5грн., вартість металевого кутка
розміром 70х70 довжиною 3м. складає
68,14грн., вартість металевого прутка
10х10см довжиною 45см. складає 1,18грн.
(а.с.128-135), що підтверджує розмір
спричиненої потерпілому ОСОБА_10 шкоди
у загальній сумі 1760грн.63коп.

Пояснення обвинувачених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо скоєння крадіжки
чужого майна за попереднім зговором
групою осіб разом з обвинуваченим
ОСОБА_3 є послідовними, в деталях
узгоджуються між собою і у сукупності з
наведеними доказами повністю
викривають ОСОБА_3 у скоєнні злочину.
Судом не встановлені будь-які підстави,
які б свідчили про обмову ними ОСОБА_3
щодо участі у крадіжці, а покази свідка
ОСОБА_14 щодо погроз з боку ОСОБА_1 на
адресу ОСОБА_3, направлених на примус
останнього зізнатися в участі в
крадіжці, а також про бійку між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 за місяць до описаних подій,
не приймаються судом до уваги як доказ
існування неприязних відносин між
вказаними особами, оскільки будь-якими
іншими об'єктивними даними не
підтверджуються, а також суперечать
показам обвинуваченого ОСОБА_3 про
причини таких неприязних відносин.

Судом також не приймаються до
уваги покази свідків ОСОБА_15, яка є
рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_3,
та свідка ОСОБА_16, яка є його матір'ю,
оскільки, як близькі родичі, вони
заінтересовані у підтвердженні алібі
ОСОБА_3 та в уникненні ним кримінальної
відповідальності. Більш того, як їхні
покази, так і покази свідка ОСОБА_17 щодо
приходу ОСОБА_18 додому 26 лютого 2013 року
приблизно о 20 годині суперечать
показам самого ОСОБА_18 який пояснив в
судовому засіданні, що 26 лютого 2013 року
пішов з дому приблизно о 20 годині, а
приблизно о 23 годині пішов додому від
ОСОБА_9

Крім того, покази свідка
ОСОБА_19, який є рідним братом
обвинуваченого ОСОБА_3 і також є
заінтересованою особою, щодо того, що
саме він, а не брат ОСОБА_3 допомагав
ОСОБА_1 28 січня 2013 року штовхати
мотоцикл з викраденим майном,
спростовуються показами свідка
ОСОБА_20, яка стверджує, що в цей день
біля домоволодіння ОСОБА_1 останній
разом з ОСОБА_2 штовхали мотоцикл з
майном, а поблизу знаходився саме
обвинувачений ОСОБА_3

Покази ОСОБА_3 щодо його
неспроможності брати участь у крадіжці
внаслідок травмованої руки
спростовуються висновком судової
медичної експертизи №68 від 27 листопада
2013 року, за яким неможливо встановити
дату наявного у ОСОБА_3 перелому
головки п'ятої п'ясної кістки, але
навіть при наявності цього ушкодження
функція кісті руки людини не
порушується і людина може виконувати
нею любі дії (а.с.251-252), що також
підтверджує покази обвинувачених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про наявність цього
ушкодження у ОСОБА_3 на час скоєння
злочину, що не заважало йому брати
безпосередню участь у його скоєнні у
вказаний ними спосіб.

Суд також вважає доведеним
умисне втягнення ОСОБА_3 неповнолітніх
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у злочинну діяльність,
оскільки, пропонуючи їм скоєння
злочину, обіцяючи безкарність цих дій
та розпалюючи почуття користі, йому
було достовірно відомо про їх
неповнолітній вік. Так, обвинувачений
ОСОБА_1 пояснив, що при знайомстві з
ОСОБА_3 називав йому свій вік, а
обвинувачений ОСОБА_2 дав покази про те,
що навчався з ОСОБА_3 у одній школі і
тому було достовірно відомо, що він
навчається у молодшому класі, і
відповідно, про його неповнолітній вік.

Не визнання своєї вини
обвинуваченим ОСОБА_3 розцінюється
судом як спосіб його захисту з метою
уникнення відповідальності за скоєний
злочин.

Суд вважає, що дії
обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
слід кваліфікувати за ч.3ст.185 КК
України, оскільки вони умисно, з
корисливих мотивів, за попереднім
зговором групою осіб, скоїли таємне
викрадення чужого майна, поєднане з
проникненням у приміщення.

Крім того, дії обвинуваченого
ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1ст.304 КК
України, оскільки він умисно втягнув
неповнолітніх у злочинну діяльність.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, данні про його особу,
відповідно до яких він раніше судимий
не був, до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративних правопорушень не
притягувався; за місцем навчання та за
місцем проживання характеризується
посередньо.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, данні про його особу,
відповідно до яких він раніше судимий
не був, до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративних правопорушень не
притягувався; за місцем навчання та за
місцем проживання характеризується
посередньо.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, данні про його особу,
відповідно до яких він раніше судимий
не був, до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративних правопорушень не
притягувався; за місцем проживання та
за часів навчання характеризується
позитивно.

Як обставини, що пом'якшують
покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд
враховує їхнє щире каяття та скоєння
злочину у неповнолітньому віці.

На підставі викладеного суд
вважає, що виправлення обвинувачених
можливо при призначенні їм покарання,
не пов'язаного з позбавленням волі, із
застосуванням ст.ст.75,76 КК України, яке
є необхідним та достатнім для їхнього
виправлення і попередження нових
злочинів.

Цивільній позов потерпілим
ОСОБА_10 не заявлений.

Питання про речові докази
необхідно вирішити у відповідності до
вимог ч.9ст.100 КПК України.

Керуючись
ст.ст.368,370 КПК України, суд -

З А
С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3ст.185 КК України,
призначивши покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 від відбування покарання
звільнити з випробуванням з іспитовим
строком на 1 (один) рік та з покладенням
відповідно до ст.ст.76,104 КК України
обов'язку періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3ст.185 КК України,
призначивши покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_2 від відбування покарання
звільнити з випробуванням з іспитовим
строком на 1 (один) рік та з покладенням
відповідно до ст.ст.76,104 КК України
обов'язку періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_3 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3ст.185, ч.1ст.304 КК
України, призначивши покарання: за
ч.3ст.185 КК України у виді позбавлення
волі строком на 3 (три) роки 6 (шість)
місяців; за ч.1ст.304 КК України у виді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1ст.70 КК України
за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, визначити ОСОБА_3
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 3 (три) роки 6 (шість)
місяців.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_3 від відбування покарання
звільнити з випробуванням з іспитовим
строком на 2 (два) роки та з покладенням
на нього відповідно до ст.76 КК України
обов'язку періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Речові докази: 2 мішки
фуражної пшениці, 10 мішків з зерном
кукурудзи, саморобна металева каністра
об'ємом 30л. з дизельним пальним,
металева конструкція, - повернуті
потерпілому ОСОБА_10

Цивільний позов по справі не
заявлений.

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення .

Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку, а обвинуваченим та
прокурору копія вироку вручається
негайно після його проголошення.

Суддя