Справа № 1418/1537/12
Провадж.№ 1/481/19/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2013 року Новобузький районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Васильченко Н.О.,

за участю секретаря: Кічігіна Д.А.,

прокурора: Коніщука М.В.

захисника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу (№12190151) по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в
таємному викрадені чужого майна
(крадіжці) вчиненої повторно за
попередньою змовою групою осіб,
поєднаної з проникненням у житло
потерпілого ОСОБА_3 у лютому 2012 року за
адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні прокурор
заявив клопотання про направлення
справи для організації додаткового
розслідування, оскільки розбіжності
які маються у справі можуть бути
усунені лише на додатковому
розслідуванні.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2 не заперечував проти
задоволення клопотання прокурора.

Захисник підсудного ОСОБА_2 за
вирішеним клопотання не заперечувала
проти задоволення клопотання
прокурора, однак заявила клопотання
про скасування запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту.

Суд, вислухавши думку сторін по
справі, дослідивши письмове клопотання
прокурора, приходить до висновку, що
клопотання щодо направлення
кримінальної справи на додаткове
розслідування є обґрунтованим та
підлягає задоволенню в повному обсязі.
А клопотання захисника підсудного про
скасування запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту підлягає
частковому задоволенню.

Таким чином встановлено, що
слідчим, який проводив досудове
слідство, порушено вимоги ст. ст. 218-220
КПК України при провадженні досудового
слідства.

Показання підсудного та
потерпілого у судовому засіданні та на
досудовому слідстві суперечать
висновкам слідчого щодо обставин події
яка відбувалася на території
домоволодіння потерпілого, крім того
часу, місця та способу вчинення
злочину, тому показання підсудного та
потерпілого підлягають додатковій
перевірці.

В матеріалах справи відсутні будь
які допустимі докази, які свідчать про
вчинення злочину ОСОБА_2 та його змовою
з ОСОБА_4, оскільки останній в ході
допиту у якості свідка в судовому
засіданні суду повідомив, що саме він
обмовив ОСОБА_2 у вчинені злочину, і
злочин він вчинив самостійно, про що
ОСОБА_2 було невідомо.

Слідчим речові докази були
повернуті потерпілому на зберігання до
рішення суду, однак потерпілий
повідомив що він неодноразово
використовував речові докази та не
зможе надати їх для огляду судові,
оскільки не знає де вони знаходяться.

Оглядом журналу реєстрації заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються №177 від 26.02.2012р. Новобузького
РВ УМВС України в Миколаївській
області було встановлено, що під №448
від 04.03.2012р. о 21 год. 30 хв. зафіксовано
повідомлення по телефону від ОСОБА_5,
про те, що ОСОБА_2 вчинив з нею сварку,
для з'ясування всіх обставин справи
була направлена слідчо-оперативна
група до складу якої входили: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. 04.03.2012р. о 22 год. 30 хв.
зафіксовано повідомлення ОСОБА_2, про
застосування до нього фізичної сили
співробітниками міліції, що повністю
співвідноситься з поясненнями
підсудного ОСОБА_2 про те, що
співробітниками міліції навмисно
відносно нього була порушена
кримінальна справа. Крім того, 05.03.2012р.
під №452 о 10 год. 40 хв. надійшло
повідомлення від ОСОБА_3 про крадіжку
металевих речей, для з'ясування
обставин події була сформована
слідчо-оперативна група до складу якої
входили: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_10, розгляд даної заяви доручено
ОСОБА_11. В ході судового слідства
потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що він
не звертався до правоохоронних
органів, не робив заяв і не телефонував,
а лише при зустрічі з дільничним
поскаржився останньому, що в нього
викрали металеві речі. На протязі
лютого 2012 року в нього вчинялися
крадіжки майна. Матеріальну шкоду він
не визначав, чому у протоклі усної
заяви зазначено 600 гривень він не знає.

Повідомлення про злочин, яке
міститься від імені потерпілого ОСОБА_3
у ЖРЗПЗ №03 від 05.03.2012р., яке було
зафіксовано о 10 год. 40 хв. повністю
спростовує протокол огляду місця
події, в якому зазначено, що огляд місця
події здійснювався 05.03.2012р., який було
розпочато 08 год. 00 хв., а закінчено о 08
год. 30 хв., тобто у той час, коли взагалі
не повідомлялося про злочин.

З пояснень оперуповноваженого
ОСОБА_7 з'ясовано, що саме він відбирав
пояснення вдома у потерпілого ОСОБА_3.
Крім того він не змог надати пояснення
судові про те, чому він відбирав
пояснення у потерпілого, оскільки не
входив у слідчо-оперативну групу.

Дільничний інспектор ОСОБА_14 в
судовому засіданні заперечував, що
саме йому потерпілий повідомляв про
злочин та наполягав, що потерпілий
звертався до чергової частини
Новобузького РВ УМВС, що також повністю
не відповідає свідченням потерпілого
ОСОБА_3

Свідчення свідка ОСОБА_4, отримані
на досудовому слідстві і допиті в
судовому засіданні в якості свідка між
собою не співпадають, отже слідчим
зроблено хибний висновок, який
побудований лише на свідченнях ОСОБА_4
про винуватість ОСОБА_2 у вчинені
злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК
України, оскільки жодного іншого
доказу в матеріалах кримінальної
справи немає.

В зв'язку з вищевикладеним,
враховуючи той факт, що підсудний
ОСОБА_2 перебувають під вартою вже
понад рік, має постійне місце
проживання, має на утриманні малолітню
дитину, змінити запобіжний захід з
тримання під вартою на підписку про
невиїзд.

Згідно ст. 155 КПК України взяття під
варту в якості запобіжного заходу
застосовується по справам про злочини,
за які законом передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі на строк
більш ніж три роки, при цьому
відповідно до ст. 148 КПК України питання
про застосування до обвинуваченого в
залежності від наявності достатніх
підстав вважати, що він може ухилятися
від слідства та суду, або
перешкоджатиме встановленню істини у
справі, чи займеться злочинною
діяльність, а також для забезпечення
вироку.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під
вартою на стадіях дізнання і
досудового слідства» , що взяття під
варту є найбільш суворим запобіжним
заходом, у зв'язку з чим він обирається
лише за наявності підстав вважати, що
інші (менш суворі) запобіжні заходи,
передбачені ст. 149 КПК України можуть не
забезпечити виконання підозрюваним,
обвинуваченим процесуальних
обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148
КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ст. 150 КПК України при
вирішенні питання про застосування
запобіжного заходу враховується як
тяжкість злочину у вчиненні якого
обвинувачується особа, так і її вік,
стан здоров'я, сімейний і матеріальний
стан, місце проживання та інші
обставини, що їх характеризують.
Аналізуючи дані про особу
обвинуваченого в наявності є істотні
дані, які можуть вплинути на обрання чи
заміну запобіжного заходу.

В даному випадку відсутні підстави
вважати, що ОСОБА_2 буде ухилятися від
суду, перешкоджати встановленню істини
по справі або продовжувати злочинну
діяльність.

Враховуючи вищевикладене, за таких
обставин відпала необхідність тримати
ОСОБА_2 під вартою.

Керуючись ст. ст. 165, 273, 274, 281 КПК
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України направити прокурору
Новобузького району Миколаївської
області для проведення додаткового
розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_2 змінити з
тримання під вартою на підписку про
невиїзд, звільнивши з-під варти в залі
суду.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області протягом
семи діб.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко