Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4992/15-к
Провадження № 1/644/37/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , запасного судді ОСОБА_5 , прокурора відділу прокуратури Харківської області - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000018 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочинів за п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочинів за ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 заявили суду клопотання про повернення даного обвинувального акту прокурору з посиланням на те, що він не відповідає вимогам закону. Обвинувачений ОСОБА_7 клопотання підтримав.

Прокурор проти клопотання заперечує і зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і на даний час прокурор не має бажання змінювати пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.

Інші учасники судового розгляду по даному клопотанню покладаються на рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

Під мотивом, як психологічною категорією, передусім розуміють те, що спонукає діяльність людини, те, чому здійснюється така діяльність. В обвинувальному акті не зазначено на мотив умисного вбивства двох осіб, тобто не зазначено, що спонукало вчинити такі дії. Виключення досудовим слідством з обвинувачення ОСОБА_7 кваліфікації за п.6 ч.2 ст.115 КК України свідчить про те, що зазначення в обвинувальному акті на відсутність грошей у ОСОБА_7 , які треба було йому передати як компенсацію, не є мотивом злочину. Тобто, не можна вважати мотивом вбивства - бажання не віддавати гроші, бо таке бажання може свідчити про корисливий мотив, а кваліфікація за цим мотивом передбачена п.6 ч.2 ст.115 КК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що органом слідства не встановлений мотив злочину і про це не зазначено в сформульованому обвинуваченні.

Крім того, в обвинуваченні ОСОБА_7 за п.1 ч.2 ст.115 КК України зазначено, що він вчинив умисне вбивство двох осіб в районі домоволодіння АДРЕСА_1 близько 21.45 того ж вечора, тобто 30.11.2011. Разом з тим, в обвинуваченні ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України зазначено, що 30.11.2011 близько 21.30 ОСОБА_7 переніс револьвер до будинку АДРЕСА_1 , де зробив з нього 6 пострілів. Тобто, в зазначених обвинуваченнях ОСОБА_7 маються протиріччя стосовно часу і місця здійснення пострілів з пістолету.

В обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України зазначено про те, що він збув ОСОБА_7 в кінці червня 2011 року 50 дрібнокаліберних патронів, які являються боєприпасами. Разом з тим, в правовій кваліфікації даного кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака, як збут бойових припасів, що свідчить про суперечливість викладеного формулювання обвинувачення. Отже, обвинувальний акт складений слідчим і затверджений прокурором не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення і не узгоджуються між собою.

Крім того, в обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України зазначено про те, що 50 патронів, які є боєприпасами, були вилучені 03.12.2011 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Разом з тим, в обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України зазначено про те, що 50 патронів, які є боєприпасами, були вилучені 02.12.2011 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Тобто, в формулюванні обвинувачень ОСОБА_7 і ОСОБА_8 маються протиріччя в даті виявлення і вилучення одних і тих же боєприпасів.

Згідно до ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

- номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

- реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

- вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню містить в собі 59 номерів та найменувань процесуальних дій, та 96 номерів та найменувань процесуальних рішень. Разом з тим, до реєстру вибірково, тобто не в повному обсязі внесено процесуальні рішення і дії, прийняті під час досудового розслідування за КПК України 1960 року, в т.ч. не внесено постанови про визнання осіб потерпілими, про прийняття справи до свого провадження, про доручення розслідування декільком слідчим, про зміну підстав порушення кримінальної справи, про об`єднання кримінальних справ, про порушення клопотання про продовження строку слідства і т.д.

Відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Згідно до розписки підозрюваного ОСОБА_8 (т.7 а.с.21), останній отримав копію обвинувального акту і копію реєстру матеріалів досудового розслідування 15.04.2014 року, хоча датою складення і затвердження обвинувального акту є 16.04.2014 року. В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив суду, що не пам`ятає дату, коли він отримав копію обвинувального акту, а тому суд не може вважати помилкою зазначену дату - 15.04.2014 року.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше такі права: а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього.

Зазначена норма Конвенції вказує на те, що право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку може бути реалізоване в разі встановлення обґрунтованості обвинувачення, що має безпосереднє своє вираження в обвинувальному акті. Тобто, для реалізації зазначеного права обвинувальний акт повинен відповідати вимогам КПК України.

В Україні зазначена Конвенція має такий самий статус, як і інші законодавчі акти і є частиною національного законодавства України згідно із положеннями статті 9 Конституції.

Слід враховувати, що особа має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку на всіх стадіях судового провадження у першій інстанції, в тому числі при підготовчому провадженні. В зв`язку з цим не можна вважати правильною позицію про те, що в разі не конкретності обвинувачення чи його суперечливості, не зазначенні в обвинувальному акті мотиву і мети злочину, тобто обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до ст.91 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення під час судового розгляду. Такий підхід буде суперечити Європейській конвенції з прав людини. При цьому суд враховує, що обвинувачення має бути конкретним і обґрунтованим вже під час направлення обвинувального акту до суду. Право на зміну обвинувачення в суді відповідно до ст.338 КПК України прокурор має лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не для усунення недоліків, які були допущені ще до направлення обвинувального акту до суду. В іншому випадку, будуть звужуватися права обвинуваченого на захист, бо законом передбачена реалізація такого права упродовж усіх стадій розгляду судового провадження у першій інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд повертає його прокурору.

При цьому суд враховує і судову практику з цього питання, викладену в Узагальненні причин повернення обвинувальних актів з підготовчого судового засідання районними судами міста Києва за період часу з дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року по 31 березня 2014 року, відповідно до якого ухвалами Апеляційного суду м. Києва у зазначений період було залишено без задоволення апеляційні скарги прокурорів на ухвали районних судів про повернення прокурору обвинувального акту через те, що:

- обвинувальний акт не містив в собі мотивів та мети скоєння злочину, які є обов`язковими при описуванні злочину, передбаченого ст. 115 КК України;

- не було дотримано вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки особі було пред`явлене обвинувачення, яке є суперечливим за змістом;

- не були зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій підозрюваного, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими;

- були відсутніми розписки про вручення прокурором обвинувального акту підозрюваному, а також невідповідність доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України;

- реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідав вимогам ст. 109 КПК України, зокрема в ньому відсутні дані щодо відкриття матеріалів іншій стороні, про допит підозрюваного, а також про виконання інших процесуальних дій;

Крім того, суд враховує, що згідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він містить положення, що суперечать одне одному.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, а також судову практику і практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст.291, 314 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору Харківської області для усунення недоліків обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський райсуд м.Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий:

Судді: