АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

головуючого:
Декайла П.В.

суддів: Стадника
О.Б., Крукевича М.Н.

з участю
прокурора - Зозулі
І.І.

захисника
ОСОБА_2

засудженого
ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1на вирок Тернопільського
міськрайонного суду від 22
лютого 2007 року ,-

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженець м. Конаково Тверської
області Російської Федерації, гр. України, з середньою освітою, непрацюючий,
проживаючий в АДРЕСА_1, працюючий
теслярем -бетонувальником
у ПП «Зорбуд» м. Тернополя, в силу ст. 89
КК України не судимий засуджений за ч. 2 ст. 15,
ч. 1 ст. 152 КК України до 3 років
позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 обрано - тримання під вартою. Строк відбування покарання рахується
з 22 лютого 2007 року.

Згідно вироку суду, засудженийОСОБА_1 27 грудня 2006 року о 20 год. поблизу будинку № 29 по вул.
Л.Українки у м. Тернополя, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою
зґвалтування напав на потерпілу ОСОБА_3, для подолання можливого опору рукою
закрив їй рот та потягнув у напрямку підвального приміщення будинку № 37 по вул.
Л.Українки. Щоб припинити ці злочинні дії потерпіла ОСОБА_3. впала на землю та
почала голосно кликати на допомогу, але засудженийОСОБА_1 наніс декілька ударів
руками в обличчя та по голові. Після цього зловивши потерпілу руками за пальто
та волосся засудженийОСОБА_1 продовжував насильно тягнути її у
напрямку підвального приміщення,
а дотягнувши до
сходів

Справа № 11-121 2007 року Головуючий у
1 інстанції Шміло
В.І..

категорія: 152 ч.І доповідач
Стадник O.R

наніс
декілька ударів рукою в обличчя, після чого маючи намір насильно проти її волі
вступити у статеві зносини штовхнув у підвал, спричинивши своїми діями легкі
тілесні ушкодження у виді синців волосистої частини голови, обличчя, садна
правої ноги.

Проте, засудженийОСОБА_1 не довів свій злочинний намір до кінця з причин,
що не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_3. раптово відштовхнула
його від себе та з місця події втекла.

В апеляційній скарзі засудженийОСОБА_1 просить вирок суду змінити та обрати
йому більш м'яке покарання, мотивуючи тим, що судом не враховано його молодий
вік, те, що має постійне місце проживання, позитивно характеризується, в силу
ст. 89 КК
України вважається не судимим.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який просить вирок суду залишити
без змін, засудженого ОСОБА_1та його захисника які просять вирок суду змінити,
пом'якшивши покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких
підстав:

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1
ст. 115 КК
України, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляції не оскаржується.

Покарання засудженому ОСОБА_1 суд призначив відповідно до положень
Загальної частини Кримінального кодексу України, з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, особі засудженого ОСОБА_1та обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Так, суд обґрунтовано врахував те, що засуджений щиро
розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується,
має постійне місце проживання та призначив йому мінімальне покарання,
передбачене санкцією ч.І ст. 152 КК України.

Разом з тим, суд при призначенні покарання врахував і те,
що засудженийОСОБА_1 вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння та думку
потерпілої, яка просила призначити засудженому покарання пов'язане з
позбавленням волі.

Колегія
суддів вважає, що призначене судом покарання є необхідним для виправлення
засудженого ОСОБА_1та попередження вчинення ним нових злочинів, як це
передбачено ст. 65 КК
України і не вбачає підстав для призначення більш м'якого покарання, про що
засуджений просить в апеляції. Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського
міськрайонного суду від 22
лютого 2007 року
відносно нього без змін.