Справа № 303/7498/13-к
№1- кп/303/427/13
номер рядка стат. звіту -
ВИРОК

Ім'ям
України

24 грудня 2013 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

у складі: головуючого судді
Пак М.М.

при секретарі
Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні у залі суду в м.
Мукачево кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 12.09.2013 року за №0004069
про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Великоберезнянського району,
с.Стужиця, мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, інваліда І
групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину за ч.1
ст. 122 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального
провадження:

прокурора
Запотічний А.І.

захисника
ОСОБА_2

потерпілої
ОСОБА_3

обвинуваченого
ОСОБА_1

в с т а
н о в и в:

11 вересня 2013 року біля 16 години 30 хвилин
ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння на грунті
раптово виниклих особистих неприязних
відносин вчинив сварку з ОСОБА_3, у ході
якої умисно усвідомлюючи протиправний
характер своїх дій, їх караність та
настання суспільно - небезпечних
наслідків, у вигляді спричинення їй
тілесних ушкоджень, та бажаючи їх
настання, наніс останній два удари
рукою затиснутою в кулак в область
обличчя та один удар палицею в область
тулуба, внаслідок чого спричинив
ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді :
травматичного перелому нижньої щелепи
в ділянці кута з права, закритого
перелому 8-го ребра зліва. Вказані
тілесні ушкодження виникли від дії
твердих тупих предметів по механізму
удару, чим може бути затиснута в кулак
рука сторонньої людини, а також
дерев'яна палиця, які згідно висновку
судово - медичного експерта № 841/2013
відносяться до групи тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
як такі що потягли за собою розлад
здоров'я на строк понад 21 день.

Органом досудового розслідування
дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК
України, як умисне середньої тяжкості
тілесні ушкодження, тобто, умисне
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 цього Кодексу,
але таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

30 жовтня 2013 року разом з
обвинувальним актом на адресу суду
надійшла угода про примирення
обвинуваченого з потерпілою.

-2-

Відповідно до умов зазначеної
угоди від 24 жовтня 2013 року потерпіла
ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_1 у
кримінальному провадженні №0004069
від 12 вересня 2013 року на підставі ст.ст.
468, 469, 471, 473 КПК України дійшли згоди на
примирення, зазначивши, що угода є
добровільною, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин. Також, сторони угоди
узгодили міру призначення покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КК
України у виді 2 (двох) років обмеження
волі із звільненням на підставі ст. 75 КК
України від відбування призначеного
вироком покарання з іспитовим строком
на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із
застосуванням обов'язків, передбачених
пунктами 2, 3 ч.1 ст.76 КК України, а саме:
не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання.

Крім того, сторони угоди
визначили для себе наслідки укладення
та затвердження угоди, а також наслідки
її невиконання.

Прокурор Запотічний А.І. у
підготовчому судовому засіданні не
заперечував проти затвердження угоди
про примирення, укладеної 24 жовтня 2013
року між обвинуваченим ОСОБА_1 та
потерпілою ОСОБА_3 пояснивши, що при
укладенні угоди про примирення
дотримані вимоги та правила
Кримінального та Кримінального
процесуального кодексів України,
просив угоду про примирення затвердити
і призначити обвинуваченому узгоджене
в угоді покарання.

В підготовчому судовому
засіданні обвинувачений ОСОБА_1
повністю визнав себе винним у вчиненні
кримінального злочину, передбаченого
ч.1 ст.122 КК України, та пояснив, що 24
жовтня 2013 року між ним та потерпілою
досягнуто примирення, про що свідчить
укладена між ними угода про примирення.
Йому зрозумілі надані законом права,
наслідки укладення та затвердження
угоди про примирення, передбачені ст. 473
КПК України, характер обвинувачення, а
також вид покарання, яке буде
застосоване до нього у разі
затвердження угоди судом. При цьому,
обвинувачений повідомив про
добровільність своєї позиції, просить
суд затвердити угоду про примирення та
призначити йому узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_3 у підготовчому
судовому засіданні просила угоду про
примирення з обвинуваченим ОСОБА_1
затвердити, матеріальних і моральних
претензій до нього не має.

Захисник ОСОБА_2 в підготовчому
судовому засіданні просив угоду
укладену між обвинуваченим ОСОБА_1 та
потерпілою ОСОБА_3 про прмирення
затвердити.

Розглядаючи питання про
можливість затвердження даної угоди
про примирення обвинуваченого з
потерпілою, суд виходить з наступного:

Згідно з пунктом першим частини
третьою статті 314 КПК України, при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право
затвердити угоду.

На підставі п. 1 частини першої ст.
468 КПК України у кримінальному
провадженні може бути укладена угода
про примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною третьою ст. 469 КПК
України передбачено, що угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Суд, шляхом заслуховування
пояснень сторін кримінального
провадження переконався, що укладення
угоди сторонами є добровільним, при
цьому судом встановлено, що ОСОБА_1
повністю усвідомлює зміст угоди про
примирення, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винним, цілком
розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.
474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та
наслідки її не виконання, передбачені
ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди
визначено у відповідності до положень
ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням
характеру та тяжкості висунутого
ОСОБА_1 обвинувачення, даних про його
особу, обставин, що пом'якшують
покарання.

Разом з цим, підстав для відмови в
затвердженні угоди про примирення,
передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом
не встановлено.

Подана на розгляд суду угода
відповідає вимогам кримінального
процесуального закону, оскільки її
умови не суперечать вимогам закону,
правова кваліфікація кримінального
злочину вірна, умови угоди не порушують
права, свободи та інтереси сторін,
укладення угоди було добровільним,
очевидна можливість виконання
обвинуваченим взятих на себе
зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК
України, якщо суд переконається, що
угода може бути затверджена, він
ухвалює вирок, яким затверджує угоду і
призначає узгоджену сторонами міру
покарання.

Заходи забезпечення
кримінального провадження в ході
досудового розслідування не
застосовувались.

-3-

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 314, 373, 374, 469, 472- 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення,
укладену 24 жовтня 2013 року між
потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим
ОСОБА_1 у кримінальному провадженні,
внесеному до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 12.09.2013 року за №0004069.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального злочину, передбаченого
ч.1 ст.122 КК України та призначити йому
покарання у виді 2 (двох) років
обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України,
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного вироком покарання з
випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість)
місяців не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК
України на засудженого ОСОБА_1 покласти
такі обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

На вирок може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через цей суд
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок суду, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

.

Головуючий

М.М.Пак