АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 15 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0000630 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дружківка Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останні рази :

31 травня 2012 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України на шість місяців арешту;

12 листопада 2012 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - на один рік позбавлення волі;

10 січня 2014 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурораОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань приєднано 6 (шість) місяців невідбутого покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 23 січня 2014 оку приблизно о 16 годині 40 хвилин знаходячись в приміщенні торгівельної зали магазину «Еко-маркет» по вул. Лукашевича, 15-а в м. Києві, таємно викрав тринадцять плиток шоколаду «Рошен», після чого з місця вчинення крадіжки зник, спричинивши ТОВ «Симпатик» матеріальної шкоди на загальну суму 232 гривні 70 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду його оскаржив в апеляційному порядку обвинувачений ОСОБА_6 , який не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї винуватості та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання не врахував такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття та бажання більше не вчиняти кримінальних правопорушень, наявність на утриманні малолітньої дитини, та стан здоров`я обвинуваченого, зокрема, наявність ВІЛ третьої клінічної стадії.

Прокурор у кримінальному провадженні подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких посилаючись на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання було враховано усі обставини, які вказує останній в апеляційній скарзі, просить залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, й правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які згідно з положеннями ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то на переконання колегії суддів вони є необґрунтованими, оскільки призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд першої інстанції, врахував характер та ступень суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, про що прямо вказано у вироку.

Так, з вироку суду вбачається, що районний суд при вирішенні питання про міру покарання врахував ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується добре, стан його здоров`я, зокрема, наявність ВІЛ захворювання інфекція ІІІ клінічна стадія, а також те, що обвинувачений має двох дітей. Крім того, судом враховано наявність обставин, яка пом`якшує покарання та обтяжує його, відповідно щире каяття та рецидив злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах близьких до мінімальних визначених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим.

Крім того, судом обґрунтовано призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року.

Враховуючи наведене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалено без істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання не встановлено, то апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року, за яким ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/522/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1