АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/84/15-к
Провадження № 11/791/426/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: звільнення Доповідач: ОСОБА_2
від покарання за хворобою

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою було задоволено подання начальника Голопристанської виправної колонії № 7 Херсонської області про звільнення від подальшого відбування покарання, у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.06.2012 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4, 70 ч. 4 КК України на 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2011 року та остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено від подальшого відбування покарання через хворобу.

На обгрунтування свого рішення суд послався на те, що з моменту захворювання і до теперішнього часу стан засудженого постійно погіршується, туберкульоз прогресує. Лікування не допомагає ОСОБА_8 , двічі результат лікування визначали як невдалим (31.01.2014 р. та 20.06.2014 р.), що підтверджується висновком СЛК від 12.01.2015 р.

Засуджений не може самостійно пересуватись, постійно потребує сторонньої допомоги, переміщення його здійснюється на носилках, у зв`язку з чим останній не являється більше суспільно-небезпечною особою. Також судом було прийнято до уваги, що засуджений одружений та має двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до довідки КП «Житловик», ОСОБА_8 зареєстрований по

АДРЕСА_1 , де також зареєстровані його батьки та сестра. Тому суд вважає, що засуджений має місце постійного проживання та осіб, які зможуть за ним доглядати та надавати необхідну допомогу.

Прокурор, у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_8 у зв`язку з тяжкою хворобою, а також просить відмовити у задоволенні подання начальника Голопристанської виправної колонії № 7, оскільки відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 28.09.1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. Також відповідно до п. 3 цієї ж Постанови, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й врахувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини. Однак, всупереч вищезазначеним вимогам суд не врахував, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, неодноразово судимий за тяжкі злочини та за злочини середньої тяжкості, до кінця строку відбування покарання залишилось більше 8 років із призначеного судом 13 років. З час відбування покарання засуджений допускав порушення вимог режиму утримання, має 2 стягнення, одне із яких накладено 18.04.2014 року, тобто у той час коли засуджений хворів на тяжку хворобу, характеризується посередньо, не працевлаштований, за час відбування покарання на шлях виправлення не став.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляції прокурора та висновок щодо законності ухвали та безпідставності доводів захисника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання судом було враховано тяжкість вчинення злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, задовольняючи клопотання судом було досліджено та встановлено, що за час відбування покарання ОСОБА_8 зарекомендував себе з посередньої сторони, має два стягнення та два заохочення. З 12.10.2012 року перебуває на лікуванні туберкульозу легень в Голопристанській ВК № 7. До лікування відноситься задовільно, призначені препарати приймає систематично. Перебуває на профілактичному обліку. З працівниками колонії веде себе ввічливо та коректно. Не працевлаштований у зв`язку з хворобою. За характером тихий, не конфліктний, уживчивий, підтримує дружні відносини з іншими засудженими.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами провадження, згідно висновку спеціальної лікарської комісії Херсонської області від 12.01.2015 р. засуджений ОСОБА_8 хворіє тяжкою хворобою. Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 р. № 8, із змінами і доповненнями, встановлено, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відтак, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм кримінального законодавства чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а тому підстав для зміни чи скасування ухвали не встановлено.

Керуючись ст. 84 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 березня 2015 року, щодо засудженого ОСОБА_8 , - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 18 травня 2015 року
Ухвала набрала законної сили 18 травня 2015 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2