Справа № 755/92/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшли вищезазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва на підставі того, що у провадженні у органу досудового розслідування перебувають матеріали по зазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали, просили задовольнити, враховуючи, що проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити місце перебування підозрюваного не надалось за можливе.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, думку учасників процесу, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
04.01.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
13.02.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
27.02.2015 року у провадженні було складено обвинувальний акт та направлено до Дніпровсьокго районного суду м. Києва.
22.04.2015 року судом обвинувальний акт повернуто прокурору для приведення його у відповідність з вимогами КПК України.
В подальшому у провадженні було відновлено досудове розслідування та подано до суду дане клопотання.
Однак, системний анліз положень КПК України свідчить, що після направлення обвинувального акту для приведення у відповідность до положень КПК України, виключається здійснення процесуальних та слідчих дій, прийняття процесуальних рішень, а закінчення розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом не передбачає можливості наступного його відновлення, тобто фактичного повернення до стадії досудового розслідування.
При цьому, до позиції прокурора про відновлення досудового розслідування згідно ст. 282 КПК України, слідчий суддя ставиться критично, оскільки вона регламентує порядок відновлення зупиненого досудового розслідування, рішення про що у даному кримінальному провадженні не приймалось.
Крім цього, в КПК України у редакції 2012 року, не лише не врегульоване питання про поновлення досудового розслідування після повернення судом обвинувального акту прокурору, а і взагалі не передбачено можливості провадження будь-яких слідчих дій після надання доступу до матеріалів провадження, оскільки після оголошення про завершення слідства сторони лише готуються до розгляду справи в суді.
Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо той не відповідає вимогам КПК України, після отримання повернутого судом обвинувального акту, прокурор має виходити з повноважень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України, відповідно до котрих він має право затверджувати чи відмовляти в затвердженні обвинувального акту, вносити до нього зміни чи самостійно складати обвинувальний акт.
Таким чином, відновлення досудового розслідування після повернення обвинувального акту судом прокурору, здійснення при цьому слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, в тому числі і пов`язаних з продовженням термінів досудового розслідування, не ґрунтуються на законі.
Більше того, в даному випадку безпідставно відновивши досудове розслідування у кримінальному провадженні на підставі закону, який регулює інші питання та звернувшись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу, розтлумачили положення КПК України з порушенням принципу верховенства права, закріпленого в преамбулі Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 8 Конституції України та ст. 8 КПК України, відповідно до якого не допускається тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало права та свободи людини та безпідставно розширювало повноваження органів державної влади.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про не обгрунтвоаність даного клопотання, а тому у його задоволенні слід відмовити.
З аналогічних правових підстав слідчий суддя вважає за необхідне відмовити і у задоволенні клопотання про взяття під варту.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 176-178, ст. 187 - 190, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1