Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А. та Гриціва М.І.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві 01 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
представника потерпілої ОСОБА_2
на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_1,

встановила:

вироком
Київського районного суду міста Харкова від 05 липня 2006 року

ОСОБА_1, ОСОБА_1народження, уродженця села Серебрянки Рогачівського району
Гомельської області Республіки Білорусь,
мешканця міста Харкова, громадянина Республіки Білорусь, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 296 КК
України до позбавлення волі на строк 6 років.

За вироком ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 18 серпня 2005 року близько 10
години 30 хвилин, на АДРЕСА_1, вчинив хуліганство із завчасно приготованим
ножем, яким завдав ОСОБА_3 три удари, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2006 року вирок змінено і дії ОСОБА_1
перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання обмеження
волі на строк 2 роки.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, представник потерпілої ОСОБА_2,
порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи
на новий апеляційний розгляд. Вважає, що вирок першої інстанції є законним та
обґрунтованим, оскільки винність ОСОБА_1 у вчиненні хуліганства підтверджена
сукупністю зібраних по справі доказах. Твердить, що суд апеляційної інстанції
необґрунтовано засудив ОСОБА_1 за вчинення умисного легкого тілесного
ушкодження.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів не вбачає підстав для внесення справи на розгляд касаційного суду з
наступних підстав.

В обґрунтування
свого висновку суд апеляційної інстанції вказав на те, що ОСОБА_1 заподіяв
легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків, які
винили між ними як між колишнім подружжям.

Як убачається з
матеріалів справи сварка відбулася за рогом приміщення клубу, в якому працювала
потерпіла, в результаті якої ОСОБА_1 завдав останній три удари ножем у різні
частини тіла.

При цьому
допитані в судому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не були очевидцями
подій, а про злочин дізналися зі слів потерпілої.

Із показань
свідка ОСОБА_7вбачається, що вона бачила як ОСОБА_3 розмовляла з колишнім чоловіком
та потім вони зайшли за ріг будівлі і вона не бачила, що там відбувалося.

За таких
обставин суд не мав достатніх даних вважати, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на
грубе порушення громадського порядку.

Що ж до тілесних
ушкоджень, то як убачається з даних висновку судово-медичної експертизи,
характер і локалізація ударів свідчать про те, що засуджений не мав на меті
позбавити життя потерпілу, а його дії були зумовлені неправомірною поведінкою
останньої.

У матеріалах
справи не виявлено істотних порушень вимог кримінального чи
кримінально-процесуального закону, за яких судові рішення підлягали б зміні чи
скасуванню, в тому числі й тих, що зазначені в касаційній скарзі.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у
задоволенні касаційної скарги представнику потерпілої ОСОБА_2 на судові рішення
щодо ОСОБА_1.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.