АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/730/15 Справа № 191/3630/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0001851 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 рокувідносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Новоолександрівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта середньо-технічна, одруженої, не працюючої, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 3 ст.191, ч.1, 2 ст.200 КК України

За участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винною та засуджено :

-за ч.1 ст.191 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 1 рік;
-за ч.3 ст.191 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки;
-за ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. в дохід держави;
-за ч.2 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі 7000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 119000 (сто дев`ятнадцять тисяч) грн. в дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарання, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України покладено на обвинувачену обов`язки - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду у сумі 20045 (двадцять тисяч сорок п`ять) грн.
В апеляційній скарзі:
-прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованість засудження ОСОБА_7 за вказаними статтями КК України вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На його думку, порушено вимоги ст.77 КК України та роз`яснення, які містяться у абз.5 п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання, суд відповідно до вимог даної статті може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному і самостійному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку. Однак, в резолютивній частині вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання за злочини, передбачені ч.1, 3 ст.191, ч.1, 2 ст.200 КК України, призначив їй остаточне основне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнив її від відбування не тільки призначеного основного, але й від додаткового покарання. Вказане порушення, на думку прокурора, призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, прокурор вказує, що у вступній частині вироку суд не вказав найменування (номер) кримінального провадження.

Просить вказаний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, визнавши ОСОБА_7 засудженою за вказаними вище статтями КК України до вказаних мір покарання, але на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки, та згідно п.п.3,4 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного лише основного покарання, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до п.п.3,4 ст. 76 КК України просить покласти на ОСОБА_7 обов`язки - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. На підставі ст.77 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки просить виконувати окремо.
Також просить у вступній частині вироку зазначити номер кримінального провадження .

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винною за скоєння кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , працюючи на посаді контролера-касира в ТВБВ 1 №10003/0397 філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», виконуючи свої посадові обов`язки, безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням грошових коштів, видачею цінностей, допустила привласнення грошових коштів, які ввірені їй, та належать клієнтам АТ «Ощадбанк». Діючи з корисливих мотивів, умисно в порушення вимог пп. в) п. 1 договору про повну матеріальну відповідальністю, з метою власного збагачення, в порушення вимог інструкції №17-2 від 16.02.2004 року «Порядок відкриття, ведення та закриття рахунків фізичних осіб національній валюті установами AT «Ощадбанк»», в період з 19.09.2013 року по 21 березня 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, з використанням службового комп`ютера, маючи доступ до автоматизованого програмного комплексу банку за системою АБС «Барс» не санкціоновано, без відповідного дозволу клієнтів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з їх рахунків зняла грошові кошти на загальну суму 20 045 (двадцять тисяч сорок п`ять) грн., шляхом виготовлення заяв на видачу готівки №183623, № 183825, №183384, №183682, №183859, №183656, №183642, №183483, у яких підробила підпис клієнтів. Таким чином ОСОБА_7 , діючи повторно, привласнила грошові кошти, яке перебували в її віданні, спричинивши вказаному банку матеріальну шкоду у сумі 20 045 (двадцять тисяч сорок п`ять) грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, думку ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а вирок скасувати, з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні привласнення грошових коштів, які перебували в її віданні, в підробці документів на переказ, що спричинило потерпілим матеріальну шкоду у сумі 20045 (двадцять тисяч сорок п`ять) грн., за скоєння яких її засуджено, обґрунтовано зібраними судом доказами, які ретельно проаналізовані та правильно викладені у вироку. Юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 за ч.1, 3 ст.191, ч.1, 2 ст.200 КК України є правильною. Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у скоєнні вказаних вище злочинів, правильності юридичної кваліфікації є вірними, ніким не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, є слушною думка прокурора щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченій покарання.

Адже відповідно до вимог ст.77 КК України та роз`ясненнь, які містяться у абз.5 п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні особи з випробуванням від відбування основного покарання, суд відповідно до вимог даної статті може призначити додаткові покарання: штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. При цьому, додаткові покарання підлягають реальному і самостійному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України засуджені особи звільняються з випробуванням лише від відбування певних видів основного покарання, а призначені при цьому додаткові покарання (ст. 77 КК України) підлягають реальному виконанню, про що суд має зазначити у резолютивній частині вироку.

Проте місцевий суд, вмотивувавши рішення щодо призначення покарання ОСОБА_7 ,при постановленні вироку на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинувачену з випробуванням, не лише від основного, але одночасно і від додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки, що вочевидь суперечить вказаним вимогам Закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку. що доводи прокурора необхідно задовольнити та вважає за необхідне вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати, зазначити у резолютивній частині вироку про звільнення обвинуваченої тільки від основного покарання, а додаткове покарання необхідно виконувати окремо.

Крім того, підлягають задоволенню і доводи апеляції прокурора про те, що всупереч вимогам ст.374 КПК України у вступній частині оскаржуваного вироку судом не зазначено номер кримінального провадження. Тому на підставі ст.408 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне також вказати у вступній частині вироку номер кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 3 ст.191, ч.1, 2 ст.200 КК України, в частині призначеного їй покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.191 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 1 рік;
- за ч.3 ст.191 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки;
-за ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. в дохід держави;
-зач.2 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі 7000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 119000 (сто дев`ятнадцять тисяч) грн. в дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з випробуванням, з випробувальним строком 3 роки.
На підставі п. п. 3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 слідуючі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.
На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_7 права обіймати посади пов`язані з розрахунково-фінансовими, грошовими операціями в банківських системах строком на 2 роки, - виконувати окремо.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3