Справа № 161/4997/15-к
Провадження № 1-кп/161/266/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 08 червня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 03.02.2015, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Луцька, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, розлученого, не працюючого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,
· у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 25 грудня 2014 року, близько 10 години 10 хвилин, знаходячись на пішохідній доріжці, що веде від центральної алеї парку імені Лесі Українки до зупинки громадського транспорту «Старий ринок», по вул. Глушець в місті Луцьку, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесної суперечки з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс останній один удар кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого потерпіла впала на землю, після чого ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком правої руки в область підборіддя, а саме в нижню щелепу та один удар кулаком правої руки в область голови потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_4 пішов в напрямку кафе «Бригантина», що в парку імені Лесі Українки, а потерпіла ОСОБА_6 направилась за ним та, зателефонувавши о 10 годині 20 хвилин до чергової частини Луцького МВ УМВС України у Волинській області по телефонній лінії «102», викликала працівників міліції. В цей час ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця підійшов до потерпілої та наніс два удари в ліву та праву сторону обличчя, від чого ОСОБА_6 впала на землю.

Таким чином, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 148 від 12.02.2015 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої щелепи в ділянці 3-го зуба зліва та правого суглобового паростка, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння переломів необхідний час більше 21 доби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому заперечив. Суду дав показання, що не вчиняв інкримінованого йому злочину, де саме він знаходився 25 грудня 2014 року не пам`ятає.

Незважаючи на невизнання своєї вини самим обвинуваченим, його винність повністю підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, допитана в судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання про те, що 25 грудня 2014 року, близько 10 години, вийшла зі свого дому в центральний парк імені Лесі Українки в м. Луцьку на прогулянку. Знаходячись на пішохідній доріжці, що веде від центральної алеї парку імені Лесі Українки до зупинки громадського транспорту «Старий ринок», побачила раніше незнайомого їй чоловіка міцної тілобудови, якого вона тепер знає як ОСОБА_4 , який разом з маленьким хлопчиком використовували піротехнічні засоби. З приводу цього, вона зробила йому зауваження, після чого між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого вона впала на землю, а згодом наніс ще один удар кулаком правої руки в область підборіддя, а саме в нижню щелепу та один удар кулаком правої руки в область голови. Під час того як ОСОБА_4 наносив їй удари, раніше не знайома їй жінка, яка проходила поруч, зупинилась та зробила зауваження останньому. Згодом, ОСОБА_4 разом з хлопчиком пішов в напрямку кафе «Бригантина», що в парку імені Лесі Українки, а вона направилась за ним та, зателефонувавши по телефонній лінії «102», викликала працівників міліції. В цей час, ОСОБА_4 підійшов до неї та наніс два удари в ліву та праву сторону обличчя, від чого вона впала на землю. Піднявшись після ударів, вона пішла в напрямку зупинки громадського транспорту «Старий ринок», де по дорозі зустріла двох раніше знайомих їй жінок, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та запитала в них чи не бачили вони чоловіка з дитиною. Вони відповіли відмовою.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що в кінці грудня 2014 року, зранку вона, разом зі своєю подругою ОСОБА_8 , прогулювалась в парку імені Лесі Українки в м.Луцьку, де на алеї, що веде до зупинки громадського транспорту «Старий ринок» зустріла раніше їй знайому ОСОБА_6 , яка була зі слідами побоїв на обличчі та схвильована, та запитала в них чи бачили вони чоловіка з дитиною. Вони відповіли, що не бачили.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що в кінці грудня 2014 року, зранку вона, разом зі своєю подругою ОСОБА_7 , прогулювалась в парку імені Лесі Українки в м.Луцьку, де на алеї, що веде до зупинки громадського транспорту «Старий ринок» зустріла раніше їй знайому ОСОБА_6 , яка була зі слідами побоїв на обличчі та схвильована, та запитала в них чи бачили вони чоловіка з дитиною. Вони відповіли, що не бачили.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 суду дала показання про те, що її син, малолітній ОСОБА_10 нічого не розповідав їй про обставини події, які трапились 25 грудня 2014 року та не цікавиться піротехнічними засобами.

Допитаний в судовому засіданні в присутності педагога малолітній свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що не цікавиться піротехнічними засобами, вільний час проводить граючи у спортивні ігри.

Під час проведення пред`явлення особи для впізнання 02.03.2015 потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка наносила їй тілесні ушкодження 25 грудня 2014 року в парку імені Лесі Українки, в м.Луцьку.

Під час проведення пред`явлення для впізнання в судовому засіданні 06.05.2015 потерпіла ОСОБА_6 впізнала малолітнього ОСОБА_10 та вказала на нього, як на дитину, яка була разом з ОСОБА_4 25 грудня 2014 року в парку імені Лесі Українки, в м.Луцьку, під час того як останній наносив їй тілесні ушкодження.

Під час проведення слідчого експерименту 24.03.2015 потерпіла ОСОБА_6 в парку імені Лесі Українки, в м.Луцьку, вказала на алею в парку імені Лесі Українки до зупинки громадського транспорту «Старий ринок», де 25 грудня 2014 року вона побачила ОСОБА_4 , який разом з дитиною використовував піротехнічні засоби та показала яким чином і в якому місці останній наносив їй удари.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015 стверджується, що ОСОБА_6 повідомила про вчинення щодо неї злочину при вказаних вище обставинах (а.с.65)

В ході одночасного допиту осіб від 02.03.2015 потерпіла ОСОБА_6 повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 25 грудня 2014 року в парку імені Лесі Українки, в м.Луцьку (а.с.52).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №148 від 12.02.2015 у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження: закритий перелом нижньої щелепи в ділянці 3-го зуба зліва та правого суглобового паростка, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння переломів необхідний час більше 21 доби. Виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 в результаті падіння з висоти власного зросту (як з прискоренням так і без).

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 та малолітнього свідка ОСОБА_10 , оскільки вони є членами родини обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому можуть бути зацікавленими в результаті розгляду кримінального провадження. Окрім того, їхні показання повністю спростовуються зібраними на досудовому розслідуванні та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні допитувалась як свідок ОСОБА_11 , яка вказувала на те, що безпосередньо бачила як ОСОБА_4 наносив удари потерпілій ОСОБА_6 , також за участю даного свідка було проведено пред`явлення особи для впізнання. Однак, суд не приймає до уваги показання даного свідка дані під час досудового розслідування, оскільки ОСОБА_11 померла, а тому не може підтвердити свої показання в суді.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, має двоє малолітніх дітей, характеризується без посилання на негативні риси, однак вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, завдані збитки не відшкодував, потерпіла наполягає на суворому покаранні, а тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті кримінального закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Дане покарання, на думку суду, буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд не призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді виправних робіт, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, оскільки останній не працює.

На підставі ст. 128 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 1918.10 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Матеріальна шкода судом стягується відповідно до документально підтверджених витрат, понесених потерпілою ОСОБА_6 на лікування.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченого, який не працює, а також виходив із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої ОСОБА_6 та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.
Керуючись ст.ст. 128, 370, 371, 374 КПК України, ст.ст.1166,1167 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) гривень 10 копійок матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий