Справа №1-182/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель 04
липня 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді
Луньової Т.М. з участю секретаря -
Абрамчук І.Ю. прокурора - Мазурик
О.Й. підсудного - ОСОБА_1 захисника - адвокатаОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Жденеве Воловецького району Закарпатської області, українця,
громадянина України, з неповною
середньою освітою, не працюючого, розлученого,
проживаючого в с Бобли
Турійського району Волинської області,
раніше судимого 15.03.2007 року Ковельським міським судом за ч.1 ст. 164 КК України до двох років обмеження
волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України, -

встановив:

05
квітня 2007 року близько 16 години ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного
сп*яніння в приміщені квартири АДРЕСА_1на грунті особистих неприязних відносин
перекинув інвалідного візка, від чого
потерпіла ОСОБА_3, 1924 року
народження, яка знаходилась у
інвалідному візку, впала обличчям на
підлогу, та наніс лежачій ОСОБА_3 кілька
ударів ногою по її ногах, спричинивши
потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини
обох кісток правої гомілки зі зміщенням,
крововиливу в лобній ділянці, в
ділянці лівої орбіти і виличної ділянки,
які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров*я.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого
йому злочину визнав повністю, у
вчиненому розкаюється і прохає його суворо не карати. Показав, що протягом тривалого періоду часу один
опікується своєю двоюрідною бабусею - потерпілою ОСОБА_3, яка пересувається у інвалідному візку, а тому не має можливості у повній мірі себе
обслуговувати. 05 квітня 2007 року він гостював у своїх знайомих і повернувся
додому лише вранці у стані алкогольного сп*яніння і ліг спати. Близько 16
години потерпіла у справі почала докоряти йому його поведінкою, просила,
щоб він допоміг їй прибрати на кухні,
приготувати їжу. Оскільки потерпіла не припиняла своїх докорів, він,
почуваючи себе дуже погано,
розгнівався на бабусю і підійшовши до неї перекинув візка, від чого потерпіла впала і вдарилась обличчям
об підлогу. Оскільки бабуся продовжувала свої докори і вимагала, щоб він її підняв, він щоб примусити її замовчати, кілька разів своєю ногою вдарив по ногах
бабусі, залишив її сидячою на підлозі і
пішов спати до кімнати.

Крім повного
визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину самим
підсудним, його вина повністю доводиться
письмовими доказами у справі.

Так,
факт заподіяння підсудним ОСОБА_1. тілесних ушкоджень середнього ступеню
тяжкості потерпілій ОСОБА_3 та обставини заподіяння тілесних ушкоджень
доводяться повідомленням №216 відділення невідкладної швидкої допомоги від
05.04.2007 року, з якого
вбачається, що 05.04.2007 року о 17 год.
45 хв. у відділення швидкої допомоги була доставлена ОСОБА_3 з закритим
переломом в/з правої гомілки, забоєм
м*яких тканин обличчя. Зі слів потерпілої та очевидців побив онук.(а.с. 5);
актом судово медичного дослідження №202 від 13 квітня 2007 року потерпілої
ОСОБА_3 та висновком судово-медичної експертизи №223 від 20 квітня 2007 року
потерпілої ОСОБА_3, згідно якого у
громадянки ОСОБА_3 відмічені тілесні ушкодження в вигляді закритого перелому
верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням, крововиливу в лобній ділянці, в ділянці лівої орбіти і виличної ділянки, які утворилися від дії тупих твердих
предметів, /можливо ногою/ і за ступенем
тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня
тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров*я. (а.с. 14, 23).

Покази
підсудного ОСОБА_1 , щодо обставин
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 стверджуються письмовими
показами потерпілої у справі, а також
свідка Сігеєвої Галини Гнатівни, які
були допитані під час досудового слідства,
і за станом здоровья не змогли з*явитись в судове засідання.(а.с.
16-17). Обставини заподіяння потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень доводяться
протоколом відтворення обстановки і обставин події від 23 травня 2007 року за
участю підсудного ОСОБА_1. (а.с. 19).

Суд
повно, всесторонне, об*єктивно
аналізуючі зібрані у справі докази приходить до висновку, що умисні дії підсудного ОСОБА_1 органами
досудового слідства кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 122 КК України.

Своїми
умисними діями, що виразились у вчиненні
умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров*я, підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.
122 КК України.

При
обранні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого підсудним злочину
і особу винного у їх сукупності.

Зокрема, при обранні покарання суд враховує ту
обставину, що згідно акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №157 від 21 травня 2007 року підсудний ОСОБА_1 на час скоєння ним протиправних дій, як і на теперішній час виявляв і виявляє
ознаки пограничної інтелектуальної недостатності, що не позбавляло і не позбавляє його
можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_1
не потребує (а.с. 27-28).

До
обставин, що пом*якшують покарання
підсудного ОСОБА_1 суд відносить чистосердечие розкаяння
підсудного.

До
обставин, що обтяжують покарання
підсудного, суд відносить вчинення ним
злочину, при наявності судимості за
умисний злочин, щодо особи похилого
віку, яка перебуває у безпорадному
стані, а також вчинення злочину в стані
алкогольного сп*яніння.

Враховуючи
наведене суд приходить до висновку, що
виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах ізоляції його від
суспільства, обравши покарання в межах
санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді
обмеження волі.

Враховуючи, що судом було змінено міру запобіжного заходу
підсудному ОСОБА_1 з підписки про
невиїзд на тримання під вартою у зв*язку з спробами підсудного ухилитись від
суду, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу щодо засудженого
до вступу вироку в законну силу повинна залишатися попередньою -тримання під
вартою.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 323, 324 КПК
України, суд -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України, призначивши покарання у виді
обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом
часткового приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком,
невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 15
березня 2007 року - один рік обмеження волі,
- остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три)
роки.

Строк
відбуття покарання засудженому ОСОБА_1
рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк
перебування під вартою з 03 липня 2007 року з розрахунку відповідності одному
дню позбавлення волі - два дні обмеження волі.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під
вартою.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд протягом п*ятнадцяти днів з насутпного дня після його
проголошення, а засудженим у той же
строк з дня отримання копії вироку.