№ 1-кс/201/7413/2014
У Х В А Л А

26 грудня 2014 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000601, та дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000601, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду із відповідною заявою в якій оскаржує постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000601, яка, на його думку, була винесена з порушенням принципів кримінального процесуального закону та є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, надумана, містить в собі лише домисли та не відповідає вимогам кримінального провадження.
В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав та просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження на підставі неповноти досудового розслідування, проведеного слідчим прокуратури.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена законно і обґрунтовано.
Суд, безпосередньо вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження № 0000601, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В ході судового розгляду було встановлено, що постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року кримінальне провадження № 0000601, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України відносно працівників СКР Самарського РВ ДМУ за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Однак суд вважає, що слідчим не було здобуто достатніх та взаємопов`язаних фактичних даних для винесення відповідного процесуального рішення, оскільки під час дослідження кримінального провадження № 0000601, дійсно була встановлена розбіжність в показаннях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з показаннями свідка ОСОБА_10 , проте всупереч цьому слідчим не був проведений одночасний допит останніх з метою з`ясування причин таких протиріч, усунення яких має значення для кримінального провадження та дозволило б встановити обставини, які підлягають доказуванню.
Крім того, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не було проведено судово-медичне експертне дослідження тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , натомість слідчим було зроблено висновок, що тілесні ушкодження останнього у вигляді закритого багато осколкового перелому лівої променевої кістки в дистальному метаепіфезу зі зміщенням уламків, могли бути отримані в результаті падіння на землю, що, на його думку, не суперечить висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3490 від 10.09.2014 року, який було надано за звернення самого заявника. Суд не може прийняти такі доводи як належні, оскільки в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий прокуратури зобов`язаний був звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_4 , а не посилатися на висновки спеціаліста, який провів дослідження за зверненням скаржника. До того ж, з метою перевірки показів ОСОБА_4 в частині заподіяння йому тілесних ушкоджень в результаті викручування руки, слідчий в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 мав право провести слідчий експеримент шляхом відтворення даних обставин, при цьому залучивши відповідного судово-медичного експерта, який в подальшому перевірив би можливість отримання тілесних ушкоджень при відтворених обставинах експертним шляхом.
Також з матеріалів кримінального провадження № 0000601 не вбачається, що слідчим прокуратури належним чином були перевірені обставини застосування до потерпілого спецзасобів працівниками міліції, оскільки в ході досудового слідства не було призначено та проведено відповідної експертизи, предметом дослідження якої міг стати одяг ОСОБА_4 , що був на ньому в момент скоєння суспільно-небезпечного діяння та який він видав слідчому прокуратури після цього. В той же час не в повній мірі слідчим були використані можливості для встановлення причетних до нападу на ОСОБА_4 , які могли бути впізнані останнім під час пред`явлення осіб для впізнання.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000601, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України відносно працівників СКР Самарського РВ ДМУ за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 30 жовтня 2014 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000601 задовольнити.
Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000601 скасувати.
Зобов`язати слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України розглянути клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000601 щодо проведення слідчих дій.
Матеріали кримінального провадження № 0000601 направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 29.12.2014 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1