Справа № 314/1705/15-к
Провадження № 1-в/314/434/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про заміну покарання більш м`яким засудженого Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українець, уродженця м Донецьк, до засудження не працював. Мешкав за адресою: АДРЕСА_1

Раніше судимого:
1)
14.02.2006 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 6 днів.

По даній справі засуджений: 21.11.2012 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14.02.2006 року та остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 18.12.2012 року. Кінець строку: 18.06.2016 року.
2/3 -18.04.2015 року

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не довів свого виправлення та потребує постійного контролю з боку адміністрації.

Засуджений у судове засідання не з`явився про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, розглянути клопотання за відсутності засудженого на підставі наявних у справі доказів.

Так, з наданих до суду матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_5 з 04.01.2013 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №55. Працевлаштований на виробництві установи. Характеризується позитивно має 5 заохочень, стягнень не має. Комісією установи з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким 18.05.2015 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно дослідженої у судовому засіданні довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній у 2013 році був працевлаштований лише у квітні та серпні місяці. У 2014 році працевлаштований лише протягом п`яти місяців, у 2015 році працевлаштований з січня по квітень при цьому має малий відсоток норми виробітку.
Згідно з довідкою по стягнення та заохочення виданої на засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Стягнень не має.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для заміни покарання більш м`яким засудженому, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Софіївської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55) та не знаходить досить підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про заміну покарання невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

23.06.2015