ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року червня 22 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

у підготовчому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 064 0002074, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровськ, українця за національністю, з вищою освітою, не одруженого, непрацюючого, який проживає в м. Дніпропетровську за зареєстрованою адресою на АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.06.2015 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, від відбування якого згідно з ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на один рік іспитового строку,
у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В м. Дніпропетровську 06.05.2015 близько 14 години 40 хвилин в торгівельному павільйоні, в якому об`єднані торгівельні місця №№ 79, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , на території ринку «Ярмарок-Тополя» на Запорізькому Шосе, 62К, з метою легкої наживи ОСОБА_5 з користі, скориставшись вільним доступом до залишеного без нагляду ноутбуку торгівельної марки «Acer» модель N50 Vn (N50VC-T585SCEFAW), умисно взяв цю чужу річ з прилавку, тим самим таємно заволодів майном, що належить ОСОБА_4 , вартістю в 1594 гривні 25 копійок, яким розпорядився на власний розсуд, залишивши місце злочину.

В судовому засіданні обвинувачений повідомив про укладення угоди про примирення з потерпілим від злочину за ч. 1 ст. 185 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 471 КПК України, обвинувачений і потерпілий визнали істинність встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодилися на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді 160 годин громадських робіт. Суд не вбачає в угоді взятих на себе обвинуваченим зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.

Потерпілий та обвинувачений скріпили своїми підписами угоду 22 червня 2015 року в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Обвинувачений письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора і потерпілого доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Взамін, потерпілий свідомо поступилася правом на зміну в подальшому розміру відшкодування шкоди і правом вимагати притягнення обвинуваченого до відповідальності за злочин інакше як відповідно до формулювання цього обвинувачення. Тобто, як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд, ґрунтуючись на взаємних поступках, вільно розпорядилися лише своїми матеріальними і процесуальними правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Обвинувачений і потерпілий в судовому засіданні пояснили суду, що угоду вони уклали добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило свободу від самовикриття, обвинувачений не заявив, стверджуючи про відсутність у нього скарг на органи досудового розслідування та прокурора. Потерпілий, в свою чергу, наполягав на досягненні домовленостей про справедливу сатисфакцію та дійсності примирення. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди і в досягненні примирення за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, фактичні дані заяви про вчинення злочину під протокол від 18.05.2015 (т. 1 а.с. 7)в сукупності з відомостями товарного чеку від 15.02.2009 (т. 1 а.с. 54) вказують на належність ОСОБА_4 викраденого ноутбуку вартістю у 1594 гривні 25 копійок згідно висновку експерта-товарознавця № 2683-15 від 10.06.2015 (т. 1 а.с. 15-17), що доводить дійсність предмету злочину і саму подію таємного заволодіння ним. З добутого відеозапису камер спостереження (т. 1 а.с. 26), визнаного речовим доказом (т. 1 а.с. 25), що переглянутий на досудовому слідстві під протокол від 13.06.2015 (т. 1 а.с. 45-46), вбачається використаний обвинуваченим спосіб заволодіння майном ОСОБА_4 , що узгоджується з відомостями огляду місця події 18.05.2015 під протокол (т. 1 а.с. 8-10).
Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_5 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в таємному заволодінні чужим майном, сторонами угоди правильно кваліфіковані крадіжкою за ч. 1 ст. 185 КК України, з приводу відповідальності за яку допускається укладення угоди згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України з відшкодуванням шкоди потерпілому за правилами ст. 479 цього Кодексу. Розмір завданої потерпілому шкоди від злочину обвинувачений визнав, строк сплати відшкодування якої сторони в угоді окремо не визначили.

Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Таким чином, в укладеній угоді про примирення покарання узгоджене з врахуванням характеру і тяжкості обвинувачення та інших обставин на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства в охороні прав і свобод людини та громадянина, власності, у невідворотності справедливого покарання в міру своєї вини.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які тому перешкоджали б відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про примирення, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання за злочин, що узгоджене сторонами угоди, з огляду на яке вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2015 підлягає виконанню самостійно, на що звертав увагу судів Пленум Верховного суду України в абз. 2 п. 23 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену ОСОБА_5 22 червня 2015 року угоду про примирення з ОСОБА_4 за ч. 1 ст.185 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені передбаченої в ч. 1 ст. 185 КК України крадіжки, призначивши у виді узгодженого покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Речові докази:

DVD-R диск з записом камер відео спостереження, протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 123 гривні з призначенням платежу: «оплата витрат на залучення експерта згідно акту № 2683-15 від 10.06.2015», поклавши на обвинуваченого процесуальні витрати.

Вирок набирає законної сили із плином 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, протягом яких підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги потерпілим і обвинуваченим з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання, а так само прокурором виключно з підстав затвердження угоди, яка не підлягає укладенню в рамках цього кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору негайно.
Головуючий