Справа № 700/1991/15-к
Провадження № 1-кп/700/80/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Лисянка кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого різником каменю в с.Дібрівка Лисянського району Черкаської області, не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 у першій декаді серпня 2006 року у купі сміття, що біля місцевої плотні в с.Будище Лисянського району Черкаської області, знайшов рослини коноплі, від яких руками обірвав листя та зберігаючи його при собі переніс на територію домоволодіння своєї баби ОСОБА_7 , яка проживає в с.Будище Лисянського району Черкаської області, де поклав та висушив його на даху навісу будинку, після чого шляхом перетирання його руками виготовив 0,73 грама особливо небезпечного наркотичного засобу рослинного походження каннабіс (марихуана) та зберігав з метою подальшого збуту шляхом пригощання своїх друзів до моменту вилучення марихуани працівниками міліції 13.08.2006 року біля будинку культури в АДРЕСА_1 .

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та виготовлення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

24 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Лисянського району Черкаської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України, підозрюваний зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: застосувавши ст.69 КК України 2 роки позбавлення волі і на підставі ст.75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік, поклавши на ОСОБА_6 певні обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст..476 КПК України.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена із застосуванням положень ст.69 КК України і не суперечить інтересам суспільства.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, кримінальне правопорушення вчинив вперше, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, обтяжуючі вину обставини відсутні, а тому суд вважає за можливе при призначенні ОСОБА_6 покарання застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314,373,374,472,474 та 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 24 червня 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.

Визнати винним ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.2 і 3 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов`язання:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий - ОСОБА_1