ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4461/15-к
провадження № 1/753/47/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ;

за участі: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника служби у справах дітей

Дарницької районної в м. Києві

державної адміністрації ОСОБА_15 ,

підсудних ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бережани Тернопільської обл., українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, студента Дарницького економіко-правового технікуму при МАУП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2011 р. приблизно о 22 годині 30 хвилин у дворі будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_20 спричинив ОСОБА_21 численні ножові поранення тулуба та верхніх і нижніх кінцівок. Дізнавшись про поранення ОСОБА_21 , у двір вищевказаного будинку прибули ОСОБА_18 та ОСОБА_19

ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підійшли до ОСОБА_20 , який сидів на лаві біля під`їзду № 7, та діючи умисно, на ґрунті помсти за спричинення їх товаришу ОСОБА_21 ножових поранень, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесли останньому численні удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба.

Далі ОСОБА_19 ножем, що належав ОСОБА_20 , наніс останньому три удари в ділянку живота та сім ударів в ділянку лівого стегна.

Своїми умисними діями ОСОБА_18 спричинив ОСОБА_20 легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_19 своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_20 множинні колото-різані поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії, що призвели до крововтрати і спричинили смерть потерпілого.

В суді ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не визнали себе винними в інкримінованому їм злочині, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і заявили, що до смерті ОСОБА_20 вони не причетні, у змову про вбивство потерпілого вони не вступали і ножових поранень йому не наносили.
Як пояснив підсудний ОСОБА_18 , 14 вересня 2011 р. у вечірній час на стадіоні "Восход" поблизу місця його проживання він в компанії своїх друзів і знайомих, серед яких був і ОСОБА_19 , святкував своє вісімнадцятиріччя. Невдовзі ОСОБА_19 залишив їх компанію пояснивши, що йому треба вигуляти собаку. Після 22 години йому зателефонував товариш по школі ОСОБА_21 . Останній кричав, що його «порізали», і він знаходиться у дворі біля арки. Приблизно через 2 хв. він прибіг у двір, де побачив ОСОБА_21 , який напівлежав біля сміттєвого бака. У ОСОБА_21 кровоточила ліва рука, і була рана на нозі. На невеликій відстані стояв з ножем у руці раніше не знайомий йому ОСОБА_20 . Коли ОСОБА_20 став іти в їх бік, він попросив його заспокоїтися, проте той продовжував іти на них. Після чого він його штовхнув двома руками, однак той знову продовжував іти на них, після чого він ударив його ногою в груди. В цей момент справа підійшов ОСОБА_19 , разом з яким вони підняли ОСОБА_21 і повели його до під`їзду. ОСОБА_20 же залишився сидіти на лаві і щось кричав, проте вони не звертали на це уваги. Невдовзі його, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 затримали співробітники міліції.

Підсудний ОСОБА_19 пояснив суду, що 14 вересня 2011 р. на стадіоні "Восход" він в компанії молоді святкував день народження ОСОБА_18 , а приблизно о 22 год. пішов додому. Коли хвилин через 10-15 він вийшов з собакою на прогулянку, побачив у дворі скупчення людей. Підійшовши ближче, він побачив, що з боку стадіону швидко наближається ОСОБА_18 . Він покликав ОСОБА_18 , проте той не відізвався, продовжуючи бігти. Зрозумівши, що щось сталось, він також поспішив до скупчення людей. Там він побачив свого приятеля ОСОБА_21 , який тримався чи-то за живіт, чи-то за ногу, одяг його був у крові, а футболка розірвана. Трохи далі він побачив підсудного ОСОБА_18 , на якого ішов з ножем раніше незнайомий йому ОСОБА_20 , ОСОБА_18 відходив назад і умовляв ОСОБА_20 заспокоїтись, проте той продовжував іти на нього з ножем. Тоді він підійшов і ударив ОСОБА_20 рукою у голову, від чого той, трохи похитнувшись, відійшов назад. Потім ОСОБА_18 також наніс потерпілому удар рукою. Після цього ОСОБА_20 почав агресивно кидатись то в його сторону, то в сторону ОСОБА_18 Захищаючись, він став бити ОСОБА_20 руками і ногами, але скільки саме ударів він йому наніс, не пам`ятає. Потім він ще раз наніс потерпілому удар, після якого той став відходити назад і сів на лаву. В цей час чоловік 10-15 обступили ОСОБА_20 , хотіли його заспокоїти і забрати у нього ніж. Чи забрали вони ніж, він не знає, але чув як ОСОБА_20 кричав і погрожував їх убити. В цей час вони з ОСОБА_18 взяли ОСОБА_22 під руки і понесли під під`їзд. Вони посадили ОСОБА_21 на лаву і хотіли викликати швидку медичну допомогу, але їх затримали співробітники охорони.

Даючи оцінку показань підсудних в судовому засіданні та на досудовому слідстві, суд враховує їх непослідовність, суперечливість та суттєві розбіжності стосовно істотних обставин подій, які є предметом даного судового розгляду.

Так в матеріалах справи наявна явка з повинною ОСОБА_18 , у якій він зізнався в заподіянні ОСОБА_20 ножових поранень. При цьому ОСОБА_18 пояснював, що став очевидцем бійки ОСОБА_20 з його товаришем ОСОБА_21 і побачивши на руках останнього кров, втрутився в бійку, завдавши ОСОБА_20 удар в обличчя, внаслідок якого той упав на сміттєвий бак. Далі він наніс ОСОБА_20 ще кілька ударів в обличчя та по різним частинам тіла, а потім схопив ніж, що випав у ОСОБА_20 з рук, яким і заподіяв останньому ножові поранення. Про ОСОБА_19 у вказаній явці ОСОБА_18 згадує лише в тому контексті, що він підійшов після закінчення бійки і допоміг забрати з місця події ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 47).

Обставини, зафіксовані у явці з повинною, ОСОБА_18 підтвердив при допиті його в якості підозрюваного 15.09.2011, де зокрема вказував, що після 22-00 год. самотній прогулювався по стадіону «Восход», коли почув крики від будинку і побачив бійку між ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , у яку невдовзі втрутились ще кілька осіб, а потім і він (т. 1 а.с. 47-51, т. 2 а.с. 154-159).

Показання ОСОБА_18 , зафіксовані у протоколі його допиту в якості підозрюваного, дослівно перенесені до протоколу його допиту в якості обвинуваченого від 15.09.2011 (т. 2 а.с. 163-168).

В цей же день за участю ОСОБА_18 було проведено відтворення обстановки і обставин події, в ході якого останній на місці в присутності захисника та понятих показував як він заподіював ОСОБА_20 тілесні ушкодження і наніс останньому кілька ножових поранень у стегно правої ноги. Слід зазначити, що результати вказаної слідчої дії суперечать як попереднім показанням ОСОБА_18 , так і об`єктивно встановленим висновком медичної експертизи обставинам щодо локалізації і кількості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та механізму їх утворення (т. 2 а.с. 169-171, 172).

При додатковому допиті 16.11.2011 ОСОБА_18 змінив свої показання. Суперечачи своїм попереднім показанням, ОСОБА_18 заявив, що перебував разом з друзями на стадіоні, коли йому зателефонував ОСОБА_21 і повідомив, що його «порізали».

За новою версією ОСОБА_18 разом з ним на допомогу ОСОБА_21 кинувся ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ). Коли ОСОБА_20 , тримаючи в руці ніж, став іти в їх бік, він наніс останньому удар рукою в голову, а потім відтіснив до лави. Не випускаючи ножа, ОСОБА_20 сів на лаву, після чого він наніс йому ще один удар рукою в обличчя, після чого ніж випав з його руки. Піднявши ніж, він наніс ОСОБА_20 один боковий удар у внутрішню частину лівого стегна, після чого кинув ніж і побіг до ОСОБА_21 . Де в цей час знаходився ОСОБА_25 , він не бачив, проте останній невдовзі теж підійшов до ОСОБА_21 . Разом з ОСОБА_25 вони стали вести ОСОБА_21 до під`їзду, і по дорозі до них приєднався ОСОБА_19 (т. 2 а.с. 173-174).

На очних ставках з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 та при допиті в якості обвинуваченого після пред`явлення обвинувачення в остаточній редакції ОСОБА_18 продовжував наполягати на тому, що після дзвінка ОСОБА_21 на допомогу останньому разом з ним кинувся ОСОБА_25 , а ОСОБА_19 лише допоміг їм відвести пораненого ОСОБА_21 (т. 2 а.с. 176-179, 180-182, 191-193).

В той же час на очній ставці з ОСОБА_26 . ОСОБА_18 взагалі відмовився давати показання і відповідати на запитання (т. 2 а.с. 183-184).

За поясненнями ОСОБА_19 від 15.09.2011 він був очевидцем сварки кількох невідомих йому громадян, при цьому у сварку він не втручався, а лише допоміг ОСОБА_18 відвести пораненого ОСОБА_21 до будинку (т. 1 а.с. 52-55).

Ці обставини ОСОБА_19 підтвердив при допиті його в якості підозрюваного 29.11.2011 доповнивши, що бачив у дворі натовп людей, до якого взагалі не підходив. (т. 3 а.с. 3-4).

До матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_19 від 01.12.2011, у якому він визнав, що був активним учасником бійки і разом з ОСОБА_18 та незнайомим йому чоловіком наносив ОСОБА_20 удари по різним частинам тіла. Потім ОСОБА_20 сів на лаву з ножем в руці, який потім випав з його рук, внаслідок удару незнайомця ногою в голову. Після цього він пішов до ОСОБА_21 , а потерпілого продовжували бити ОСОБА_18 і два незнайомці (т. 1 а.с. 56-62).

При допиті 02.12.2011 ОСОБА_19 пояснив, що разом з ОСОБА_18 захищався від ОСОБА_20 , який погрожував їм ножем, при цьому особисто наніс останньому приблизно 20 ударів руками та ногами в голову та живіт (т. 3 а.с. 5-6).

Такі непослідовні і суперечливі показання підсудних, пояснюються, як намагання перекласти частину відповідальності за скоєне на інших осіб та допомогти один одному уникнути кримінальної відповідальності, ставлять під сумнів їх достовірність, а тому суд їх відкидає.

Разом з тим показання в судовому засіданні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про нанесення ними потерпілому ударів руками та ногами по різним частинам тіла суд вважає достовірними і покладає їх в обґрунтування обвинувачення, оскільки вони узгоджуються з сукупністю інших доказів.

Слід також зазначити, що такі докази обвинувачення як явка з повинною та пояснення є очевидно недопустимими доказами з тих підстав, що вони зібрані не в установленому законом порядку. Вказані докази одержані в той час, коли підсудні були фактично затримані по підозрі у вчиненні злочину, з недотриманням їх права на мовчання та права не свідчити проти себе.

Першочергові слідчі дії за участю ОСОБА_18 до вступу у справу 23.11.2011 захисника ОСОБА_27 проведені з порушенням права підсудного на захист, оскільки він був позбавлений можливості здійснювати захист своїх прав і законних інтересів за допомогою захисника, обраного на власний розсуд, або призначеного у встановленому законом порядку через адвокатське об`єднання.

Не дивлячись на зайняту в суді позицію підсудних, вина ОСОБА_18 в заподіянні ОСОБА_20 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_19 - в тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, доводиться сукупністю доказів, досліджених та перевірених судом.

Потерпіла ОСОБА_28 пояснила суду, що 14 вересня 2011 р. її син ОСОБА_20 повернувся з риболовлі приблизно о 21-00 год. напідпитку. Повечерявши, він пішов з квартири повідомивши, що іде в магазин за горохом для рибалки, після чого вона більше його живим не бачила. Наступного дня зі слів сусідів вона дізналася, що увечері біля арки була бійка між її сином і кількома хлопцями. Їй розповіли, що хлопці причепилися до інваліда, на захист якого став її син. Як їй розповідали, спочатку бійка розпочалась між її сином і одним з хлопців, а коли той зрозумів, що її син «дає здачі», він зателефонував до інших хлопців з своєї компанії, які на стадіоні святкували день народження. Зі стадіону прийшло чоловік вісім, які били її сина по всьому тілу, навіть, головою об смітник.

Як встановлено судом, інвалідом, про якого згадували сусіди, є мешканець вищевказаного будинку ОСОБА_29 , проте він не підтвердив повідомлені потерпілою обставини.

ОСОБА_29 в судовому засіданні , не заперечував, що 14 вересня 2011 р. дійсно бачив ОСОБА_20 і розмовляв з ним, сидячи на лаві біля свого під`їзду. Однак це було приблизно о 19-30 год., коли ОСОБА_20 повертався додому, ідучи від трамвайної зупинки. При цьому до нього ніхто не чіплявся і жодних інцидентів з ним в цей день не було. Поговоривши з ОСОБА_20 , вони розійшлися, і більше в цей день він на вулицю не виходив.

Аналогічні показання ОСОБА_29 давав і на досудовому слідстві (т. 2 а.с. 102-103).

Потерпілий ОСОБА_30 показав, що про смерть свого рідного брата ОСОБА_20 дізнався 15 вересня 2011 р. по телефону від співробітника міліції, а обставини смерті брата йому відомі лише зі слів слідчого та в судовому засіданні.

В суді потерпілі заявили, що родичі підсудних повністю відшкодували завдані злочином матеріальні збитки і жодних матеріальних претензій до підсудних вони не мають.

Свідок ОСОБА_21 показав в суді, що 14 вересня 2011 р. приблизно о 22-00 або о 23-00 год., коли він повертався додому, у дворі його будинку біля арки на нього безпідставно накинувся п`яний ОСОБА_20 . З криком: «заріжу!»,- ОСОБА_20 ножем наніс йому удар в руку, а потім у спину, тримаючи його за футболку. Вирвавшись, він відбіг у бік, а розірвана від ножового удару футболка залишилась в руках у ОСОБА_20 . У паніці він зателефонував на перший номер, що йому трапився. Це був номер ОСОБА_18 , якому він повідомив про те, що сталося, і де він знаходиться. Через кілька хвилин ОСОБА_18 прибіг до нього, але в цей час ОСОБА_20 з криками почав наступати на ОСОБА_18 , який від нього відходив. В цей час до них підбіг ОСОБА_19 і запитав у ОСОБА_18 , що тут відбувається. ОСОБА_20 став наступати на них обох, стрибав на ОСОБА_18 з ножем, і останній вибив ножа з його рук. Ніж упав, при цьому ні ОСОБА_19 , ні ОСОБА_18 , ніж не піднімали. ОСОБА_19 як і ОСОБА_18 відбивався, махав руками. Яку кількість ударів нанесли потерпілому ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , та в які частини тіла, він не пам`ятає.

Такі ж показання ОСОБА_21 давав на очній ставці з ОСОБА_18 (т 2 а.с. 176-179).
Показання свідка ОСОБА_21 в тій частині, що стосуються заподіяння йому ОСОБА_20 ножових поранень та участі ОСОБА_18 і ОСОБА_19 у побитті ОСОБА_20 , суд вважає правдивими, оскільки вони узгоджуються з показаннями підсудних в тій частині, в якій суд їх визнав достовірними, та підтверджуються висновком медичної експертизи.

Так, за даними висновку медичної експертизи у ОСОБА_21 виявлені непроникаючі колото-різані поранення задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки зліва, колото-різаних ран задньої поверхні лівого плеча, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.с. 16-20).

Водночас інші показання ОСОБА_21 , зокрема, щодо конкретних обставин побиття підсудними ОСОБА_20 і заподіяння останньому ножових поранень мають великі розбіжності і не відповідають дійсним обставинам справи .

Ці його показання розцінюються судом як такі, що переслідують мету допомогти своїм товаришам ОСОБА_18 та ОСОБА_19 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Свідок ОСОБА_31 пояснив в судовому засіданні, що 14 вересня 2011 р. увечері, стоячи на балконі власної квартири на п`ятому поверсі, він бачив як біля під`їзду на лаві сидів потерпілий і намагався встати, але встати йому не давав хлопець високого зросту. Цей хлопець весь час кричав «заберите у него нож и вызовите скорую помощь».Трохи поодаль, біля сміттєвих баків, стояв хлопець у розірваній футболці і тримався за ногу в ділянці стегна. При цьому ніхто з хлопців, що перебували поруч з потерпілим, його не бив, вони лише не давали йому встати з лави. Приблизно через 5 хвилин з боку стадіону «Восход» до лави підбігли ще троє хлопців. Після чого вся компанія почала бити сидячого на лаві потерпілого руками і ногами. Потім хлопець, одягнений у світлі шорти та спортивну кофту з капюшоном в горизонтальні смуги сірого кольору, поруч з яким на повідку була собака бійцівської породи, тримаючи в руці ніж, наніс потерпілому 5-6 ударів у верхню частину ноги. Потерпілий упав на землю, але хлопці продовжували його бити. Бійка тривала 3-4 хвилини, після чого хлопці забрали пораненого товариша і направились в бік стадіону.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_31 давав аналогічні показання (т. 2 а.с. 57-59, 60-61) та підтверджував їх в ході судових засідань 23.05.2013 (т. 4. а.с. 93-94) та 23.09.2014 (т.5 а.с.92-96).

Також ОСОБА_31 упізнав вилучену у ОСОБА_19 кофту пояснивши, що саме в таку спортивну кофту з капюшоном у сірі горизонтальні смуги був вдягнутий хлопець, який наносив потерпілому удари ножем (т. 2 а.с. 62-64 ).

Допитана в суді свідок ОСОБА_32 , щодо якої на досудовому слідстві були застосовані заходи безпеки шляхом заміни її прізвища, імені та по батькові на псевдонім, дала такі показання. 14 вересня 2011 р. приблизно о 22-00 23-00 год., почувши якийсь шум на вулиці, вона підійшла до вікна та побачила у добре освітленому дворі при світлі ліхтаря групу молодиків, які гучно в чомусь розбирались біля лави, на якій сидів потерпілий. Потім до них підбігли ще два хлопці, один з яких тримав собаку на повідку. Вона була свідком як сидячого на лаві потерпілого один з хлопців бив ножем. Потім молодики побігли в сторону стадіону, а потерпілий залишився на лаві.

В судовому засіданні ОСОБА_32 вказала на ОСОБА_19 як на особу, яка схожа на хлопця, що наносив ОСОБА_20 ножові поранення.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_32 давала більш детальні показання вказуючи, що хлопець, одягнутий у спортивну кофту з капюшоном у біло-сині смуги, поруч з яким була собака бійцівської породи рижого окрасу, наніс потерпілому 5-6 ударів ножем. В той же час інший хлопець наносив потерпілому удари кулаками (т. 2 а.с. 65-66).
Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 підтвердили в суді свої показання на досудовому слідстві про те, що особа, з якою в їх присутності проводилось відтворення обстановки і обставин події ( ОСОБА_18 ), не є тією особою, яка нанесла ОСОБА_20 ножові поранення.

Послідовні, внутрішньо і між собою не суперечливі, логічні та переконливі показання свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_33 , які випадково стали очевидцями скоєння злочину і не є заінтересованими у справі особами, так як раніше з потерпілим та підсудними знайомими не були, суд вважає правдивими і покладає їх в обґрунтування вироку.

Незначні розбіжності в їх показаннях пояснюються тим, що вони не одночасно почали спостерігати за вказаними подіями, а тому ОСОБА_32 могла не бачити все те, що бачив ОСОБА_34 .
Свідок ОСОБА_35 в суді підтвердила, що з вікна квартири на четвертому поверсі, виглядаючи у відчинену кватирку, у світлі ліхтарів бачила у дворі бійку, у якій брали участь молоді люди віку підсудних, один з яких був з собакою.

З показань ОСОБА_36 на досудовому слідстві, підтверджених у судовому засіданні, вбачається, що з вікна квартири вона бачила ОСОБА_20 , що стояв біля лави, і компанію молодих людей, які питали потерпілого: «навіщо ти його порізав, скільки раз ти його порізав», на що пролунала відповідь: «чотири». Потім між молодиками і потерпілим почалася штовханина, яка переросла у бійку. Коли вона спустилася вниз, молодиків у дворі не було, ОСОБА_20 сидів на лаві і ознак життя не подавав. (т. 2. а.с. 70-71)

Зазначені показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_33 і спростовують доводи сторони захисту про те, що з вікна багатоверхового будинку на п`ятому поверсі неможливо бачити події, що відбуваються у дворі в темну пору доби.

Свідок ОСОБА_26 в суді заявив, що на місці пригоди, коли вбили ОСОБА_20 , він не був, про те не заперечував, що 14.09.2011 разом з іншими святкував день народження ОСОБА_18 на стадіоні.

Свідок ОСОБА_38 , показання якого на досудовому слідстві досліджені в судовому засіданні, пояснив, що 14.09.2011 приблизно о 22-40 год., коли він сидів зі своєю дівчиною ОСОБА_39 на лаві в глибині двору біля будинку АДРЕСА_4 , то спостерігав як невідомий йому чоловік 40-43 років наступав на ОСОБА_21 , тримаючи в руках блискучий предмет, яким робив різкі рухи. Потім вказаний чоловік повернувся до під`їзду і сів на лаву, а ОСОБА_21 , розірвана футболка якого була в крові, кричав, що його ріжуть і вбивають. Приблизно через хвилину до сидячого на лаві чоловіка підбіг натовп підлітків в кількості 6-7 чоловік, і розпочалася бійка. Біля вказаного натовпу бігав собака породи стаффордширський тер`єр (т. 2 а.с. 75-76).

Свідок ОСОБА_39 , показання якої на досудовому слідстві досліджені в суді, підтвердила показання ОСОБА_40 , проте уточнила, що разом з ними на лаві сиділи і вживали пиво ОСОБА_21 та два його знайомі, один з яких мав прізвисько « ОСОБА_41 ». Через деякий час ОСОБА_21 та два його знайомі відійшли. Невдовзі з боку арки пролунали крики, то ОСОБА_21 кричав, що його порізали, демонструючи порізи на руці. Біля лавки стояв невідомий чоловік з ножем у руці і постійно повторював: «викликайте міліцію». Його заспокоював «Боцман», і невдовзі той чоловік майже втихомирився і опустив ніж. В цей час з боку стадіону прибігла група хлопців 5-7 чоловік, які накинулися на «Боцмана» думаючи, що це він порізав ОСОБА_21 . Вона сказала хлопцям, що то зробив не « ОСОБА_41 » і витягла останнього за руку. Коли вони направлялись в сторону арки, вона бачила, що між хлопцями та чоловіком розпочалась бійка. Поряд бігала породиста короткошерста собака коричневого окрасу (т. 2 а.с. 77-78).

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_42 , а тому суд вважає їх правдивими і покладає в обгрунтуванн вироку нарівні з показаннями ОСОБА_43 та ОСОБА_44 . В судовому засіданні інспектор відділу служби державної охорони Дніпровського району ОСОБА_45 пояснив, що 14.09.2011 у складі автопатруля одним з перших прибув на місце події, де за орієнтуванням чергового по ГУ МВС України в м. Києві були затримані ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Останні мали на одязі сліди крові, відповідали прикметам, вказаним в орієнтуванні, і при них була собака рижого окрасу.

Такі ж показання дав в суді міліціонер-водій ОСОБА_46 .

З досліджених в суді показань на досудовому слідстві інспектора роти патрульної служби Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_47 вбачається, що у складі автопатруля недержавної служби охорони «Венбест» він прибув на місце події через 2 хвилини після надходження повідомлення про бійку біля арки у дворі будинку АДРЕСА_4 . На той час потерпілий ознак життя не подавав, у нього були численні поранення голови та лівої ноги, під ногами лежав скривавлений розкладний ніж (т. 2 а.с. 81-84).

Показання оперуповноваженого відділу карного розшуку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_48 про обставини спричинення ОСОБА_20 смертельних поранень суд не бере до уваги. За поясненнями ОСОБА_48 зазначені обставини стали йому відомі з оперативного джерела, проте суду не надано доказів, що вказана інформація отримана в порядку, встановленому КПК України або Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність».

При огляді ділянки місцевості біля під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_4 на лаві виявлено труп ОСОБА_20 в сидячому положенні зі слідами насильницької смерті, на землі на бетонній урні для сміття численні сліди бурого кольору. На місці події під лавою вилучено складний ніж, забруднений речовиною бурого кольору (Т. 1 а.с. 21-32, 34-37).
Вищевказаний ніж впізнала ОСОБА_28 вказавши, що з цим ножем її син ОСОБА_20 ходив на риболовлю (т. 1 а.с. 225-228).
За висновком цитологічної експертизи на вилученому з місця події ножі виявлено кров та епітеліальні клітини особи чоловічої статі (т. 1 а.с. 189-192).
Відповідно до висновку експертизи генетичної ідентифікації на клинку ножа виявлено поєднання генотипів потерпілого ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а на рукоятці кров, яка з високою долею вірогідності належить ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 200-205).
З висновоку медико-криміналістичного дослідження вбачається, що пошкодження на тілі та одязі ОСОБА_20 могли бути спричинені клинком вищевказаного ножа (т. 1 а.с. 211-222).
У підсудного ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вилучено одяг, в якому вони були одягнені 14.09.2011 (т. 1 а.с. 39, 40).
Згідно з висновками імунологічної експертизи на куртці, брюках та кросівках ОСОБА_18 виявлено кров (т. 1 а.с. 119-123, 145-148).
Кров, виявлена на спортивних брюках та кросівку ОСОБА_18 ,, походить від ОСОБА_20 , що доводиться висновком експертизи генетичної ідентифікації (т. 1 а.с. 154-157).
На вилученій у ОСОБА_19 спортивній кофті з капюшоном також виявлена кров (т. 1 а.с. 167-170), у якій згідно з висновком експертизи генетичної ідентифікації виявлено поєднання генотипів потерпілого ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 177-179).
Згідно висновку судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_20 виявлені наступні ушкодження:

А) три колото-різаних поранень живота - три колото-різані рани з рівними незсадненими краями, правими П - подібним та лівими загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину на передній поверхні живота одразу над пупком, з раньовими каналами, що проходять у напрямку спереду-назад, горизонтально та проникають в порожнину очеревини, за ходом яких пошкоджені шари м`яких тканин передньої черевної стінки.

Наявні проникаючі колото-різані поранення живота мають ознаки прижиттєвих, виникли від трьох травмуючи дій пласким односторонньо-гострим предметом типа клинка ножа, що має П - подібного перетину з добре вираженими ребрами та лезо (три удари ножем), напрямок яких співпадає з напрямками раньових каналів у тілі потерпілого;

Б) дві колото-різаних рани (рани з рівними не зсадненими краями, правими П-подібним та лівими загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину) на передній поверхні лівого стегна, з раньовими каналами, що проходять у напрямку спереду- назад, дещо справа наліво та горизонтально в товщі м`язів стегна де і закінчуються без ушкоджень судин. П`ять розташованих на невеликій ділянці колото-різаних ран (рани з рівними не зсадненими краями, правими П-подібним та лівим загостреними кінцями, глибина ран перевищує їх довжину) на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, з раньовими каналами, що проходять у напрямку спереду- назад, дещо справа на ліво та дещо зверху вниз, в товщі м`язів стегна за ходом яких ушкоджена стегнова артерія. Наявні колото-різані поранення лівого стегна мають ознаки прижиттєвого, виникли від численних (семи) травмуючих дій пласким односторонньо-гострим предметом типа клинка ножа, що має П-подібний перетин з добре вираженими ребрами та лезо (удари ножем), напрямок яких співпадає з напрямками раньових каналів у тілі потерпілого.

За даними судово-медичного дослідження наявних у потерпілого колото-різаних ран виявлено стереотипність їх в локалізації та орієнтації, схожість в їх формі, характері, морфології країв, кінців та їх розмірів, що дозволяє вважати, що всі вони утворились від дії одного і того самого травмуючого предмета.

B) дві забійні рани в ділянці лівої брови, по одному синцю на верхній та нижній губі з забійними ранами на їх фоні; по одному садну на верхній губі та в ділянці носа, на передній поверхні правого колінного суглоба, задній поверхні лівого ліктя, на тильній поверхні правої кисті в ділянці 5-го п`ястно- фалангового суглоба, смугасте садно в поперековій ділянці зліва. Вказані ушкодження утворилися за життя, від дії тупого предмету і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Г) локальні переломи 9-го та 10 ребер справа, 10-го ребра зліва, «віддалений» перелом 11-го ребра справа. Вказані ушкодження утворились за життя, від дії не менш як трьох травмуючи дій тупим предметом з обмеженою поверхнею контакту (удари руками, ногами). Ці ушкодження мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Смерть ОСОБА_20 настала від множинних колотo-різаних поранень лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та крововтратою. Між наявним колото-різаним пораненням лівого стегна та настанням смерті мається (причинно-наслідковий) зв`язок. Вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Наявні у потерпілого проникаючі колото-різані поранення живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т. 1 а.с. 69-86).

Вказаний висновок, даний кваліфікованим, компетентним і не зацікавленим у справі експертом, суд вважає достовірним і покладає його в обґрунтування вироку в частині встановлення фактичних обставин справи, оскільки його дані узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_43 і ОСОБА_33 , а також підсудних та свідка ОСОБА_21 в тій частині, в якій суд їх визнав достовірними.

Згідно з даними карти виїзду швидкої медичної допомоги виклик про ножове поранення біля будинку № 21/3 в м. Києві отримано о 22-55 год., а о 23-05 год. бригада медиків прибула на місце і констатувала смерть ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 46).
Оцінюючи зазначені відомості в сукупності з даними висновку медичної експертизи щодо часу, який пройшов з моменту заподіяння тілесних ушкоджень до моменту смерті, та даними рапорту співробітників міліції, зареєстрованого в журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві 14.09.2011 о 22-51 год., суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження ОСОБА_20 були заподіяні приблизно о 22-30 год., а не о 23-50 год. як зазначено в обвинуваченні.
На досудовому слідстві дії ОСОБА_18 та ОСОБА_19 кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За версією досудового слідства ОСОБА_18 та ОСОБА_19 своїми спільними діями реалізували спільний злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_20 передбачаючи і бажаючи настання його смерті. При цьому як ОСОБА_18 , так і ОСОБА_19 , спричинити ОСОБА_20 тілесні ушкодження, від яких він помер на місці.

Проте такі висновки органу досудового слідства є нічим не підтвердженим припущенням, яке не лише не базується на зібраних по справі доказах, а і прямо суперечить ним.
Згідно з даними висновків експертиз усі колото-різані рани на тілі потерпілого утворилися від дії одного і того самого травмуючого предмета, яким може бути ніж потерпілого. За таких обставин за версією досудового слідства ОСОБА_18 та ОСОБА_19 повинні були наносити удари одним ножем по черзі, передаючи знаряддя злочину один одному, проте така версія не витримує жодної критики.

Оцінюючи та аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що мотивом дій обох підсудних була помста за спричинення їх товаришу ножових поранень, а їх умисел був направлений на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Проте жодних об`єктивних доказів, які б вказували на те, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ще до початку злочину відбулася будь-яка змова вербальна чи формі конклюдентних дій, - про спільне його вчинення, не здобуто.

Зібраними по справі доказами також не доведено, що ОСОБА_18 усвідомлював факт застосування ОСОБА_19 ножа під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вчиняючи злочин відносно ОСОБА_20 , кожен з підсудних діяв самостійно, а тому ОСОБА_18 і ОСОБА_19 повинні відповідати лише за власні діяння і їх наслідки.

Захист посилається на те, що ОСОБА_18 і ОСОБА_19 діяли в обстановці захисту від суспільно-небезпечного посягання, вчиненого потерпілим, який уже заподіяв їх товаришу ножові поранення і погрожував підсудним ножем. Проте вказані доводи суперечать показанням свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_33 та ОСОБА_42 , які суд визнав достовірними. З показань зазначених свідків вбачається, що ОСОБА_18 і ОСОБА_19 прибули на місце події в той час, коли ОСОБА_20 вже сидів на лаві, припинивши свої протиправні дії, а отже на той час жодної загрози ні для ОСОБА_21 , ні для підсудних, він не становив.
Необхідною умовою для визнання тієї чи іншої дії, яка заподіяла шкоду, необхідною обороною, або для кваліфікації цієї дії як перевищення меж необхідної оборони є обстановка захисту, яка характеризується наявністю суспільно-небезпечного посягання з боку особи, якій заподіяне тяжке тілесне ушкодження, і обстановкою захисту. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували застосування до підсудних будь-яких реальних дій, що загрожували їх життю та здоров`ю, жодних підстав визнавати їх дії необхідною обороною або кваліфікувати їх дії як перевищення меж необхідної оборони у суду немає.

З огляду на вказане, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_18 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.
Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого підсудним ОСОБА_19 діяння, враховуючи спосіб і характер його дій та локалізацію колотo-різаних поранень лівого стегна, внаслідок яких наступила смерть потерпілого, а також подій, які передували вчиненню злочину, суд вважає, що його умисел був направлений на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_19 , наносячи ножові поранення, передбачав і свідомо допускав, що може спричинити тяжкі тілесні ушкодження, але мету протиправно позбавити потерпілого життя він не переслідував і настання смерті свідомо не припускав.

Так, численні ножові поранення ноги, які викликали крововтрату і, як наслідок, спричинили смерть ОСОБА_49 , були нанесені ОСОБА_19 не в життєво важливий орган. Судом також не встановлено, що ОСОБА_19 висловлював намір убити ОСОБА_20 .
Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд кваліфікує дії Фатули за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого.
При призначенні підсудним виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, конкретні обставини їх скоєння, відсутність у потерпілих матеріальних претензій до підсудних, а також дані про їх особи.

Так ОСОБА_18 , який вчинив злочин середньї тяжкості, на підставі ст. 89 КК України вважається несудимим, однак в неповнолітньому віці він притягувався до кримінальної відповідальності за замах на крадіжку, на момент вчинення злочину ніде не працював і не навчався, у побуті характеризується формально-позитивно, він є психічно здоровим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває ( т. 2 а.с. 194-208; 220-222).

ОСОБА_19 , який вчинив тяжкий злочин, до кримінальної відповідальності притягується вперше і раніше ні в чому протиправному помічений не був, на момент вчинення злочину навчався у вищому навчальному закладі, позитивно характеризувався у школі та формально-позитивно характеризується за місцем проживання, є психічно здоровим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т. 3 а.с. 22- 28; 35 -37).

Обставинами, які пом`якшують покарання обох підсудних, суд визнає вчинення ними злочину у неповнолітньому віці та добровільне відшкодування потерпілим завданого збитку.

Враховуючи відсутність об`єктивних доказів нетверезого стану ОСОБА_18 та ОСОБА_50 , суд виключає вказану обставину як обтяжуючу їх покарання.

Таким чином обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене, суд призначає ОСОБА_51 покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_19 суд призначає покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_19 злочину суд вважає, що вказане покарання він повинен відбувати реально, що буде сприяти досягненню мети покарання виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 81 КК України
Судові витрати, які складаються з вартості проведених у справі експертиз суд покладає на засуджених у відповідності до вимог ст. 331, ч. 3 ст. 93 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 р.), суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

В строк відбуття ОСОБА_18 покарання зарахувати строк його перебування під вартою з 14 вересня 2011 р. по 22 червня 2015 р., у зв`язку з чим звільнити ОСОБА_18 зпід варти в залі суду по відбуттю строку покарання.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання сім років позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_19 покарання відраховувати від 29 листопада 2011 р.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві:

- одяг потерпілого ОСОБА_20 , а саме: куртку, штани, футболку, кросівки передати потерпілій ОСОБА_28 , у випадку відмови від отримання, -знищити;

- одяг ОСОБА_18 , а саме: кофту спортивну синього кольору з вставками зеленого кольору; штани спортивні синього кольору з вставками зеленого кольору, футболку чорного кольору з червоним малюнком, кросівки чорного кольору - повернути ОСОБА_18 ;

- одяг ОСОБА_19 , а саме: спортивну кофту з капюшоном у смужку темного кольору, - повернути ОСОБА_19 ;

- три тампони зі змивами плям бурого кольору та ніж - знищити.

DVD-диски з записами відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_18 та додаткового допиту ОСОБА_18 зберігати при справі.

Зняти арешт, накладений постановою слідчого ОСОБА_52 від 5 січня 2012 р., а мобільний телефон марки «Нокіа С300», ІМЕІ НОМЕР_1 , повернути його власнику ОСОБА_18 .

Стягнути з засуджених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 судові витрати на користь Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві по 1519 гривень 56 копійок з кожного.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_19 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий - суддя:

судді: