Справа № 297/1647/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджена с. Рус-Ламша Ковилкінського району Мордовської АССР, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючої головним спеціалістом відділу прийому заяв міського управління соціального захисту населення Берегівської міської ради, не судимої,
визнано винною за ч.1 ст. 367 КК України і призначено покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду державного соціального інспектора та посади, пов`язані з наданням, призначенням і припиненням державних допомог строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в один рік, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового злочину.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь управління соціального захисту населення Берегівської міської ради 69 645 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сум 5271 грн. 84 коп.
Арешт накладений на особисте майно ОСОБА_6 , а саме доволодіння по АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 28.03.2014 продовжений до набрання вироком законної сили.
Речові докази документи особових справ на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - повернуто управлінню соціального захисту населення Берегівської міської ради, зразки крові, що зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського РВ УМВСУ - постановлено знищити.
Як встановлено вироком, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду головного державного соціального інспектора управління соціального захисту населення Берегівської міськради, будучи службовою особою в період часу з 26.11.2009 по 25.10.2011 при оформленні особових справ для отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям громадянкам ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , не перевірила інформацію надану останніми щодо проживання чи не проживання з ними осіб, які є батьками дітей, а в подальшому провела обстеження матеріально-побутових умов та зафіксувала в актах факт проживання з гр. ОСОБА_13 і гр. ОСОБА_12 їх співмешканців, а у гр. Лакатош і гр. ОСОБА_14 таке обстеження провела формально, не виїзжаючи за місцем проживання дітей, а також взагалі не здійснила перевірку у гр. ОСОБА_9 . Таким чином порушила вимоги п. 3 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, жодних пропозицій та подань щодо припинення допомоги на дітей вказаним одиноким матерям начальнику управління соціального захисту населення не подала, що призвело до зайво нарахованої та безпідставно виплаченої соціальної допомоги вказаним громадянам в загальній сумі 69 645 грн. 27 коп. Тобто вчинила кримінальне правопорушення у службовій недбалості, тобто невиконанні та неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а провадження в справі закрити з підстав необгрунтованості вироку. Вважає, що в суді вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, суд взяв до уваги докази, які не відповідають фактичним обставинам. Нофенко не є посадовою особою, яка б здійснювала організаційно- розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки, а тому не є суб`єктом даного правопорушення, що обов`язки, визначені "Положенням про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора", затвердженого ПКМУ від 21.08.2001 за №1091, зокрема, в абз. 1 п.1 " головний державний соціальний інспектор наділений повноваженнями із здійснення контролю за правильністю надання державної соціальної допомоги, інших соціальних та компенсаційних виплат цільовим використанням коштів державного бюджету, спрямованих на цю мету", - ОСОБА_8 виконувала.
Окрім зазначеного, вважає вирок незаконним з тих підстав, що на час його постановлення збігли строки, передбачені ч.1 ст. 49 КК України, тому провадження підлягало закриттю в разі доведення вини особи. також вважає необгрунтованим висновок суду про те, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання на підставі "Закону про амністію у 2014 році" від 08.04.2014, але через відсутність згоди ОСОБА_8 , така не застосовується. Вважає, що відповідно до цього Закону ОСОБА_8 не підлягає звільненню від покарання, оскільки засуджені особи звільняються протягом 3-х місяців після опублікування закону.
Аналогічну апеляційну скаргу подала обвинувачена ОСОБА_6 , яка просить вирок щодо неї скасувати і постановити виправдувальний вирок. Вказує, що суд ті докази, які подала сторона захисту, оцінив з обвинувальної точки зору. Крім того, суд взяв як доказ обвинувачення поданий прокурором акт позапланової ревізії окремих питань фінасової діяльності управління соцзахисту від 7.11.2013, незважаючи на те, що даний акт спростовано рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2014. Суд також не оцінив показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_9 , які ствердили, що знали, що не мали правових підстав для отримання даного виду допомоги, але свідомо зібрали пакет документів, подавши недостовірну інформацію , що є одинокими матерями. Ці особи, а також ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 до будь-якої відповідальності, як це передбачено законом, не притягувалися. Також звертає увагу, що за період з 26.11.2009 по 25.10.2011 ні у неї ОСОБА_8 , ні в Управління не було достовірної інформації про білогічних батьків дітей ОСОБА_15 , Сіладі, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Підтвердження біологічного походження дітей від тих осіб, з якими не перебуваючи у шлюбі проживали зазначені вище громадянки і факт походження дітей, встановлений судово-криміналістичними експертизами в рамках даного кримінального провадження, не може бути доказом її вини у службовій недбалості.
Вважає, що в її діях відсутній будь-який склад злочину і орган досудового розслідування не здобув доказів її вини.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів з проханням про задоволення апеляційних скарг, скасування вироку з підстав відсутності складу кримінального правопорушення та недоведеності вини, виступ прокурора про часткове підтримання апеляційних скарг та висловлення позиції про скасування вироку з підстав істотного порушення норм кримінального процесуального закону, допущених як судом першої інстанції, так і органом досудового розслідування, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, судова колегія приходить наступного .
Вирок суду має відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Убачається, що суд не дотримав норми процесуального права, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України, а при винесенні рішення, не дав відповідної оцінки здобутим органом досудового розслідування та перевіреним судом доказам у відповідності до ст. 94 КПК України, що потягнуло винесення незаконного, необгрунтованого рішення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що підготовче судове засідання було проведено з порушенням вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, відповідно до якої таке відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника за правилами, передбаченими КПК для судового розгляду. Судовий розгляд відповідно до ч.2 ст. 318 КПК України здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім, випадків, передбачених КПК.

Як видно з журналу судового засідання та ухвали суду від 08.08.2014, підготовче судове засідання проведено без участі обвинуваченої та її захисника, при тому, що захисник подавав заяву про поважність причин відсутності та прохання про призначення судового засідання після 08.08.2014 / т. 8 а.с. 19,20 /. Оскільки підготовче судове засідання проведено всупереч закону, такими діями порушено право обвинуваченої на захист, передбачене ч.1 ст. 20 КПК України, в тому числі, позбавлено права на вирішення питань, передбачених ч.3 ст. 314 та ст. 315 КПК України, тому на підставі п.3 ч.2 ст. 412 КПК України оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Окрім цього, суд допустив і інші порушення. Так, даючи оцінку доказам, які надала сторона обвинувачення, суд залишив поза увагою, що при відкритті матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_19 подала слідчому докази на 6-ти арк. ( т. 7 а.с. 86). Однак, які це саме докази і чому вони не долучені до кримінального провадження, відомостей немає. Більш того, суд не звернув увагу, що вручення підозри ОСОБА_8 , відкриття матеріалів, вручення обвинувального акту, відбулось в один день - 26 червня 2014 року ( т.7, 67, 81-84; т. 8 а.с. 2-7) , що є грубим порушенням норм КПК України, зокрема, порушення забезпечення права на захист, порушення принципу змагальності ( ст.20, ст.22 КПК України).

Також суд залишив поза увагою суть обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті. Нофенко висунуте обвинувачення у тому, що вона в період часу з 26.11.2009 по 25.10.2011, як службова особа - головний державний соціальний інспектор управління соціального захисту населення Берегівського міського управління міської ради, вдалася до службової недбалості, яка полягала у тому, що вона за результатами перевірки особових справ громадян, яким призначена допомога на дійтей як одиноким матерям, зокрема, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , провела обстеження матеріально-побутових умов та зафіксувала факт проживання останніх із співмешканцями. По особовим справам ОСОБА_11 та ОСОБА_14 обстеження матеріально-побутових умов провела формально, склала акт, але до місця проживання не виїжджала. Не здійснила обстеження взагалі щодо гр. ОСОБА_9 .

Тобто, всупереч п.3 "Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги ", зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.10.2006 № 1098/12972, жодних пропозицій та подань начальнику управління соцзахисту населення Берегівської міської ради про припинення допомоги матерям ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , не подала, що призвело до зайво нарахованої та безпідставно виплаченої соціальної допомоги вказаним громадянам в загальній сумі 69 645 грн. 27 коп., чим спричинила істотної шкоди державним інтересам, тобто допустила недбалість, яка полягала у невиконанні та неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Як видно, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить конкретного часу, місця і способу вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, що вказує на пред`явлення неконкретного обвинувачення, що також є порушенням права особи на захист.

Крім того, з кримінального провадження у повідомленні про початок досудового розслідування вказано, що попередня кваліфікація кримінального провадження здійснюється за ч.1 ст. 190 КК відносно ОСОБА_21 (ЄРДР № 0000924 від 30.07.2013), яке розпочато за заявою о/у ОСОБА_22 з приводу незаконного призначення допомоги ОСОБА_21 .

Однак процесуального рішення відносно закінчення кримінального провадження щодо ОСОБА_23 , немає. Замість прийняття відповідного рішення згідно ст. 283, ст. 284 КПК України, слідчий 27.03.2014 виніс постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення, тобто перекваліфікував діяння за ознаками ч.1 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_21 на діяння за ознаками ч.1 ст. 367 КК України відносно ОСОБА_24 ( т. 6 а.с. 92-93), що є неприпустимим, вказує на грубе порушення органом досудового розслідування кримінального процесуального законодавства України, зокрема, засад кримінального провадження, визначених главою 2 КПК України та порядку кримінального провадження, визначеного ч.1 ст.1 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування були допущені такі істотні порушення прав особи, які викликають сумнів в допустимості отриманих доказів, та яким відповідно до ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний був дати оцінку, вважати судове рішення мотивованим, судова колегія не може.

Заслуговує на увагу твердження захисника, що в разі доведення обгрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 367 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли, тому провадження підлягало закриттю на підставі ст. 49 КК України..

На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Також судова колегія погоджується з апеляційними доводами апелянтів про неправильне вирішення цивільного позову прокурора про стягнення з ОСОБА_8 коштів виплачених одиноким матерям в сумі 69 645 грн. 27 коп. з таких підстав.

Суд прийняв до розгляду цивільний позов прокурора, який пред`явлений без дотримання вимог ст. ст.61, 63, 128 КПК України та ст.ст. 45, 119 ЦПК України. У позовній заяві відповідно до вказаних норм закону прокурор не зазначив повноважень на пред`явлення позову у кримінальному провадженні, а сам позов не містить обгрунтувань позовних вимог та докази на їх підтвердження. Тому при новому розгляді вказані обставини слід врахувати.

З наведених підстав апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Одночасно судова колегія встановила, що суд стягнув з ОСОБА_8 витрати за проведення судових експертиз, тобто винагороду експертам за виконану роботу, без урахування вимог ч.4 ст. 122 та ч.2 ст. 92 КПК України, а тому рішення в цій частині також є необгрунтованим.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції допущено такі істотні порушення норм КПК України, які перешкоджали постановити законне та обгрунтоване судове рішення, тому при новому судовому розгляді слід врахувати вищевикладене, а також перевірити доводи апелянтів, викладених в апеляційних скаргах щодо незаконно висунутого обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: