Справа №11
-345/07. Головуючий у І інстанції Сівчук А.Є.
Категорія: 364 ч.3, 366 ч.2 КК
України. Доповідач : Оксентюк В.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 29 травня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
-судді: Силки Г.І.

суддів: Матвієнко Н.В., Оксентюка В.Н.

за участю прокурора: Плечій О.М.

підсудної
ОСОБА_1. та її захисника ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
прокурора відділу прокуратури Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2007 року про направлення
кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Ватин Горохівського району Волинської області,
українки, громадянки України, освіта вища, непрацюючої, інваліда 3 групи,
жительки АДРЕСА_1, раніше не судимої
для проведення додаткового розслідування,-

встановила:

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що вона, працюючи на посаді
начальника відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління
юстиції у Волинській області та будучи службовою особою, використовуючи своє
службове становище всупереч інтересам служби, в порушення своїх
обов"язків, передбачених ст..
5, 16, 50 Закону України „ Про виконавче провадження", з метою
протиправної легалізації на території України кузовів автомобілів іноземного виробництва, діючи умисно та в інтересах третіх
осіб, при здійсненні виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого
напису приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу
ОСОБА_3. за № 28 від 14.01. 2003 року про стягнення на користь ОСОБА_4 з
ОСОБА_7. 20 ( двадцяти тисяч ) гривень та нотаріального надпису за № 29 від
14.01.2003 року про стягнення з ОСОБА_5. на користь ОСОБА_6. коштів в сумі 20 (
двадцять тисяч )

2

гривень, зловживаючи своїм службовим становищем, внесла
до офіційних документів - актів опису і арешту майна серія НОМЕР_1 та серія
НОМЕР_2 завідомо неправдиві відомості щодо наявності описуваного майна, а саме
десяти кузовів до автомобілів іноземного виробництва у громадянина ОСОБА_7. та
десяти кузовів до автомобілів іноземного виробництва у громадянина ОСОБА_5.,
хоча вказані в акті опису кузови автомобілів у власності ОСОБА_7. та ОСОБА_5
ніколи не перебували і на момент опису були відсутні.

Після цього,
ОСОБА_1., діючи всупереч ст. 61 Закону України „ Про виконавче
провадження" , згідно якої реалізація арештованого майна здійснюється
виключно спеціалізованими установами на підставі договорів між Державною
виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та комісійних
засадах, реалізувала вищевказані автомобілі через Універсальну товарну
біржу „ Укрресурси", яка не являється спеціалізованою установою, після
чого в органах МРЕО під кузовами цих автомобілів були зареєстровані та
легалізовані без сплати податків та митних платежів інші легкові автомобілі.

Внаслідок
вищевказаних протиправних дій ОСОБА_1., як працівником правоохоронного органу,
державі були завдані матеріальні збитки на загальну суму 1 522 521 гривню 45
копійок, що спричинило тяжкі наслідки.

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2007 року кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 направлено прокурору Волинської області для проведення
додаткового розслідування. У постанові суд посилається на те, що досудове
слідство по справі проведено з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону. До матеріалів справи приєднані не оригінали,
а ксерокопії документів, які належним чином не завірені. Ряд документів, які є
доказами по справі, речовими доказами досудовим слідством не визнані. Належним
чином не підтверджена сума матеріальних збитків. Органами досудового слідства
не взято до уваги тих обставин, що за деякими громадянами судом визнано право
власності на спірні кузова автомобілів і ці рішення набрали законної сили. На
думку суду першої інстанції дана неповнота не може бути усунена при розгляді
справі в суді, а тому дану справу направив прокурору для проведення додаткового
розслідування.

Прокурор, який
брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції у поданій на постанову
апеляції посилається на те, що направляючи кримінальну справу для проведення
додаткового розслідування суд першої інстанції не сформулював, в чому саме
виразилась неповнота досудового слідства та які істотні порушення КПК України
були допущенні при розслідуванні справи. Посилаючись на неповноту досудового
слідства, суд допитав із 29 тільки шість свідків, судом не досліджені документи,
речові та інші докази, з"ясування яких мало б істотне значення по справі.
Без повного з"ясування всіх обставин справи, суд наперед вирішив питання
про обсяг обвинувачення та доведеність вини ОСОБА_1.

3

Прохає постанову
суду скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд зі
стадії судового слідства в той же суд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, який доповів суд постанови та доводи апеляції, міркування
прокурора, який апеляцію підтримав, пояснення підсудної та її захисника, які
апеляції не визнали, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
судової палати приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволення.

Згідно ст.. 281 КПК України, п. 9 керівних
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року „
Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування" - повернення справи на
додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді,
коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунена в
судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час
судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, свідків,
виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз,
витребування документів, давання судових доручень в порядку ст.. 315-1 КПК України,
вчинення інших процесуальних дій, направлення справи на додаткове розслідування
є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування
додаткових доказів ( ст..
280 КПК України
).

Вказаних вимог
закону судом не дотримано. Постанова суду про направлення справи на додаткове
розслідування є неконкретна і немотивована. У постанові не вказано, в чому
виявилась неповнота та неправильність досудового слідства, які істотні
порушення вимог КПК були допущені органами досудового слідства при
розслідуванні даної кримінальної справи. Вказуючи на неповноту досудового
слідства суд першої інстанції сам допустив істотну неповноту, допитавши в
судовому засіданні із 29 лише шість свідків. Без допиту всіх свідків, без
дослідження письмових доказів та інших матеріалів справи, суд вдався в оцінку
доказів, вирішив наперед обсяг обвинувачення та його доведеність, чим порушив
вимоги п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 11 лютого 2005 року.

Із постанови
суду є незрозумілим, які копії письмових доказів є неналежно завірені і які
документи викликають сумнів. Які письмові документи слід визнати речовими
доказами і для встановлення чи для спростування яких обставин.

Вирішуючи
питання про направлення справи для проведення додаткового розслідування суд
обмежився лише „цитуванням" клопотання захисника, не навівши жодної
вказівки про те, які при цьому слід слідчі дії провести і яка в цьому є
необхідність,

Постанова суду
винесена з порушенням вимог ст. 281 КПК України є незаконна та необгрунтована, а таму підлягає до скасування.

4

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія судців судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області,-

Ухвалила:

Апеляцію прокурора відділу прокуратури Волинської області -задовільнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2007 року про направлення кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 364 ч.3 та 366 ч.2 ЮС
України прокурору Волинської області для проведення
додаткового розслідування - скасувати, а кримінальну
справу направити на новий судовий розгляд, в той же суд, в іншому
складі суду.