Справа № 11-262 / 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Романішин В.Л.
Категорія: ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.1
Доповідач Курдзіль В.Й.
ВИРОК

ІМ”ЯМ УКРАЇНИ

2008
року квітня місяця „9” дня колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого судді Шершуна В.В.,

Суддів: Курдзіля В.Й., Ващенка
С.Є.,

з участю прокурора Бантюка І.М.,

захисників ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

потерпілої ОСОБА_4. її представника
ОСОБА_5.,

при секретарі с/з Інжиєвській Ю.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією ст. помічника прокурора м.
Хмельницького на вирок Хмельницького міськрайонного суду від12 лютого 2008
року.

Цим
вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з вищою

освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

засуджено: за ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення
волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців, згідно ст. 75
КК України.

Засуджений перебуває на підписці про невиїзд.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4. - 1016, 30 грн.
матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.

Питання
про речові докази вирішено на підставі ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 серпня 2007 року близько
1 год., перебуваючи у стані алкогольного сп”яніння, зустрівши біля магазину „
Тетра” по вул. Трудовій, 40 м. Хмельницького ОСОБА_6 та ОСОБА_4., разом з ними
підійшов до будинку за місцем проживання ОСОБА_4. по АДРЕСА_1. Потім ОСОБА_1.,
отримавши від ОСОБА_4. відмову на його пропозицію вступити у статевий зв”язок,
схопив її за руку та потягнув у підвал будинку № 37 по вул. Пілотській. Долаючи
опір потерпілої, вдарив її в обличчя та повалив на асфальт, при цьому однією
рукою ОСОБА_1. тримав її за горло, а другою намагався роздягнути. Не бажаючи
привернути увагу сторонніх, він же, утримуючи потерпілу руками, перевів її
через дорогу і за допомогою сили намагався зґвалтувати, але не довів свій задум
до кінця з незалежних від нього причин, оскільки його дії були припинені
працівниками міліції.

В
результаті злочинних дій ОСОБА_1 ОСОБА_4. були заподіяні легкі тілесні
ушкодження.

В своїй
апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій
засудженого, просить вирок суду скасувати у зв”язку з м”якістю покарання та
постановити новий, яким ОСОБА_1. за ст. ст. 15 ч.2, 152 ч.1 КК України
призначити 4 роки позбавлення волі, без застосування ст.75 КК України.

На думку
апелянта призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі
засудженого, а також судом не враховано те, що засуджений свою вину не визнав
та у вчиненому не розкаявся.

В своїх
запереченнях на апеляцію адвокат ОСОБА_2. в інтересах засудженого просить її
відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Засуджений
вирок не оскаржив.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, потерпілої та її
представника, на підтримання, засудженого та його захисників на заперечення
апеляції, провівши судове слідство, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів знаходить апеляцію такою, що підлягає до часткового задоволення.

Висновок
суду I-ї інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні замаху на
зґвалтування потерпілої ОСОБА_4. при зазначених у вироку обставинах відповідає
матеріалам справи і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Засуджений
ОСОБА_1. винним себе у вчиненні замаху
на зґвалтування потерпілої не визнав і пояснив, що побив її за те, що вона його
подряпала.

Проте,
його твердження в частині не визнання вини
в інкримінованому злочині спростовані наступними доказами.

Так,
потерпіла ОСОБА_4. підтвердила, що ОСОБА_1., коли разом з ОСОБА_6 проводжали її
додому, спочатку намагався затягнути її у підвал сусіднього будинку. Рятуючись,
вона подряпала йому обличчя. Тоді ОСОБА_1. поклав її на асфальт і намагався
роздягнути.

Проте,
вона стала кричати та кликати на допомогу.

Після
цього ОСОБА_1. схопив її за шию і силою затягнув на територію колишнього
аеродрому.

Там, він
оголився, стягнув з неї нижню білизну і намагався зґвалтувати, супроводжуючи
свої дії побиттям.

Вона
чинила опір, кликала на допомогу. На її крики поспіли працівники міліції, які
припинили дії ОСОБА_1

Потерпіла
наполягає на більш суворому покаранні засудженого.

Ці
обставини по суті підтвердив свідок - очевидець ОСОБА_6

З показань
свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., працівників
міліції, вбачається, що близько 0 год. 50 хв. 12 серпня 2007 року до них
надійшло повідомлення про те, що поблизу буд. № 37 по вул. Пілотській чути
крики дівчини про допомогу.

Коли вони
підійшли до того місця, то побачили, на землі ОСОБА_1 та ОСОБА_4., які були
оголені.

У ОСОБА_1 на
обличчі були подряпини, а у ОСОБА_4.- синці та подряпини на шиї та обличчі.

ОСОБА_4.
повідомила, що ОСОБА_1. намагався її зґвалтувати.

За даними
висновку судово-медичної експертизи № 2121 від 22 серпня 2007 року у ОСОБА_4.
станом на 13 серпня 2007 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді
крововиливів м”яких тканин, лівої вушної раковини і завушної ділянки,
внутрішньої поверхні правої вушної раковини, лівої виличної ділянки, нижньої
губи зліва, слизової оболонки нижньої губи, в проекції обох кутів нижньої
щелепи з переходом на підщелепну ділянку, підборіддя, шиї, долонної поверхні
правої кисті, саден шкіри лівого ліктьового суглобу, між ключичної ділянки,
правої підключичної ділянки, нижньої третини правого передпліччя, нижньої
третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії твердих тупих предметів
з обмеженою контактуючою поверхнею ( ушкодження м”яких тканин обличчя),
тупо-загострених плоских твердих предметів, якими могли бути нігті пальців рук
сторонньої людини ( лінійні садна шкіри), і від удару та тертя по твердій
поверхні дорожнього покриття (садна верхніх кінцівок), які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень та які могли утворитись за вищевказаних
обставин. Тілесні ушкодження ОСОБА_4. можуть бути розцінені як характерні для
боротьби і самооборони через їх чисельність, характер і локалізацію.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи № 2243 від 05.09.07 року у ОСОБА_1 виявлені
тілесні ушкодження у вигляді множинних подряпин обличчя, шиї, рук, які могли
утворитись від дії твердих тупих предметів, ймовірно нігтів рук людини. Ці
тілесні ушкодження відносяться до категорії легких та могли утворитись за
вищевказаних обставин при боротьбі та самообороні;

За
висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 86 від 19.09.07 року, при
судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту китиць рук ОСОБА_4. сліди
крові людини не виявлені, а виявлені в невеликій кількості епітеліальні клітини
з ядрами, статевий хроматин в яких відсутній. Через невелику кількість клітин
визначити їх групову належність неможливо, але наявність цих клітин з ядрами та
прозорих пластів вказує на те, що виникнути вони могли лише травматичним
шляхом.

Всім
доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.ст.15
ч.2, 152 ч.1 КК України.

Що ж
стосується покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Ст. 372 КПК України установлено, що невідповідним ступеню
тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не
виходить за межі встановлені відповідною статтею Кримінального Кодексу, але за
своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м”якості, так і
суворості.

Колегія
суддів вважає, що призначення ОСОБА_1. покарання з випробуванням, із
встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України, є явно
несправедливим і не відповідає вимогам ст. 65 КК України, через м”якість.

Так, суд
перерахував, а по суті не прийняв до уваги негативні дані, які характеризують
поведінку винного, а саме, відсутність обставин, які пом”якшують покарання,
зокрема намірів відшкодувати шкоду хоча б у межах часткового визнання вини;
обтяжують його - вчинення злочину у стані алкогольного сп”яніння.

Окрім
того, судом I-ї інстанції не враховано ступінь тяжкості вчиненого
злочину, спосіб посягання на статеву свободу потерпілої, заподіяння чисельних
ударів у життевоважливий орган.

Доводи,
якими судом обґрунтовується звільнення підсудного від відбування покарання є
непереконливими і не узгоджуються з
вимогами ст. 75 КК України.

Зокрема,
перебування під вартою під час досудового слідства і судового розгляду близько
4-х місяців не може визнаватися такою обставиною, оскільки цей період, згідно
ст. 338 ч.2 КПК України зараховується у строк покарання.

Інші
наведені у вироку обставини , а також не
доведення дій підсудного до злочинного результату, колегія суддів приймає до
уваги як підстави для призначення йому
покарання на мінімальний строк передбачений ст. 152 ч. 1 КК України.

В зв”язку
з наведеним, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1
можливі лише в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись
ст.ст. 365, 366, 378 КПК України,
колегія суддів, -

засудила:

апеляцію
старшого помічника прокурора м. Хмельницького задоволити частково.

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 в
частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити
ОСОБА_1 покарання за ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.1 КК України - 3 роки
позбавлення волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_1. змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту із зали суду.

Строк
покарання ОСОБА_1. рахувати з 9 квітня 2008 року.

Зарахувати
в строк покарання час перебування під вартою з 28 серпня 2007 року по 26 грудня
2007 року.

В решті цей
же вирок залишити без зміни.

Вирок може
бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту
його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 у той же термін з часу вручення його
копії, шляхом подачі касаційної скарги через апеляційний суд Хмельницької
області.

Головуючий/
підпис/

Судді/
підписи/

Згідно з оригіналом : суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.Й.Курдзіль