Справа № 638/4854/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
з участю потерпілої ОСОБА_4
з участю захисника ОСОБА_5
з участю захисника ОСОБА_6
з участю обвинуваченого ОСОБА_7
з участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001341 від 12.03.2015 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, освіта середня, працюючого спеціалістом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», офіційно не одруженого, раніше судимого: 14.03.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 141, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 5 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року від відбування покарання звільнено; 20.05.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 196, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 141, частиною 2 статті 185, статтею 70 Кримінального кодексу України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 03.12.2008 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 186, статтею 15 - частиною 2 статті 186, статтею 70 Кримінального кодексу України до 7 років позбавлення волі, 23.04.2014 року на підставі статті 81 Кримінального кодексу України звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання строком на 1 рік 24 дні, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Харкова, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 14.03.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, статтею 69, статтею 70 Кримінального кодексу України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; 20.05.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185, статтею 15 - частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, статтею 69, частиною 5 статті 185, статтею 70 Кримінального кодексу України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 23.01.2007 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 21.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 11.03.2015 року зателефонував раніше знайомому ОСОБА_7 та в ході бесіди попросив останнього допомогти йому по роботі, а саме в пошуку автомобіля боржника ПАТ «Ідеа Банк», який мешкає в районі станції метро «23 Серпня». Через деякий час ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 прибули в район станції метро «23 Серпня», після чого направились на пошуки вищезазначеного автомобіля. Після вирішення зазначеного питання повернулись в район станції метро «23 Серпня» м. Харкова та знаходились там на протязі приблизно двох годин, де звернули увагу на раніше незнайому їм потерпілу гр. ОСОБА_4 , у якої на правому плечі знаходилась жіноча сумка коричневого кольору, після чого в ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник умисел на відкрите заволодіння майном гр. ОСОБА_4 .
Маючи спільний корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 направились слідом за ОСОБА_4 , яка рухалась вздовж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння особистим майном ОСОБА_4 підбіг ззаду до останньої та наніс їй один удар в обличчя в область верхньої губи, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи №688-ая/15 від 12.03.2015 року легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_4 впала на землю. Продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 вирвав з рук останньої жіночу сумку, в якій знаходився її мобільний телефон «Gigabyte GSmart Mika M3», придбаний 31.01.2015 року, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1024 від 22.03.2015 року 2728, 00 грн., грошові кошти в сумі 134 грн., а також документи на ім`я потерпілої: паспорт громадянки України, ідентифікаційний код, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про присвоєння кваліфікації перекладача мови жестів, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2862 грн.
Заволодівши особистим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 11.03.2015 року зателефонував раніше знайомий ОСОБА_8 та в ході бесіди попросив останнього допомогти йому по роботі, а саме в пошуку автомобіля боржника ПАТ «Ідеа Банк», який мешкає в районі станції метро «23 Серпня». Через деякий час ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 прибули в район станції метро «23 Серпня», після чого направились на пошуки вищезазначеного автомобіля. Після вирішення зазначеного питання повернулись в район станції метро «23 Серпня» м. Харкова та знаходились там на протязі приблизно двох годин, де звернули увагу на раніше незнайому їм потерпілу гр. ОСОБА_4 , у якої на правому плечі знаходилась жіноча сумка коричневого кольору, після чого в ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник умисел на відкрите заволодіння майном гр. ОСОБА_4 .
Маючи спільний корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 направились слідом за ОСОБА_4 , яка рухалась вздовж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння особистим майном ОСОБА_4 підбіг ззаду до останньої та наніс їй один удар в обличчя в область верхньої губи, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи №688-ая/15 від 12.03.2015 року легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_4 впала на землю. Продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 вирвав з рук останньої жіночу сумку, в якій знаходився її мобільний телефон «Gigabyte GSmart Mika M3», придбаний 31.01.2015 року, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1024 від 22.03.2015 року 2728, 00 грн., грошові кошти в сумі 134 грн., а також документи на ім`я потерпілої: паспорт громадянки України, ідентифікаційний код, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про присвоєння кваліфікації перекладача мови жестів, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2862 грн.
Заволодівши особистим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у повному обсязі, цивільний позов, заявлений потерпілою, визнали повністю, та підтвердили обставини, викладені у обвинувальному акті, пояснивши, що доповнити їм нічого.
Суд зі згоди прокурора, потерпілої, захисників, обвинувачених, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував чи правильно розуміють обвинувачені зміст цих обставин, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачені будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікує їх дії за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, тобто грабіж, поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого злочину, особи обвинувачених.
ОСОБА_8 раніше судимий, офіційно працює, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
ОСОБА_9 раніше судимий, офіційно не працює, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Відповідно до статті 66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_8 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_8 судом не виявлено.
Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_7 судом не виявлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі, у межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України.
Суд призначає покарання ОСОБА_8 із застосуванням статті 71,72 КК України, оскільки останній, 23.04.2014 року, був звільнений умовно-достроково від відбуття покарання строком на 1 рік 24 дні, та скоїв злочин протягом не відбутої частини покарання.
Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, заявлений потерпілою ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки потерпілою не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до пункту 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_4 зазнала моральних страждань, проте, оскільки суд, відшкодовуючи моральну шкоду з винної особи повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково.
Питання щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2008 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_8 залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з 12.03.2015 року.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 12.03.2015 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп, по 5000 (п`ять тисяч) грн. з кожного.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 витрати, пов`язані зі сплатою судово-товарознавчої експертизи, виконаної експертами НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області № 1024 від 23.03.2015 року у розмірі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 28 коп., тобто по 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: