пр. № 1-кп/759/163/15
ун. № 759/927/15-к
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

26 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі колегії суддів: головуючого - судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008775 від 05 жовтня 2014 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився в Донецькій області м. Макіївка, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, стосовно якого 08 жовтня 2014 року обрано та 02 грудня 2014 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 , інші учасники провадження: потерпіла - ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

До Святошинського районного суду м. Києва 22 січня 2015 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008775 від 05 жовтня 2014 року, з додатками стосовно ОСОБА_5 якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, захисника, які вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотань для прийняття судом рішень, передбачених пп. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не заявляли, приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального проавопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, колегія суддів виявила невідповідність останнього вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто ОСОБА_5 у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування, а наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, без наведення формулювання обвинувачення дає підстави для висновку про те, що цим процесуальним рішенням ОСОБА_5 має статус підозрюваного.

Крім того, обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, зокрема: змісту вимог ОСОБА_5 на адресу потерпілої ОСОБА_8 , після погроз останній предметом схожим на пістолет; зазначення де саме в ОСОБА_5 знаходився предмет схожий на пістолет; зазначення подальших дії ОСОБА_5 відносно потерпілої, яка на час виконання вказівок ОСОБА_5 , знаходилась в салоні автомобіля.

За змістом обвинувального акта ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Викладені в ньому фактичні обставини зазначеного кримінального правопорушення не узгоджуються з наведеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Так, за змістом обвинувального акту, орган досудового розлідування, виклавши фактичні обставини кримінального правопорушення, відомості про засудження ОСОБА_5 05 грудня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України, невірно зазначив правову кваліфікацію: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, що завдало великої шкоди потерпілій, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, не вказавши кваліфікуючі ознаки «повторно» та «завдання матеріальної шкоди».

Крім того, за змістом обвинувального акта обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочину. Між тим, вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, має враховуватись як ознака, що впливає на каліфікацію кримінального правопорушення, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 67 КК України, не може ще раз враховуватися при призначенні покарання, як така що його обтяжує.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України, повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, розділі про застосування під час досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, не міститься результатів процесуального рішення, прийнятого Солом`янським районним судом м. Києва згідно ухвали від 08 жовтня 2014 року, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка заначена в п. 9. розділу П даного реєстру.

За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Разом з тим, під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року було продовжено обраний 08 жовтня 2014 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги розпочате судове провадження, його характер і тривалість, під час якого органи досудового розслідування об`єктивно позбавлені можливості вирішувати питання про продовження строку обраного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, строк дії якого закінчується 30 січня 2015 року, керуючись положеннями ч. 6 ст. 9, п. 5 ч. 1 ст. 7 та ч. 3 ст. 315 КПК України, суд вважає за необхідне залишити без змін, обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та продовжити його на строк необхідний і достатній для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.

Крім того, за змістом п. «b» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Враховуючи викладене та керуючись п. «b» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ч. 6 ст. 9, п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 315, ст. ст. 291, 314, 369-372, 376, КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008775 від 05 жовтня 2014 року, з додатками стосовно ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, повернути прокурору.

Надати прокурору строк десять діб з моменту вступу в законну силу даної ухвали суду для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування, залишити без змін та продовжити на строк 30 (тридцять) днів, тобто по 24 лютого 2015 року, включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 :

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3