В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2270/24

Провадження № 1-кп/348/85/26

18 березня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000250 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, який офіційно не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи (внаслідок поранення при захисті Батьківщини) та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

встановив:

відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 інкримінують завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_6 , а саме: вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за таких обставин. Приблизно о 09.20 15.07.2024 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання - у будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесну суперечку з ОСОБА_6 , під час якої у обвинуваченого виник умисел на завдання потерпілому тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_3 , умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх протиправні наслідки і свідомо бажаючи настання цих наслідків, взяв зі столу кухонний ніж, яким завдав один удар у живіт потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_6 було завдано колото-ріжучу рану передньої стінки живота без ушкодження внутрішніх органів, що є небезпечним для життя у момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що визнає винуватість у інкримінованому йому злочині, водночас дав показання, які не узгоджуються з визнанням винуватості. Обвинувачений пояснив суду, що до нього в гості прийшли друзі ( ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ) та потерпілий, якого обвинувачений раніше не знав. Потерпілий прийшов до обвинуваченого із ОСОБА_8 . Коли обвинувачений нарізав продукти харчування потерпілий його обізвав. Обвинувачений повернувся обличчям до потерпілого, оскільки відчув, що потерпілий може намагатися вдарити його, і потерпілий наштовшнувся на ніж, що був у руці обвинуваченого. Свідків цієї події не було. Також обвинувачений зазначив, що події погано пам`ятає. Знає про обставини зі слів свідка ОСОБА_8 , а потім зі слів працівників поліції. Повідомив суду, що він був мобілізований та здійснював захист Батьківщини у зоні ведення бойових дій. Отримав поранення. Страждав на розлади психіки і неодноразвово проходив лікування у зв`язку з цим у психіатричних закладах. Крім цього, у день коли відбулися події обвинувачений вжив велику кількість алкоголю, тому нічого не пам`ятає. Знає тільки те, що йому повідомив ОСОБА_8 . Після того, як суд допитав учасників судового провадження, жоден з яких не вказав на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила цей злочин, обвинувачений просив визнати його невинуватим та виправдати.

При оцінці показань обвинуваченого суд врахував таке.

Відповідно до витягу з наказу від 18.05.2022 №132 обвинуваченого зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом від 29.04.2023 №111 обвинуваченого з 29.04.2023 виключили зі списків особового складу.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 15.12.2023 №504 обвинувачений з березня 2022 року мобілізований до лав ЗСУ та у 2022 році брав безпосередню участь у бойових діях. Отримав поранення під час мінометного обстрілу. Проходив лікування, у тому числі і у психіатричному закладі у зв`язку з невротичним розладом, розладом адаптації та розладами психіки та поведінки, що пов`язані із вживанням алкоголю. У обвинуваченого наявні ознаки астенізації та значні порушення в протіканні психічної діяльності внаслідок органічної неостатності головного мозку.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 22.04.2025 №137/2025 обвинувачений з липня 2022 року періодично (10 разів) проходив стаціонарне лікування у психіатричних закладах. 04.12.2025 є особою з інвалідністю ІІ групи. Пам`ять знижена за органічним типом. З урахуванням аналізу поведінки обвинуваченого та його історії хвороби експерт дойшов висновку, що на час вчинення злочину обвинувачений перебував і перебуває на даний час у стані за якого здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, виявляє ознаки розладів психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, активного виживання.

Слід зазначити, що у ході судового розгляду обвинувачений давав непослідовні показання, а саме: він розумів, що було вчинено злочин, що винного слід притягнути до відповідальності. Вважав, що саме він і є винуватцем. Однак про обставини вчинення злочину обвинувачений нічого не пам`ятає. Все що він повідомив суду це інформація, яку йому у різні проміжки часу повідомляли або його друг, ОСОБА_8 , з яким обвинувачений після події часто спілкувався, який розбудив обвинуваченого і першим повідомив йому, що обвинувачений "підрізав" потерпілого, або працівники поліції під час досудового розслідування. Ці обставини обвинувачений підтвердив під час додаткового допиту.

Те що обвинувачений не пам`ятає нічого про подію підтверджується також відеозаписом огляду місця події. Так, з відеозапису видно, що станом на момент проведення огляду у обвинуваченого були явні ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода, порушена координація рухів, нечітка вимова, незв`язне та непослідовне формулювання думки). На запитання обвинувачений спочатку відповідав, що не пригадує, а потім повторював все за присутніми.

За наведених обставин, суд не може покликатися на показання обвинуваченого як на достовірний доказ, зазначені показання можуть бути визнані судом достовірними тільки у тій частині, яка підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

О 09.38 15.07.2024 на лінію 102 з медичного закладу надійшло повідомлення про те, що зателефонував військовий ОСОБА_9 і кричав, що у нього ножове поранення і він стікає кров`ю, більше інформації немає. Це підтверджується рапортом від 15.07.2024.

У ході судового розгляду сторона обвинувачення зазначала, що інформація про те, що саме ОСОБА_3 завдав удар потерпілому, що вказана у даному повідомленні, свідчить про те, що потерпілий повідомив цю інформацію медикам.

Суд відхиляє таке твердження, оскільки зі змісту рапорту встановлено, що медичний працівник повідомив на лінію 102 тільки інформацію, яка вказана у першому реченні. Інша інформація, яка зазначена у рапорті від 15.07.2024 встановлена працівниками поліції після виїзду на місце події. Про це свідчить також і закінчення речення "більше інформації немає". Крім цього, зміст повідомлення обвинуваченого свідчить про те, що він був дезорієнтований і повідомив інформацію, яка не відповідала дійсності.

Об 11.00 15.07.2024 працівники поліції відбрали усну заяву від потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якої потерпілий зазначив, що приблизно о 09.30 15.07.2024 обвинувачений у ході словесного конфлікту завдав потерпілому один удар номеж у правий бік живота.

У ході судового розгляду сторона обвинувачення покликалася на дану заяву, як на доказ того, що потерпілий особисто повідомив працівникам поліції, що саме обвинувачений завдав йому удар ножем.

Водночас таке твердження спростовується показаннями самого потерпілого, який зазначив, що на час вказаний у заяві його тільки привезли з операційної. Він ще частково перебував під дією анастезії і не до кінця розумів, що відбувається. Дані в заяві були вказані працівниками поліції, він тільки ставив підписи на документах, які йому давали поліцейські. Потім лікар попросила працівників поліції піти через стан потерпілого.

Об 11.51 15.07.2024 працівники поліції розпочали проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем проживання обвинуваченого). Слід зазначити, що з моменту повідомлення про вчинення злочину на лінію 102, яке було здійснене о 09.38, до моменту початку огляду місця події пройшло більше 2 годин. Увесь цей час обвинувачений перебував на місці події, він не був затриманий, а тому не виключено, що він міг спілкуватися як із ОСОБА_8 , так і з працівниками поліції щодо обставин події.

Так, із протоколу огляду місця події встановлено, що предметом огляду був одноповерховий будинок, який на момент огляду був відчинений. На місці огляду був присутній власник будинку, ОСОБА_3 , який повідомив, що він завдав удар ножем ОСОБА_6 . У ході огляду було встановлено кімнату у якій відбулася подія злочину, за вказівкою ОСОБА_3 , і яка знаходиться у дальньому правому куті від входу у будинок. З правого боку у цій кімнаті знаходиться стіл на якому виявили ніж зі слідами бурого кольору. В лівому куті кімнати виявлено складений килим зі слідами речовини бурого кольору. Також сліди речовини бурого кольору були виявлені на підлозі та на стіні біля килима. З місця події було вилучено ніж та змиви речовини бурго кольору із килима та зі стіни.

Слід заначити, що зразки речовини бурого кольору для проведеня експертного дослідження із підлоги, слідчий не відбирав. Огляд місця події було проведено поверхнево, оскільки огляд було здійснено тільки у кімнаті, де як зазначив обвинувачений "спав" потерпілий. Водночас, як встановлено із відеозапису до протоколу даної слідчої дії, у цій кімнаті відсутні будь-які ознаки застілля, боротьби тощо. Також у ході огляду слідчий не пересвідчився, що у інших кімнатах немає слідів вчинення злочину чи доказів, що можуть мати значення для досудового розслідування.

Відповідно до висновку експерта №748 від 22.08.2024 кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Згідно з висновком експерта №750 від 29.08.2024 в плямі на тампоні-змиві з килима, виявлено кров, яка може належати особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В або АВ за ізосерологічною системою АВО, що не виключає належності крові ОСОБА_6 .

Згідно з висновком експерта №749 від 29.08.2024 в плямі на тампоні-змиві зі стіни будинку, виявлено кров, яка може належати особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В або АВ за ізосерологічною системою АВО, що не виключає належності крові ОСОБА_6 .

З відеозапису, яким зафіксовано хід цієї слідчої дії встановлено, що станом на початок проведення огляду (11.51 15.07.2024) у обвинуваченого були явні ознаки алкогольного сп`яніння. Обвинувачений надав працівникам поліції дозвіл на проведення огляду його житла.

Слід зазначити, що перед початком слідчої дії один з працівників поліції вже перебував у житлі ОСОБА_3 . Це було до того, як слідчий оголосив про початок огляду та до того як ОСОБА_3 надав дозвіл на огляд свого житла. У протоколі огляду місця події зазанчено, що двері житла ОСОБА_3 були відчинені. Однак із відеозапису встановлено, що один із понятих тримав двері відчиненими. Наведені обставини свідчать на підтвердження того, що ще до моменту початку огляду місця події працівники поліції проникли у будинок і бачили обстановку на місці події. Поведінка обвинуваченого свідчить про те, що йому вже повідомили про порядок проведення огляду.

Після роз`яснення права на захист та права не свідчити проти себе, на запитання слідчого чи бажає обвинувачений надати пояснення обвинувачений відповів: "нє" і хотів піти, але слідчий сказав: "розкажіть в двох словах, що сталося". На це обвинувачений відповів: "я підрізав пацана ... Любко називаться ... он там ... вчора". В цей момент поняті сказали: "сьогодні". Обвинувачений перепитав: "як сьогодні?", а потім сказав: "значить сьогодні". Після цього обвинуваченого попросили показати де це сталося. Обвинувачений провів слідчого у кімнату і сказав: "він спав он там ... ми пили до того і пили багато ... туда - сюда короче ... він лежав ... не пам`ятаю ... я спав він мене розбудив ... де він є ... він мене розбудив, що я п`яний спав ... і він каже цего ти ударив ножем ... сказав, що я вдарив ножем". На запитання слідчого обвинувачений зазначив, що не пам`ятає як вдарив і не пам`ятає яким ножем. На столі виявили ніж із слідами речовини бурого кольору. Коли слідчий звернув увагу присутніх на цей ніж обвинувачений викрикнув: "ооо, а це не цей ніж ... опа" і намагався його взяти в руки. Працівники поліції його зупинили. На запитання чи це ніж яким були завдані ушкодження потерпілому обвинувачений сказав, що не пам`ятає, зазначив, що ніж його, бо це його будинок і там мабуть і його відбитки пальців. Під час огляду виявили також сліди речовини бурого кольору на підлозі у виді двох крапель, а також невелику пляму бурого кольору на килимі та помарку бурого кольору на стіні. На запитання працівника поліції куди саме обвинувачений завдав потерпілому удар, обвинувачений відповів, що не знає. Об 11.58 проведення відеозапису було тимчасово призупинене. О 12.20 проведення відеозапису відновили. З місця події вилучили ніж і змиви речовити бурого кольору зі стіни та з килима. Коли обвинуваченого попросили надати додаткові пояснення він сказав, що потерпілий його послав і обвинувачений не стримався. На це понята сказала: "Він тебе не тільки нахер послав, а ще й підарасом обізвав". Потім обвинувачений повторив те, що сказала понята і охарактеризував таку поведінку потерпілого як "неправильну". Слідчий сказав, що це мотив. Після цього проведення слідчої дії було завершено.

Таким чином, навіть безпосередньо після події, обвинувачений не пам`ятав обставин вчинення злочину, повторював те, що йому говорили інші учасники слідчої дії, а також зазначив, що хтось його розбудив і сказав йому, що саме обвинувачений вдарив потерпілого ножем. На запитання слідчого чи обвинувачений пам`ятає як вдарив потерпілого ножем обвинувачений зазначив, що не пам`ятає.

Допитаний у ході судового розгляду потерпілий, ОСОБА_6 дав такі показання. Він прийшов в гості до обвинуваченого. Обвинувачений, потерпілий, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 разом вживали алкоголь. Коли алкоголю не вистачило потерпілий із ОСОБА_8 пішли купити ще 1,5 л самогону. Потім ОСОБА_7 пішов додому. Потерпілий закрив двері за ним. Сам потерпілий піти додому не міг, оскільки був дуже п`яний. Вони продовжували вживати алкоголь приблизно до 03.00. Потім потерпілий вийшов із кімнати, де вони вживали алкоголь, зайшов у сусідню кімнату і заснув. Коли потерпілий йшов спати тілесних ушкоджень у нього не було. У кімнаті із потерпілим спав ОСОБА_8 . Вони спали на килимі. Обвинувачений залишився у тій кімнаті, де розпивали алкоголь, ліг у ліжко і там ночував. Конфліктів у потерпілого з ніким із присутніх до цього не було. Приблизно о 07.00 потерпілий прокинувся від болю у животі і побачив, що у нього текла кров. У кімнаті нікого не було. Потерпілий вийшов з кімнати, щоб покликати на допомогу. Нікого не побавчив, вийшов на вулицю і впав біля вишні. До нього підійшов ОСОБА_8 , який викликав швидку допомогу для потерпілого. ОСОБА_8 сказав потерпілому, що тілесні укшодження йому завдав обвинувачений. Сам потерпілий не пам`ятає хто і за яких обставин завдав йому тілесні ушкодження. Обвинувачений не пам`ятав нічого також. Обвинувачений надавав кошти потерпілому на лікування через ОСОБА_8 . З місця події потерпілого відразу ж госпіталізували. Після операції, коли потерпілий ще частково перебував під дією анастезії, до нього в палату прийшли працівники поліції. Дали йому підписати багато документів. Що це за документи і якого змісту потерпілий не пригадує. Потім увійшов лікар і сказав працівникам поліції вийти. Потерпілий зазначив, що не пригадує, що говорив експерту під час проведення експертизи, однак ОСОБА_8 сказав потерпілому, що саме обвинувачений завдав удару.

Показання потерпілого повністю спростовують показання обвинуваченого про те, що між ними виник конфлікт у ході якого обвинувачений завдав потерпілому удар. Слід також зазначити, що показання потерпілого є послідовними, відповідають іншим доказам у кримінальному провадженні, а також висновку експерта і показанням експерта щодо можливого механізму утворення тілесних укоджень у потерпілого.

Свідок ОСОБА_7 , який є сусідом обвинуваченого, дав такі показання. Обвинувачений зателефонував йому і запросив у гості. Свідок прийшов. У будинку на той час був також потерпілий і ОСОБА_8 . Всі сиділи у кімнаті обвинуваченого, розпивали алкоголні напої. За деякий час (приблизно опівночі) свідок пішов додому. Коли свідок ішов усі перебували у кімнаті обвинуваченого. Потерпілий провів свідка до дверей і зачинив за ним двері на ключ. Поки свідок був у гостях не бачив, щоб між присутніми виникали конфлікти, ніхто не сварився.

Показання даного свідка відповідають іншим доказам у справі, сумнівів у їх достовірності у суду не виникає. Водночас, ці показання частково спростовують версію сторони обвинувачення в частині мотиву вчинення злочину.

Таким чином, ні потерпілий, ані свідок сторони обвинувачення не підтвердили неприязних стосунків обвинуваченого з потерпілим чи конфлікту між ними. У ході огляду місця події слідчий не вжив заходів для повного встановлення обставин події (не виявлено місце де відбувалося застілля, не встановлено порушення обстановки і інших обставин, які б свідчили про наявність конфлікту). Таким чином, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження мотиву вчинення злочину.

Сторона обвинувачення у ході визначення порядку та обсягу доказів, які підлягають дослідженню просила допитати свідка ОСОБА_8 . Суд вжив заходів щодо забезпечення участі даного свідка у судовому розгляді для його допиту, а саме: здіснив виклик вказаного свідка, а також застосував заходи процесуального примусу до нього у зв`язку з неявкою на виклик суду. Водночас суд роз`яснив стороні обвинувачення, що суд сприяє сторонам у поданні доказів, однак відповідно до ч.3 ст.23 КПК України саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до довідки від 28.07.2025 №6479 встановлено, що ОСОБА_8 був мобілізований з 02.07.2025 і проходить військову службу. Прокурор заначила, що сторона обвинувачення вживатиме заходів для забезпечення допиту вказаного свідка судом. 03.02.2026 суд встановив стороні обвинувачення строк для подання доказів до 04.03.2026. Протягом встановленого судом строку свідок ОСОБА_8 у судові засідання не з`являвся, клопотання щодо його дистанційного допиту також не було заявлене. В останній день строку, що був визначений судом для подання доказів стороною обвинувачення, прокурор повідомив суду, що свідок ОСОБА_8 продовжує перебувати на військовій службі та не залишав самовільно військову частину, місце перебування цього свідка прокурору відоме і прокурор ОСОБА_4 вживає заходи для допиту цього свідка 13.03.2026.

Таким чином, станом на 04.03.2026 та протягом усього строку, який був встановлений стороні обвинувачення для подання доказів, об`єктивних перешкод для проведення допиту свідка ОСОБА_8 не було, місце служби свідка стороні обвинувачення було відоме.

У судовому засіданні 13.03.2026 прокурор повідомила суду, що свідок ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину, підтверджуючих документів не надала. Просила змінити раніше встановлений обсяг дослідження доказів і виключити допит свідка ОСОБА_8 із доказів, що підлягають дослідженню. Суд задовольнив клопотання прокурора.

Суд дослідив речовий доказ - ніж, на якому були сліди речовини бурого кольору. Слід також зазначити, що незважаючи на те, що на момент вчинення кримінального правопорушення на місці події перебували троє осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , орган досудового розслідування не призначав дактилоскопічну експертизу і не встановлював, чиї відбитки пальців були на знарядді вчинення злочину.

Відповідно до висновку експерта №751 від 29.08.2024 на тампонах-змивах з рук ОСОБА_3 слідів крові не виявлено.

Відповідно до висновку експерта № 170 від 21.08.2024 у ОСОБА_6 виявлено рану передньої стінки живота справа, на що вказує наявний рубець. Оскільки експерту не були надані медичні документи потерпілого надати відповідь на запитання щодо ступеня тяжкості, характеру рани, травмуючого знаряддя неможливо. Згідно з висновком експерта № 202/170-Д від 16.09.2024 у ОСОБА_6 виявлено колото-різану рану передньої стінки живота без ушкодження внутрішніх органів. Вказана рана отримана від плоского колюче-ріжучого предмета типу ножа, який має обушок та лезо, на що вказують рівні краї ушкодження, одни кінець гострий, а протилежний заокруглений та перевага глибини над довжиною, може відповідати терміну утворення 15.07.2024 та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Допитаний у ході судового розгляду експерт ОСОБА_10 пояснив суду таке. Він підготував вищевказані висновки за результатами проведення огляду потерпілого та медичної документації, яка була йому надана органом досудового розслідування. У ході проведення експертизи встановлено, що лезо ножа проникло у черевну порожнину. Таке поранення є небезпечним для життя у момент заподіяння, оскільки якщо б при цьому були пошкоджені внутрішні органи молги настати наслідки у виді смерті потерпілого. Рана була завдана під прямим кутом справа за 6 см від пупка. Глибину проникнення неможливо встановили, оскільки це порожнина, а не тканина, однак проникаюче поранення точно було, оскільки це також зазначено у медичних документах потерпілого. Для завдання такого удару слід застосувати фізичну силу. Крім цього удар було завдано крізь одяг, що вимагає додаткових зусиль. Механізм утворення такого тілесного ушкодження передбачає рух як з боку потерпілого, так і з боку особи, яка завдала тілесне ушкодження, оскільки черевна порожнина знаходиться за лінією голови, а тому завдати таке ушкодження просто тримаючи ніж у руці не видається можливим. Механізм утворення тілесного ушкодження, коли потерпілий перебував у горизонтальному положенні є можливим. Великої кровотечі у потерпілого не було. Внутрішньої кровотечі у потерпілого не було, оскільки внутрішні органи не були пошкоджені. Тому потерпілий міг тривалий час не відчувати удар. Більш точно про механізм утворення тілесних ушкодежнь можна було б зробити висновок, якби на дослідження був наданий одяг потерпілого, однак експерту його не надали.

Слід також зазначити, що серез речових доказів, які були надані для дослідження суду також не було одягу потерпілого, що свідчить про те, що цей одяг не вилучали у ході здійснення досудового розслідування.

У ході судового розгляду були досліджені такі докази, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорта; копію війського квитка, копію посвідчення постраждалого учасника Революції Гідності, копію посвідчення учасника бойових дій; вимогу щодо відсутності судимостей; позитивну характеристику за місцем проживання; довідки про неперебування на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра; копію до акта огляду МСЕК, відповідно до якої обвинувачений є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини.

У ч.1 ст.91 КПК України наведено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 4 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб встановити наявність всіх ознак складу злочину, докази надані стороною обвинувачення та досліджені у ході судового розгляду мають поза розумним сумнівом підтверджувати версію сторони обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або спростувати, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши надані докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст. 17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання своїх правових позицій, провівши судовий розгляд відповідно до вимог ст.337 КПК України, суд прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не довела, що саме обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Так, у ході судового провадження встановлено, що потерпілому за місцем проживання обвинуваченого були завдані тяжкі тілесні ушкодження. На час вчинення злочину двері у будинок були зачинені на ключ. У будинку перебували троє осіб, обвинувачений, потерпілий та свідок ОСОБА_8 . Всі вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. Удар найімовірніше був завданий, коли потерпілий перебував у горизонтальному положенні, однак встановити більш точно механізм завдання тілесного ушкоження неможливо, оскільки у ході досудового розслідування не було вилучено одяг потерпілого та не надано його на дослідження експерту. Доказів виникнення конфлікту, що передував вчиненню злочину, між обвинуваченим, потерпілим чи свідком ОСОБА_8 суду не надано. На одязі чи руках обвинуваченого слідів крові не було виявлено. Експертизу слідів пальців рук на ножі не проводили. Обвинувачений не пам`ятає обставин події. Потерпілий стверджує, що із ним у кімнаті перебував ОСОБА_8 , а обвинувачений спав у іншій кімнаті.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідка, дослідивши письмові та речові докази, а також матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, не доведена. Тому, його слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.

Питання щодо долі речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, речі, що були визнані речовити доказами, відповідно до постанови від 15.07.2024, а саме: ніж - конфіскувати; два змиви речовити бурого кольору - знищити.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та виправдати.

Речові докази:

- ніж - конфіскувати;

- два змиви речовити бурого кольору - знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1