ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/514/26
Провадження №1-кс/477/214/26
УХВАЛА

про арешт майна

27 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального впровадження, внесеного до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено 19 березня 2026 року в ході проведення обшуку транспортного засобу, марки «Honda Insight», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство, здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за №0006226 з правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України.

Проведеними першочерговими слідчими діями встановлено, що до вчинення протиправних дій можуть бути причетними низка осіб, серед яких ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які діючи за попередньою змовою між собою ймовірно вчинили дії, пов`язані із відкритим заволодінням майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10

19 березня 2026 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук транспортного засобу, як іншого володіння особи, що перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , який перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення цього кримінального правопорушення, під час якого було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явилася, подавши заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

ОСОБА_5 , як володілець вилученого майна, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0006226 від 20 грудня 2017 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство.

Під час досудового розслідування встановлено, що 20 грудня 2017 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового слідства особами, прибули за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем постійного мешкання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_11 , де перестрибнувши через огорожу, через незачинені двері, проникли до житлового будинку, і вчинили напад на ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , відкрито заволодівши належним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майном, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 1 542 400 гривень, що в понад 1750 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення і становить особливо великий розмір.

Крім цього, 10 березня 2020 року приблизно о 03:00 годині ночі, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де з використанням драбини, шляхом зламу балконних дверей другого поверху, проникли до будинку, де відкрито, із застосуванням насильства, заволоділи майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на загальну суму 42382,25 гривень.

У межах вказаного кримінального провадження, 19 березня 2026 року у транспортному засобі, який перебуває у володінні ОСОБА_5 , який перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення цього кримінального правопорушення проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено належне останньому майно.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 20 березня 2026 року, вилучене, в ході проведення обшуку транспортного засобу, марки «Honda Insight», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0006226 від 20 грудня 2017 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор, ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучену в ході обшуку майно ОСОБА_5 .

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладеного вбачається, що на майно, яке було вилучено у ході обшуку транспортного засобу, що перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 13 березня 2026 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема, знарядь вчинення кримінальних правопорушень, викрадених ювелірних виробів та іншого майна, засобів стільникового зв`язку, мобільних терміналів, сім-карток, стартових пакетів, комп`ютерної техніки та планшетів, електронних носіїв інформації, які могли використовуватися особами, причетними до вчинення злочинів, документів, записів, блокнотів, щоденників, в яких можуть бути відомості про вчинення злочину, банківських карток.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 19 березня 2026 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи та речі на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За вказаного надані органом досудового розслідування докази у сукупності з обставинами, встановленими слідчим суддею під час розгляду клопотання свідчать про те, що майно, вилучене під час обшуку може містити інформацію про обставини відкритого заволодіння майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Прокурором доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

Оцінюючи можливість використання як доказів вилученого майна, слідчим суддею враховується те, що вилучений під час проведення обшуку стартовий пакет мобільного оператора може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо) тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Вилучена банківська картка також могла бути використана під час вчинення злочинів.

При цьому слідчим суддею враховується і те, що під час обшуку вилучено майно, з метою його подальшого огляду на предмет наявності на цьому майні відомостей та інформації що підлягає встановленню у цьому кримінальному провадженні, тому з метою запобігання спробам знищити, спотворити чи змінити наявну інформацію на даному етапі досудового розслідування слід забезпечити можливість збереження цього майна, шляхом накладення арешту на вилучене майно.

З огляду на існування сукупності підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних речах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 19 березня 2026 року, під час проведення обшуку транспортного засобу, марки «Honda Insight», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-полімерний згорток з рослинною речовиною, із різким запахом;

-банківську карту «Приват Банк» «Універсальна» № НОМЕР_2 ;

-стартовий пакет оператора «Лайфсел» з номером НОМЕР_3 ;

-два предмета полімерні чорного кольору квадратної форми з написом «TKSTAR».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12