Справа №642/3388/26
Провадження 1-кс/642/797/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року

м. Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 27.01.2026 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лозова Харківської області, з середньою технічною освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює постійний догляд та утримує батька особу з інвалідністю 2 групи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є ВПО, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2026 до Холодногірського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 27.01.2026 у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 27.01.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2026 близько о 14:30 год., ОСОБА_5 , зустрівся з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 . У ході розмови у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 для себе та третіх осіб у розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч) за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 під час розмови з останнім, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висунув вимогу ОСОБА_10 про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США за вплив на прийняття рішення посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, в розумінні ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: посадовими особами закладів охорони здоров`я та експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо надання необхідних документів для успішного проходження медичного обстеження, стаціонарного лікування, експертизи щодо встановлення інвалідності, та в подальшому встановлення IІІ групи інвалідності, що передбачено Постанова Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", що наддасть останньому; посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 і утвореної комісії при ньому, щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, які передбачені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560, будучи обізнаним про період воєнного стану, поширеного на території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, під час якого здійснюється проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. При цьому ОСОБА_5 , діючи з корисливою метою одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб у сумі 10 000 доларів США (десять тисяч), повідомив останньому, що без надання зазначеної грошової суми для передачі в подальшому третім особам та без його посередництва він не зможе самостійно отримати необхідні медичні документи, встановити IIІ групу інвалідності та отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вказавши, що в іншому випадку документи йому ніхто не оформить.

Надалі, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_5 , спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_10 у сумі 10 000 доларів США (десять тисяч), 06.03.2026 близько 14:00 години зустрівся з останнім за адресою м. Харків, вул. Холодногірська б. 4, де діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від останнього частину грошових коштів у сумі 340 000 гривень (триста сорок тисяч) для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливих мотивів, висунув вимогу ОСОБА_10 про необхідність в подальшому надання йому другої частини неправомірної вигоди у розмірі 1 500 доларів США (півтора тисячі) за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_5 , спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_10 у сумі 10 000 доларів США (десять тисяч), 14.03.2026 близько 13:30 години зустрівся з останнім за адресою м. Харків, вул. Холодногірська б. 4, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, повторно висунув вимогу ОСОБА_10 про необхідність в подальшому надання йому другої частини неправомірної вигоди у розмірі 1 500 доларів США (півтора тисячі) та одразу одержав від останнього частину грошових коштів у сумі 64 000 гривень (шістдесят чотири тисячі) для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливих мотивів, висунув вимогу ОСОБА_10 про необхідність в подальшому надання йому іншої частини неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США (тисячі) за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

Крім того, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_5 , спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_10 у сумі 10 000 доларів США (десять тисяч), 11.05.2026 зателефонував зі свого мобільного телефону з абонентським номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 через додаток для обмінами повідомленнями й аудіо-відео дзвінками «Whatsapp» на мобільний телефон який належить ОСОБА_10 з абонентським номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 , та під час розмови де діючи умисно, з корисливих мотивів, висунув вимогу про необхідність надання йому третьої частини неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США шляхом переводу на банківську карту НОМЕР_3 для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на свою вимогу одержав від ОСОБА_10 іншу частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти у розмірі 23 000 тисячі гривень (двадцять три тисячі) шляхом переводу на банківську карту НОМЕР_3 для себе та третіх осіб, за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави.

У подальшому, 24.05.2026 близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_10 м. Харків, вул. Холодногірська б. 4 та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб у сумі 10 000 доларів США (десять тисяч), що в перерахунку становить 442 тисяч 341 гривень з урахуванням офіційного курсу валют НБУ станом на 24.05.2026, так як еквівалент долара США до української гривні визначений 44,2341 грн., діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, повторно висунув вимогу останньому про необхідність надання йому останньої частини неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США (п`ятсот) за вплив на прийняття рішень посадовими особами вищезазначених установ, уповноваженими на виконання функцій держави. ОСОБА_5 також повідомив, що в іншому випадку ОСОБА_10 не зможе самостійно отримати необхідні медичні документи, встановити IIІ групу інвалідності та отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вказавши, що в іншому випадку документи йому ніхто не оформить і одразу отримав грошові кошти від останнього в сумі 23 000 гривень (двадцять три тисячі).

24.05.2026 о 14:15 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

25.05.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор вказує, що наявність обґрунтованої підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: показами свідка ОСОБА_11 , отриманими під час допитів від 27.01.2026, 02.03.2026, 03.03.2026, 17.03.2026, 10.04.2026, 15.05.2026 та 25.05.2026; відомостями, отриманими в ході огляду документів, про що складено відповідні протоколи від 16.05.2026, відомостями, отриманими в ході виконання доручень прокурора та слідчого відповідно до вимог ст.ст. 40, 41 КПК України, матеріалами, отриманими за результатами проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій у межах документування протиправної діяльності, а саме: актом приймання-передачі від 19.02.2026, протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії у формі аудіо- та відеоконтролю особи від 02.03.2026, протоколом огляду, копіювання та ідентифікації грошових коштів від 06.03.2026, протоколом огляду та вручення особі заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, протоколами про результати негласних слідчих (розшукових) дій у формі аудіо- та відеоконтролю особи від 12.03.2026, 13.03.2026 та 18.03.2026, протоколом огляду особи та вручення ідентифікованих грошових коштів від 14.03.2026, протоколом огляду особи від 14.03.2026, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 03.04.2026;

-даними, отриманими під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, а саме під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , даними, отриманими під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний протокол обшуку від 24.05.2026.

Також прокурор зазначає, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

У зв`язку з чим своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а також недоведеність неможливості застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту. Зазначили, що визначений прокурором розмір застави (як альтернативний захід забезпечення) є надмірним з огляду на необгрунтованість підозри, не відповідає реальному майновому стану підозрюваного, та є неможливим для виконання підозрюваним, так як на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх доньок та батько, який є особою з інвалідністю 2 групи, надала з цього приводу підтверджуючі документи.

Просили слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 27.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

24.05.2026 о 14:15 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

25.05.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав.

Але, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК Українипідтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.01.2026, 02.03.2026, 03.03.2026, 17.03.2026, 10.04.2026, 15.05.2026 та 25.05.2026; відомостями, отриманими в ході огляду документів, про що складено відповідні протоколи від 16.05.2026, відомостями, отриманими в ході виконання доручень прокурора та слідчого відповідно до вимог ст.ст. 40, 41 КПК України, матеріалами, отриманими за результатами проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій у межах документування протиправної діяльності, а саме: актом приймання-передачі від 19.02.2026, протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії у формі аудіо- та відеоконтролю особи від 02.03.2026, протоколом огляду, копіювання та ідентифікації грошових коштів від 06.03.2026, протоколом огляду та вручення особі заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, протоколами про результати негласних слідчих (розшукових) дій у формі аудіо- та відеоконтролю особи від 12.03.2026, 13.03.2026 та 18.03.2026, протоколом огляду особи та вручення ідентифікованих грошових коштів від 14.03.2026, протоколом огляду особи від 14.03.2026, протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 03.04.2026; даними, отриманими під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, а саме під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , даними, отриманими під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний протокол обшуку від 24.05.2026.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінального провадженні, перешкоджати кримінального провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлених сторонами клопотань, слідчим суддею також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та понятих.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до 8 років з конфіскацією майна, має відстрочку від собілізації у зв`язку зі здійсненням догляду за батьком ОСОБА_9 , який є особою з інвалідністю 2 групи, що надає право підозрюваному право на виїзд за межі України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України» («Todorov v. Ukraine» № 16717/05 від 12.04.2012), відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

До того ж, ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може впливати на свідків, щоб вони відмовились від своїх показів, які вони надавали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Тому, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків.

Ризики, передбачені п.п.2,4,5 ст.177 КПК України ризик сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено та необґрунтовано прокурором та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Даних про наявність захворювань у підозрюваного, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою під час розгляду справи суду не надано.

Підозрюваний раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та батька, який є особою з інвалідністю 2 групи, постійне місце проживання, тобто стійкі соціальні звязки, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.369-2 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким корупційним кримінальним правопорушенням, вчинене в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, клопотання прокурора про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання щодо виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи, слідчий суддя ураховує, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення та необхідність у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного, з метою виконання завдань кримінального провадження. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Стороною захисту не надано суду доказів поганого фінансового стану підозрюваного, або доказів того, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням суду.

З урахуванням положень, закріплених ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Такими обставинами є всі обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інші дані про його особу, ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для нього.

Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Водночас, на думку слідчого судді, розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не має бути надмірним для підозрюваного.

З урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, зокрема того факту, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює постійний догляд та утримує батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю 2 групи, офіційно не працевлаштований, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку, що з урахуванням всіх обставин провадження до підозрюваного має бути застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі, меншому, ніж був визначений прокурором у клопотанні, а саме, зменшений до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 332 800 грн. (3 328 грн. х 100).

Водночас застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент до 22 липня 2026 року включно, слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою, не відлучатися з м.Лозова Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 27.01.2026 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 22 липня 2026 року до 14:15 години, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 24 травня 2026 року з 14:15 години.

Встановити строк дії ухвали до 22 липня 2026 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 332 800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 22 липня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м.Лозова Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_5 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст складено 26.05.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_12