КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2562/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 19.12.2024 рокуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 19.12.2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року апелянт вказує, що оскаржувана ухвала була проголошена без учасників судового розгляду, фактично захисник отримав повний текст судового рішення лише 11.02.2026 року.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що інкримінована ОСОБА_7 , підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України є необґрунтованою. Кваліфікація ст. 28 КК України щодо підозрюваних у кримінальному провадженні, можлива за добровільної згоди і розуміння, що останній приймає участь саме в злочинній організації, однак станом на вчинення деяких зазначених в підозрі та у клопотанні про застосування запобіжного заходу кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 перебував поза межами міста Києва та Київської області.

Крім того апелянт вказує, що факт спілкування ОСОБА_7 , з іншими підозрюваними особами щодо легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, шляхом придбання у невстановлених слідством осіб викрадених в ТОВ «Порше Україна» та ТОВ «Пежо Сітроен Україна» автомобілів після початку збройної агресії рф проти України, та подальшого вчинення спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, а також їх переміщення за межі України, не має жодного підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Зауважує, що суперечить вимогам КПК України кваліфікація за ст. 396 КК України відносно ОСОБА_7 , оскільки з матеріалів повідомлення про підозру вбачається, що організатором на думку органу досудового розслідування є батько ОСОБА_7 , - ОСОБА_8 , а відповідно до ч. 2 ст. 396 КК України не підлягають кримінальній відповідальності за заздалегідь не обіцяне приховування злочину члени сім`ї чи близькі родичі особи, яка вчинила злочин, коло яких визначається законом.

Апелянт звертає увагу суду, що 30.10.2024 року ОСОБА_7 , прийнято на службу до Національної поліції України, таким чином, станом на дату вручення повідомлення про підозру органу досудового розслідування та процесуальному керівнику було достимено відомо про спеціальний статус ОСОБА_7 . Відтак, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 згідно з вимогами ст. 216 КПК України віднесено до підслідності слідчих органів ДБР.

В судове засідання у справі захисник, підозрюваний та прокурор не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, за можливе розглянути дане провадження за відсутністю захисника, підозрюваного та прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений захиснику ОСОБА_6 , як пропущений із поважної причини, якою є тривалість отримання останнім копії повного тексту оскаржуваної ухвали, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000420 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.04.2022 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

19.12.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

24.12.2025 року захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав скаргу до Печерського районного суду міста Києва на повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 19.12.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2026 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 19.12.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 19.12.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, колегія суддів не наділена повноваженням здійснювати перевірку обґрунтованості підозри і встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину.

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного з кримінальними правопорушеннями, достатньо аби виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Murray v. the United Kingdom" № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Що стосується доводів автора апеляційної скарги щодо того, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 згідно з вимогами ст. 216 КПК України має відноситись до підслідності слідчих органів ДБР, оскільки ОСОБА_7 на момент отримання підозри був діючим працівником Національної поліції України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, підслідність кримінальних правопорушень визначається, зокрема, з урахуванням суб`єкта їх вчинення. Відтак, досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів, віднесено до підслідності Державне бюро розслідувань.

Разом з тим, вирішальним для визначення підслідності є правовий статус особи на момент вчинення кримінального правопорушення, а не на момент повідомлення про підозру чи здійснення інших процесуальних дій.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_7 до його прийняття на службу до Національна поліція України, тобто до набуття статусу працівника правоохоронного органу.

За таких обставин підстави для віднесення зазначеного кримінального провадження до підслідності Державне бюро розслідувань відсутні.

Відтак, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні має здійснюватися відповідним органом досудового розслідування, визначеним за загальними правилами підслідності, передбаченими статтею 216 КПК України, зокрема Національна поліція України (якщо інше не встановлено характером кримінального правопорушення).

Усі інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваної судової ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 19.12.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396; ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000420 від 11.04.2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4