Справа № 203/187/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358 14.11.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянин України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у невстановлений час, діючи умисно з корисливих мотивів, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, достовірно розуміючи, що його незаконна діяльність спричиняє шкоду здоров`ю населення країни вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин вирішив займатися на території м. Дніпро Дніпропетровської області збутом психотропної речовини, обіг якої обмежений - метамфетамін.

Так, з метою реалізації свого умислу направленого на збут психотропних речовин ОСОБА_3 усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи їх настання, у невстановлений час, але не пізніше 25.02.2025, знаходячись у невстановленому місці, від невстановлених осіб умисно, незаконно, з метою збуту придбав речовину масою не менше ніж 0,4987 г, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфітамін, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесена до списку 2 таблиці ІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», та незаконно, з метою збуту залишив зберігати за місце свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне, з метою збуту придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, а також на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, незаконно, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами) 25.02.2025 о 14.28 хв. за допомогою листування у месенджері Telegram домовився про особисту зустріч з раніше відомою йому ОСОБА_7 , котра є наркозалежною особою, для обговорення всіх деталей збуту психотропної речовини, у тому числі вартості, ваги, часу та місця збуту.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_3 у цей же день, 25.02.2025 близько 16 год. 20 хв. відповідно до попередньої домовленості із ОСОБА_7 призначив зустріч за місцем свого мешкання у квартири АДРЕСА_2 , з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, де всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), знаходячись в приміщені квартири АДРЕСА_3 , незаконно збув за 2000 (дві тисячі) гривень особі, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , що знаходилася в приміщенні вище вказаної квартири, психотропну речовину масою 0,4987 г, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфітамін, маса метамфітаміну становить 0,2221 г., що відповідно до Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (зі змінами) є невеликим розміром.

Грошові кошти у сумі 2000,00 гривень, отримані від незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, ОСОБА_3 залишив собі. У подальшому, у той же день - 25.02.2025 о 16 год. 45 хв особа, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , добровільно видала працівникам УСБУ в Дніпропетровській області придбану нею у ОСОБА_3 речовину масою 0,4987 г, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфітамін, маса метамфітаміну становить 0,2221 г.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення так, як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що в лютому 2025 року в онлайн-магазині придбав 1 г метамфетаміну та зберігав вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Потім, частину метамфетаміну продав ОСОБА_8 за 2000 гривень. Гроші витратив на власні потреби. Також, зазначив, що вперше вчинив подібне кримінальне правопорушення, у скоєному кається та просить суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року (справа № 756/4830/17-к) вказала про те, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впивають на покарання.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин, вчинений з прямим умислом та корисливим мотивом, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в КП «ДБКЛПД» ДОР» не знаходиться, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі, а також, думку захисника та обвинуваченого, які просили при призначенні покарання застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України не вбачається, зважаючи на те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, вчинено обвинуваченим з корисливих мотивів, пов`язаний зі сферою обігу психотропних речовин, є тяжким. При цьому, судом також враховується і суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_3 злочину, внаслідок чого задовольняється незаконний попит на наркотики, що свідчить про його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства.

Будь-яких обставин, які б могли вплинути на призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК України, стороною захисту не наведено та матеріали кримінального провадження не містять.

З урахуванням викладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за скоєне кримінальне правопорушення, в межах санкції ч. 1 ст. 307 КК України, мінімальне, у виді 4 років позбавлення волі.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, а тому, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з дня застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 31 липня 2025 року.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого у суду відсутні. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, а тому, може ухилятися від його відбування.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 31 липня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/113-25/1925-НЗПРАП від 25.03.2025 року в розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок; судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/104-25/46206-ВЗ від 02.12.2025 року в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази:

- порошкоподібні речовини масами 0,1602г, 0,1448 г, 0, 1582г разом із первинним упакуванням поміщено в паперовий конверт (пакування експерта до висновку експерта № СЕ-19/113-25/1925-НЗПРАП від 25.03.2025), які направлені на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Дніпропетровській області, знищити;

- електронні ваги сірого кольору у кількості 2 шт. у спец пакету PSP 1117718, мобільний телефон Apple Iphone в корпусі синього кольору у спец пакеті PSP 1117717, які направлені на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Дніпропетровській області, конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1