Номер провадження 1-кп/205/113/26
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

18 березня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001300 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001300 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 , може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Тим самим, обвинувачений може створити перешкоди для проведення повного, всебічного та об`єктивного судовому розгляду обвинувального акту у судових інстанціях. Слід врахувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу. Крім того, даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 без поважних причин, не надавши жодних повідомлень, не з`явився у судове засідання, яке було призначено на 13.02.2026, що може свідчити про його не сумлінне ставлення до вказаної справи, та можливості аналогічним шляхом ухилятись від судових засідань.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, отже не має постійного джерела доходу для підтримання свого існування. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 може вчиняти нові кримінальні правопорушення пов`язані з у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Прокурор зазначив, що враховуючи всі вищевказані обставини та доводи, існують дані про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не призведе до дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що у попереднє судове засідання, призначене на 13.02.2026, не з`явився у зв`язку із захворюванням, про що повідомив свого захисника.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, зазначивши, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими та не підтверджують неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, захисник підтвердив, що 13.02.2026 о 11 год. 49 хв. ОСОБА_3 направив через застосунок Viber повідомлення про те, що він захворів та має підвищену температуру.

Суд, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання або продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, через що існує висока ймовірність переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд враховує, що обвинувачений усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим, що є суттєвим фактором, який свідчить про наявність ризику порушення ним належної процесуальної поведінки під час судового розгляду.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 без поважних причин та без повідомлення суду не з`явився у судове засідання, призначене на 13.02.2026, що свідчить про його несумлінне ставлення до виконання процесуальних обов`язків та підтверджує ризик ухилення від участі у судових засіданнях у подальшому.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника щодо нібито наявності поважних причин неявки у судове засідання, а саме захворювання, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано (зокрема медичних довідок чи інших документів).

Крім того, суд критично оцінює посилання сторони захисту на направлене повідомлення через застосунок Viber, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, таке повідомлення було надіслано захиснику адвокату ОСОБА_5 лише о 11 год. 49 хв. 13.02.2026 року, тоді як судове засідання було призначено на 10 год. 00 хв. і звершилося о 10 год. 43 хв., тобто вже після його завершення, що свідчить про те, що зазначене повідомлення має характер інспірації з метою штучного створення обґрунтованості поважності причини відсутності обвинуваченого в судовому засіданні.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про несумлінне ставлення обвинуваченого до виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та підтверджують наявність ризику ухилення від участі у судових засіданнях у подальшому.

Крім того, суд дійшов висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на сукупності встановлених обставин, зокрема відсутності у ОСОБА_3 офіційного працевлаштування та стабільного джерела доходу, а також характеру інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Разом з тим, оцінюючи всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені ризики можуть бути належним чином мінімізовані шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що належну процесуальну поведінку можливо забезпечити шляхом застосування цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора.

При цьому у відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України суд, під час дії запобіжного заходу, вважає необхідним покласти на ОСОБА_3 виконання наступних процесуальних обов`язків: прибувати до суду за кожною вимогою прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, перебування; утриматися від спілкування зі свідками; носити електронний засіб контролю; здати на до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 176,178, 179,184, 314-317, 331, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_3 , цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, окрім випадків необхідності прибуття до суду, закладів охорони здоров`я або до безпечного місця (укриття) на час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, перебування;

- утриматися від спілкування зі свідками.

- носити електронний засіб контролю.

- здати до відповідних органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання ВП №1 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Строк дії ухвали до 16 травня 2026 включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6