Справа № 354/63/26
Провадження № 1-кп/354/88/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Яремче кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 26 листопада 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, громадянина України, із вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, зокрема в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 був обраний депутатом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, повноваження якого почалися з 05.11.2015 року відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради.

У частині 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в пункті 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі -Національне агентство) від 10.06.2016 року №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися 10.12.2020 року, в день відкриття І сесії VIII демократичного скликання Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, оскільки Микуличинська сільська рада припинила свою діяльність у зв`язку із приєднанням до Яремчанської міської ради відповідно до рішення Яремчанської міської ради від 10.12.2020 №14-1/2020 «Про реорганізацію Микуличинської сільської ради шляхом приєднання до Яремчанської міської ради», діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01.01.2021 по даний час, перебуваючи за місцем проживання у с. Микуличин Надвірнянського району Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року.

Згідно публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевою самоврядування, ведення якого здійснює Національне агентство з питань запобігання корупції, розміщеної на сайті https://public.nazk.gov.ua, встановлено, що станом на 18.11.2025 ОСОБА_3 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік не подав.

У ході підготовчого провадження захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подала до суду клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.366-3 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку з часу вчинення якого пройшло понад три роки. У даному випадку початоком перебігу строків давності є день, до настання якого ОСОБА_3 зобов`язаний був подати шляхом заповнення на офіційному вебсайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, за формою, що визначається НАЗК, тобто 01.04.2021 року.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому наслідків звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та його права заперечувати проти такого звільнення, підтримав подане клопотання та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, а порушене щодо нього кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених мотивів.

Прокурор ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України не заперечив, посилаючись на те, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-3 КК України на момент вчинення відносилось до категорії кримінальних проступків і на даний час пройшло понад три роки з дати його вчинення, строки давності у кримінальному провадженні не переривались.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, доходить наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною першою ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду із обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною третьою ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом другим ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною 2 ст.284 КПК України.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, а також обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст.49 КК України(в редакції, чинній на час розгляду справи) визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Положеннями ч.2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, яке вчинено у період з 01.01.2021 по 01.04.2021.

У даному випадку, початком перебігу строків давності є день, до настання якого ОСОБА_3 зобов`язаний був подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік за формою, що визначається НАЗК, - 01.04.2021.

Частиною другою ст.4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Оскільки санкція ст.366-3 КК України, у редакції Закону України №1074-ІХ від 04.12.2020 року, що діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносилось до категорії кримінальних проступків.

29.06.2021 на підставі Закону України №1576- ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» до ст.366-3 КК України були внесені зміни, які посилили відповідальність за неподання декларації і санкція даної статті у редакції, що діє на час розгляду справи, передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, відтак на даний час вказане кримінальне правопорушення належить до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, закон, який посилює кримінальну відповідальність та погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вимоги ст.ст.4,5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність в часі, у даній справі підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом першим ч.1 ст.49 КК України (в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Враховуючи те, що у редакції ст.366-3 КК України, яка діяла станом на 01.04.2021, тобто на момент вчинення кримінального правопорушення, неподання декларації уповноваженою на виконання функцій держави особою визнавалось кримінальним проступком, за яке передбачалось покарання менш суворе, ніж обмеження волі, відтак, для вказаного правопорушення передбачені строки давності у два роки з дня вчинення кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили.

Таким чином, визначений ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст.366-3 КК України, закінчився 01.04.2023.

Судом встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, пройшло більше двох років і обставин, за яких би перебіг строку давності, визначеного ч.1 ст.49 КК України для даного правопорушення у вказаному кримінальному провадженні зупинявся або переривався або за яких обвинувачений не міг би бути звільнений від кримінальної відповідальності за перебігом строку давності судом не встановлено.

Доказів того, що обвинувачений вчинив умисні дії, спрямовані на ухилення від досудового розслідування чи суду у даному кримінальному провадженні, чи вчинив нове кримінальне правопорушення суду не надано.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-3 КК України, не належить до переліку, визначеного ч.5 ст.49 КК України, а отже законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на обвинуваченого не поширюється.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що розуміє суть пред`явленого обвинувачення, свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цієї підстави.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-3 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 у редакції, чинній на час його вчинення, відносилось до категорії кримінальних проступків та з моменту його вчинення пройшло понад два роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності на момент закінчення його строку в розумінні ст.49 КК України у даному кримінальному провадженні не зупинявся і не переривався, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 26 листопада 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України- закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повна ухвала суду складена 11 березня 2026 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_6