Провадження №: 1-кс/752/4959/25
У Х В А Л А

09 липня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000005 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005 від 04.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005 від 04.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статуту Київської міської лікарні № 4 від 11.05.2017 № 552, затвердженого Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 жовтня 1998 року № 2141 - Київська міська клінічна лікарня № 4 є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, бюджетною неприбутковою установою, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва, підпорядкованою Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Власником установи є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Установу утворено з метою підвищення доступності та якості медичної допомоги, ефективного і раціонального використання ресурсів. Головним завданням Установи є забезпечення потреб населення у якісному, кваліфікованому та доступному медичному обслуговуванні.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі.

Відповідно до Розділу І п. 1.2 положень Наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі - Наказ») військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до Розділу ІІІ п. 3.2 Наказу під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2025 року гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 13:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи у комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва», що за адресою: м. Київ, вул. Мостицька, 9, звернувся до лікаря-хірурга військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу проходження ВЛК та визначення придатності до військової служби.

За результатами розгляду документів та спілкування у ОСОБА_9 , який без проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів відносно ОСОБА_8 та усвідомлюючи наявність ймовірних порушень функцій організму, які спричиняють обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я у останнього, раптово винник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоду для себе від останнього.

Так, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи розробив злочинний план, який передбачає залучення інших осіб для сприяння та виготовлення необхідних медичних документів, достовірно знаючи, що порушує порядок проходження військово-лікарською комісії повідомив ОСОБА_8 , що отримати відстрочку від військової служби практично не можливо без отримання відповідної медичної документації та почав вимагати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за свою допомогу в проходженні стаціонарного лікування та отримання за результатами медичного обстеження отримання медичних документів, які стануть у подальшому підставою відстрочки від військової служби.

З цією метою 06.03.2025 ОСОБА_9 залучив до неправомірних діянь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має вплив на безперешкодне позачергове оформлення громадян у Київській міській лікарні № 4 на стаціонарне обстеження за грошову винагороду без фактичного проходження обстеження.

В той же день ОСОБА_9 пояснив ОСОБА_8 , що для подальшого успішного оформлення медичного обстеження, необхідно пройти стаціонарне обстеження для чого звернутись до його знайомої ОСОБА_10 та попередив, що без надання неправомірної вигоди отримати його не можливо, тим самим почав вимагати в нього неправомірну вигоду для іншої особи, а саме ОСОБА_10 у розмірі 30000 грн. вчинення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме посадових осіб Київської міської лікарні № 4 за оформлення документів стаціонарної госпіталізації.

Надалі, 08.04.2025 ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_8 прибути до Київської міської лікарні № 4 за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 17 та під час особистої зустрічі із ОСОБА_10 передати їй грошові кошти у розмірі 30 000 грн за оформлення документів стаціонарної госпіталізації.

08.04.2025 в ході проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_8 приблизно о 12:50 год прибув до Київської міської лікарні № 4 за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 17, де, на вимогу ОСОБА_9 щодо безперешкодного оформлення документів стаціонарної госпіталізації, передав ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 30000 грн. для здійснення впливу на посадових осіб Київської міської лікарні № 4 щодо оформлення документів на стаціонарне обстеження ОСОБА_8 без його фактичного проходження.

04.06.2025 в період часу з 08 год. 44 хв. по 12 год. 53 хв., з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання знарядь кримінального правопорушення та викрадених речей, які можуть містити інформацію, підтверджуючу факт вчинення злочину, на підставі Ухвали слідчогго судді Голосіївського райнного суду міста Києва справ №752/10313/25 (провадження №1-кс/752/4860/25) було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час проведення обшуку вищевказаного приміщення було виявлено та вилучено: Грошові кошти у сумі 12870 злотих; Грошові кошти у сумі 100 фунтів; Грошові кошти у сумі 6535 євро; Грошові кошти у сумі 5175 долларів США.

04.06.2025 вилучені грошові кошти було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000005 від 04.02.2025.

Прокурор клопотання про арешт майна підтримав.

Представник власників майна заперечив щодо накладення арешту, зазначивши про законність походження грошових коштів.

Власники майна заперечили щодо накладення арешту на вилучені грошові кошти.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його часткове задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005 від 04.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

04.06.2025 було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого було виявлено та вилучено: Грошові кошти у сумі 12870 злотих; Грошові кошти у сумі 100 фунтів; Грошові кошти у сумі 6535 євро; Грошові кошти у сумі 5175 доларів США, які постановою слідчого визнано речовими доказами.

Грошові кошти на які прокурор клопоче накласти арешт не відповідають ознакам речового доказу, не доведено, що вони зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вони були об`єктом кримінально протиправних дій.

Із наданих адвокатом документів вбачається, що вилучені під час обшуку грошові кошти є власністю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законність походження даних грошових коштів підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Разом з тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб (п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на слідчого та/або прокурора.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчий суддя приходить до переконання про недоведеність з боку прокурора, використання грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні, оскільки останнім не надано доказів, що дане майно є предметом кримінального правопорушення та має відношення до розслідуваного злочину, на противагу чому представником власника майна надані докази правомірності походження грошових коштів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів, оскільки даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти сторона обвинувачення, а відтак відсутні підстави вважати, що існує правова підстава для арешту грошових коштів.

Більше того, за відсутності правових підстав для арешту, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження неодмінно призведе до безпідставного обтяження.

Слід врахувати, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку прийшов до висновку відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000005 на вилучене майно під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів у сумі 12870 злотих; грошових коштів у сумі 100 фунтів; грошових коштів у сумі 6535 євро; грошових коштів у сумі 5175 долларів США.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1