ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/958/26 Номер провадження 11-сс/814/305/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 від 16 лютого 2026 року за фактом незаконного утримання його батька ОСОБА_7 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що викладені у заяві ОСОБА_6 вимоги виходять за межі обов`язків слідчого судді щодо захисту прав людини в порядку ст.206 КПК України .

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою слідчого судді та просить її скасувати.

При цьому зазначає, що його батько був примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де утримується за відсутності судового рішення і не має жодного процесуального статусу.

Стверджує, що ухвалене слідчим суддею рішення порушує право людини на свободу та особисту недоторканність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.206 КПК України передбачено, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, ст.206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

З матеріалів провадження видно, що 16 лютого 2026 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області із заявою про те, що його батько ОСОБА_7 примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де незаконно утримується.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим до нього запобіжним заходом, не є затриманим в порядку ст.207 та ст.208 КПК України та не утримується правоохоронними органами у зв`язку із проведенням досудового розслідування в межах певного кримінального провадження.

При цьому, службові особи ТЦК та СП не є працівниками органу досудового розслідування, діяльність яких може бути предметом перевірки в порядку ст. 206 КПК України.

Крім того, відсутні відомості про звернення ОСОБА_6 із заявою про кримінальне правопорушення щодо посадових осіб ТЦК та СП в порядку ст. 214 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що у даному випаду доставлення громадянина до ТЦК та СП та утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді в порядку КПК України.

В свою чергу, вказані правовідносини можуть бути оскаржені в порядку передбаченому законом, як до керівника відповідного ТЦК та СП, так і до адміністративного суду.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4