Справа № 472/997/25
Провадження №1-кп/472/55/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої, щодо якої вирішується питання

примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законних представників неповнолітньої ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_10 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000108 від 23.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відносно:

неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, учениці 9 класу Ставківського ліцею Веселинівської селищної ради, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

18.06.2025 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ними на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, нанесла не менше трьох ударів кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_8 .

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні середньої третини лівого плеча, лінійних саден в праві поперековій області, а також закритого перелому кісток носу, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження її дозвілля щоденно з 21 години до 07 години ранку наступного дня за місцем її мешкання терміном на один рік. Саме такий вид примусових заходів виховного характеру, на думку прокурора, є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітньою нового кримінального правопорушення.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнала і пояснив, що 18.06.2025 року вона ввечері грала на ганку зі своєю подругою ОСОБА_13 . Потім пішли до їхньої компанії і там зустріли ОСОБА_14 , вона її лише запитала, чому вона видає каміння у вікна та пише в її адресу погрози. Після цього ОСОБА_15 почала ображати її грубою нецензурною лайкою і дістала перцевий балончик та розпилила на неї. Вона дійсно потерпілу ОСОБА_16 вдарила в живіт, а потім нанесла ще декілька ударів правою рукою кулаком в обличчя та в ніс. У вчиненому розкаюється та розуміє, що поступила невірно.

Допитана в судовому засіданні законний представник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_5 пояснила, що на той час коли стався даний випадок вона знаходилася за кордоном. ЇЇ донька ОСОБА_17 розповідала, що раніше дружила з ОСОБА_18 , але потім вони посварилися. ОСОБА_18 її доньці писала на телефон погрози, вона особисто бачила вказані листування. В цей день 18.06.2025 року її донька зателефонувала та розповіла, що побила ОСОБА_18 . Крім того ,друзі ОСОБА_18 також погрожували її доньці.

Захисник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що 18.06.2025 року вона прийшла грати до своїх знайомого друга ОСОБА_19 зі своїми сестрами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Потім прийшла ОСОБА_22 разом із своєю подругою ОСОБА_23 , та почала запитувати навіщо вона кидає каміння у вікна та погрожує їй. Після цього остання її вдарила в лице та кинула на асфальт і почала бити ногами. ОСОБА_19 розбороняв їх, після цього вона відразу побігла до бабусі і повідомила про даний факт.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 суду пояснила, що вони є переселенцями та на даний час проживають в АДРЕСА_3 . Раніше її донька ОСОБА_18 та ОСОБА_22 товаришували. За те, що її донька ОСОБА_16 кидала камінням та погрожувала ОСОБА_24 вона нічого не знає. 18.06.2025 року ОСОБА_22 побила її доньку ОСОБА_18 , яка знаходилася у бабусі, тому її чоловік викликав працівників поліції. Коли вона побачила доньку то помітила, що у неї був опухлий ніс і садини. Все, що відбувалося бачила її найменша донька, яка перебувала на той час там, і у неї був стрес від побаченого. Ніс доньки вже від отриманих травм неможливо вправити. Не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Факт вчинення неповнолітньою ОСОБА_25 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 2 ст. 125 КК України, крім її пояснень, наданих в судовому засіданні, також підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.06.2025р., відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила про спричинення тілесних ушкоджень 18.06.2025 року о 22.30 годині ОСОБА_4 , 2010 року народження, її доньці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заявою ОСОБА_9 від 23.06.2025 року, відповідно якої остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження довідку та рентгенівський знімок Веселинівської ЦРЛ;

- довідкою, виданою лікарем Веселинівської ЦЛ від 19.06.2025 року ОСОБА_8 , відповідно до якої зі слів, вчора о 22.40 годині була побита знайомою дівчиною. При огляді: в ділянці спини (люмбально сіднича зона) справа садно лінійної форми у направленні зверху вниз та під кутом 45 градусів розмірами 8х8см. Діагноз: забійне садно люмбально-сідничої ділянки справа. Рекомендовано огляд ЛОР лікаря для виключення перелому носу.

- рентгенівським знімком від 19.06.2025 року, відповідно якого на краніограмах в прямій та боковій проєкціях: перелом носової кістки зі зміщенням інтраназально на 0,5 см;

- постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 23.06.2025 року, відповідно якої визнано як речовий доказ довідку від 19.06.2025 року видану лікарем Веселинівської ЦЛ, та долучено до матеріалів кримінального провадження за заявою потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 125 від 23.06.2025р., згідно якого у ОСОБА_26 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні середньої третини лівого плеча, лінійних саден в праві поперековій області, а також закритого перелому кісток носу (за даними наданої медичної документації), які за своїми морфологічними характеристиками, утворилися не менш ніж за 5 діб до моменту огляду, від не менше 3-кратної травматичної дії тупих предметів, особливості контактної поверхні яких в морфології ушкоджень не відобразилися, могли утворитися від ударів кулаками, взутими ногами та ін., не виключено в строк, за умов та обставин, на які вказала під експертна. Ушкодження у вигляді синця та саден, мають незначні скороминущі наслідки строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді перелому кісток носу, викликало розлад здоров`я строком не більше 6-ти днів, та не потребує лікування більше 21-го дня, і за цими критеріями, відповідно п.п.2.3.1 «а», 2.3.2 «а», 2.3.3. «Правил», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Характер, локалізація ушкоджень, відсутність інших характерних ушкоджень, унеможливлюють їх утворення внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину;

- протоколом огляду місця події від 30.06.2025року, з фотозображеннями, яким зафіксований огляд місця вчинення проступку;

- показами свідка ОСОБА_27 , яка суду пояснила, що 18.06.2025 року ввечері ОСОБА_18 домовилася з ОСОБА_19 піти погуляти, тому вона разом з ОСОБА_16 пішли до ОСОБА_28 . Потім до них прийшли ОСОБА_22 та її подруга ОСОБА_29 . ОСОБА_17 відізвала ОСОБА_16 в сторону, вона нічого не бачила, що там відбувалося, оскільки було темно. Пізніше хлопці та дівчата, які були з ними сказали, що ОСОБА_17 та ОСОБА_16 б`ються, після чого їх розборонили. Вона помітила, що ОСОБА_30 плаче та сказала, що в неї болить живіт і ніс. Вони відразу пішли додому, вона все це розповіла своєї матері, а та в свою чергу повідомила ОСОБА_9 ;

- показами свідка ОСОБА_31 , яка суду показала, що 18.06.2025 року вона зі своїми подругами ввечері пішла погратися до друга ОСОБА_19 . Пізніше підійшли ОСОБА_22 з подругою ОСОБА_23 та відізвали ОСОБА_18 в сторону. Вона лише побачила, як ОСОБА_16 лежала на землі.

- показами свідка ОСОБА_32 , яка суду показала, що ОСОБА_18 є її племінницею та 18.06.2025 року ОСОБА_16 разом зі своєю сестрою прийшла до неї додому на ночівлю. Ввечері ОСОБА_16 запропонувала сестрам ОСОБА_33 та ОСОБА_20 піти до сусіда ОСОБА_19 пограти, це було приблизно біля 22.00 години. Вона вже лягала відпочивати та в цей час забігла ОСОБА_16 і з криками повідомила, що побила її ОСОБА_22 , яка спочатку запропонувала їй поговорити, а потім била її, а хлопці розбороняли. ОСОБА_16 жалілася на біль у животі, а на ніс вона не звернула уваги, він був лише червоний. Потім вона зателефонувала ОСОБА_34 .

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння, в якому вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю.

Вирішуючи клопотання, суд прийшов до висновку про необхідність застосування до останньої примусових заходів виховного характеру, виходячи з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітнього має здійснюватися в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим і психологічним особливостям.

Так, відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.

Згідно паспорту № 010201266, виданого 29.01.2024 року, 4815, ОСОБА_4 народилася, 13.01.2010 року, тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння - 18.06.2025 року, остання не досягла шістнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

Згідно з п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до змісту п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні приділяти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати.

З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме термін, який не може перевищувати досягнення особою повноліття.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу неповнолітньої, яка за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, її вік, стан здоров`я, зокрема, те, що останній на обліку у лікарів педіатра, нарколога та психіатра не знаходиться, не належить до категорії людей з обмеженими можливостями, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, умови життя та виховання останньої, яка проживає з батьками в належних житлово-побутових умовах.

Враховуючи умови життя та виховання неповнолітньої ОСОБА_4 , її характеристику за місцем проживання та навчання, відношення до наслідків вчинення суспільно небезпечного діяння, суд приходить до висновку, що відносно неї доцільно застосувати примусовий захід виховного характеру, передбачений п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України у виді застереження та обмеження дозвілля, що є достатнім з огляду на характер вчиненого суспільно- небезпечного діяння та сукупність обставин, встановлених судом.

Застосовуючи примусовий захід виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля суд вважає за необхідне встановити особливі вимоги до поведінки неповнолітньої ОСОБА_4 , а саме щоденно з 21 години до 07 години ранку наступного дня за місцем її мешкання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , терміном на один рік.

Речові докази: довідку від 19.06.2025 року видану лікарем Веселинівської ЦЛ, яка долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000108, залишити в матеріалах даного кримінального провадження справа № 472/997/25.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ст.97, ст.105 КК України, ст. ст.498, 500, 501 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження та обмеження її дозвілля щоденно з 21 години до 07 години ранку наступного дня за місцем її мешкання.

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Речові докази: довідку від 19.06.2025 року, видану лікарем Веселинівської ЦЛ, яка долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000108, залишити в матеріалах даного кримінального провадження справа № 472/997/25.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївській області ОСОБА_1