Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/502/26
Провадження № 1-кс/935/95/26
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2026 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся слідчий СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 з клопотанням про арешт майна, в обгрунтування якого зазначив, що слідчим відділом відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 02.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Так, у період з 01.02.2020 по 10.02.2020 ОСОБА_3 зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом створення агробізнесу шляхом обману заволодів грошовими коштами її батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі близько 187 000 доларів США, що є особливо великим розміром, після чого розпорядився ними. З метою забезпечення прав потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, можливості заявлення та реального виконання цивільного позову виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_3 з метою запобігання його відчуженню, перереєстрації або приховуванню.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ОСОБА_3 на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :10:000:0038 площею 1,4 га; :01:006:0056 площею 0,07 га; :03:000:0079 площею 0,9125 га; :06:000:0061 площею 4,3256 га; :06:000:0023 площею 0,5315 га; :05:000:0359 площею 2,5186 га; :05:000:0004 площею 3,5975 га, а також транспортні засоби: TOYOTA LAND CRUISER 150, 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; КАМАЗ 53229, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; SHINERAY XY250GY-6C, 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; ВАЗ 21070, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; КРАЗ 65055, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 ; ГАЗ 3307 КО-503, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 . З огляду на особливо великий розмір завданої шкоди, наявність власності ОСОБА_3 значного обсягу рухомого та нерухомого майна та реальний ризик його відчуження з метою уникнення подальшого відшкодування шкоди, просить накласти арешт на майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надходило.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки на день звернення до суду та розгляду клопотання ОСОБА_3 не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, слідчий прочить арештувати 7 змельних ділянок та 6 одиниць техінки, проте у клопотанні також не зазначено, що дане майно є речовим доказом. Крім того, стороною обвинувачення не долучено матеріалів про потерпілого, наявність чи відсутність цивільного позову, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000109 від 20.03.2020 у період з 01.02.2020 до 10.02.2020 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, які зберігались у будинку, який рощташований за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинено потерпілому матеріальну шкоду у великих розмірах.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів справи, то власник майна ОСОБА_3 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000109.

Крім того, доказів про те, що подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення також до матеріалів клопотання не долучено.

Враховуючи вказане, вбачається, що слідчим не надано будь-яких даних, з яких можна вставити про необхідність арешту майна ОСОБА_3 , який не є підозрюваним у справі, таким чином клопотання про арешт майна не обгрунтоване, а тому враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, то клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна ОСОБА_3 в кримніальному провадженні №0000109 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ч. 1, ч. 2 , ч. 3 ст.170, ч. 1 ст.172, ч. 5ст.173 КПК України,

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ЖРУП №2 в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000109 відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8