Справа №589/3577/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/817/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді - доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000166 від 03 травня 2025 року за апеляційною скаргою прокурора Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 повернуто прокурору,

УСТАНОВИЛА:

19 вересня 2025 року за підсудністю із Сумського апеляційного суду до Ямпільського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України для усунення недоліків.

Згідно із указаною ухвалою, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України. З долучених прокурором до матеріалів провадження документів установлено, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування вручено ОСОБА_7 та від його імені у матеріалах кримінального провадження міститься клопотання про визначення підсудності від 20.08.2025, подане до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

Проте, згідно з паспортом, наданим обвинуваченим у підготовчому судовому засіданні, при встановленні його особи було з`ясовано, що правильними його прізвище, ім`я, по батькові, дата народження є - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 24 грудня 2025 року, орган, що видав 5928).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт та долучені прокурором до нього документи не містять належних та достатніх даних, на підставі яких можливо встановити особу обвинуваченого.

Із таким рішенням суду прокурор не погодився і подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що на стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції повернення обвинувального акту допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимогст. 291 КПК України. Підставою для повернення обвинувального акту прокурору суд визнав різне зазначення по батькові обвинуваченого: у обвинувальному акті - « ОСОБА_9 », тоді як у паспорті - « ОСОБА_10 », що, на думку суду, свідчить про не встановлення особи обвинуваченого та порушення його права на захист. Складений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 відповідає вимогам частини 2 ст. 291 КПК України, за своїм змістом зрозумілий, не містить суперечностей, підписаний слідчим і затверджений прокурором, до нього долучені передбачені законом додатки. Вказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були вручені конкретній особі, прізвище, ім`я та дата народження обвинуваченого є однаковими у всіх процесуальних документах, а розбіжність стосується виключно по батькові. Особа обвинуваченого є чітко ідентифікованою за сукупністю анкетних даних, а зазначена неточність має виключно технічний характер та не створює жодної правової невизначеності.Висновок суду про те, що особу фактично не встановлено, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на надмірному формалізмі. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення права на захист, бо обвинувачений був проінформований про суть пред`явленого обвинувачення, його права на отримання матеріалів та участь у підготовчому судовому засіданні не обмежувалися, жодних заяв про неможливість реалізації права на захист з таких підстав до суду подано не було.

У судове засіданні прокурор ОСОБА_11 не прибула, направила заяву про розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у письмовому провадженні. Апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, будучи належним чином сповіщеним про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України його неявка не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Перевіривши підстави повернення обвинувального акту прокурору, на які послався суд першої інстанції, колегія суддів не може з ними погодитись, враховуючи таке.

Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки, зробивши висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.

Судом апеляційної інстанції установлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та затверджений прокурором, до нього долучений реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає установленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові від 24 листопада 2026 року у справі №5-328кс-16, аналізуючи зазначену норму, вказав, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст у контексті підстав для його повернення прокурору, дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладено послідовно і зрозуміло. В ньому розкриті події кримінальних правопорушень, як їх установив прокурор, із зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, кваліфікуючих ознак.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що підстави, на які послався суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту, є формальним порушенням, що на розгляд обвинувального акту судом не впливають та не порушують право обвинуваченого на захист з урахуванням того, що обвинувачений з матеріалами кримінального провадження був ознайомлений.

Під час апеляційного розгляду не встановлено таких недоліків обвинувального акту, які є суттєвим порушенням прав особи та не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження, тобто унеможливлюють призначення справи до розгляду.

Як правильно зауважив прокурор, з чим погоджується колегія суддів, особа обвинуваченого є чітко ідентифікованою за сукупністю анкетних даних, а зазначена неточність має виключно технічний характер та не створює жодної правової невизначеності та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що повернення обвинувального акту прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Так, у деяких справах проти України ЄСПЛ визнав порушення "розумного терміну" саме у зв`язку з направленням справи на додаткове розслідування, такими справами є "Айбабін проти України", "Лопатін та Медведський проти України", "Білий проти України" та інших.

На думку суду апеляційної інстанції, розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно зі ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Безпідставне повернення обвинувального акту прокурору ініціює продовження діяльності органів досудового розслідування з обґрунтування обвинувачення, створює додаткові можливості для доведення винуватості особи, що жодним чином не сприяє дотриманню таких засад кримінального провадження як рівність та змагальність сторін.

За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України колегія суддів уважає помилковими, а ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акту - безпідставною.

Отже, колегія суддів уважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та скасувати оскаржену ухвалу з призначенням розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись статтями 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03 травня 2025 року за №0000166, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14