Справа № 286/983/26
Провадження № 1-кс/286/195/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000042 від 17.03.2026 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач сектору дізнання відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,2 кв.м., житлова площа якої становить 23,3 кв.м., яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

19.03.2026 ОСОБА_5 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

25.03.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в кримінальному провадженні №0000042 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної кримінальним проступком майнової шкоди в сумі 149234 грн. 70 коп..

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта ОСОБА_5 , остання являється власником 1/2 частки житлової квартири АДРЕСА_1 .

Метою доцільності вказаного арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Старший дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Клопотання просять задовольнити в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання також не з`явилася, але надала заяву, в якій просить розгляд клопотання про арешт майна проводити без її участі. При цьому зазначила, що вона щодо ухвалення рішення покладається на погляд суду, так як не має можливості бути присутньою.

Врахувавши письмові заяви слідчого, прокурора та власника майна, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що у відділенні поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000042 від 17.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Дані відомості внесено у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на загальну суму 149 234, 70 грн., чим спричинила матеріальної шкоди на вищевказану суму.

19.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно практики ЄСПЛ втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

25.03.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в кримінальному провадженні №0000042 від 17.03.2026 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь Головного управління Пенсійного фону України в Житомирській області майнової шкоди в сумі 149234 грн. 70 коп..

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №468530973 від 17.03.2026, розділ «Відомості про об`єкт нерухомого майна» містить інформацію щодо майна за реєстраційним номером 12036463, а саме: квартира АДРЕСА_1 в 1/2 частці належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності.

Згідно розпорядження міського голови м. Житомира від 19.02.2016 №112 «Про перейменування топонімічних об`єктів та демонтаж пам`ятних знаків у м. Житомирі» вулицю Маршала Жукова перейменовано на вулицю Героїв Десантників.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цивільного позову. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частку житлової квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження і розпорядження майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1