справа №760/9925/16-к
провадження №1-кп/991/189/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«13» лютого 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду під час судового засідання у кримінальному провадженні №0002738 від 11 грудня 2015 року відносно обвинувачених: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України (відносно якого провадження зупинене), клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження №0002738 від 11 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України. Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук та зупинено відносно нього судове провадження до встановлення місцезнаходження. Судове провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 продовжено.

Зміст клопотання.

02 лютого 2026 року на розгляд суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0002738 від 11 грудня 2015 року. Також у цьому клопотанні обвинувачена ОСОБА_5 просить скасувати застосований до неї запобіжний захід у вигляді застави з поверненням коштів заставодавцю, скасувати арешти майна, вирішити долю речових доказів у провадженні, а витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Таке своє клопотання обвинувачена ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що відповідно до обвинувального акта кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 357 КК України скоєно ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час в період з 09 жовтня 2012 року (дати призначення на посаду прокурора Олександрівського району Кіровоградської області) по 13 січня 2016 року. Також, 13 січня 2016 року ОСОБА_5 була затримана на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Станом на 13 лютого 2026 року строк давності притягнення обвинуваченої ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 368 КК України (тяжкий злочин) закінчився, оскільки з моменту вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, згідно обвинувального акта минуло 10 років. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 357 КК України (нетяжкий злочин) закінчився ще 13 січня 2021 року. Водночас, ОСОБА_5 у своєму клопотанні зазначає, що своєї вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 357, ч.3 ст. 368 КК України, не визнає, але надає згоду на закриття кримінального провадження відносно неї на підставі ст. 49 КК України, більше того, наполягає на закритті провадження з цих підстав, оскільки за час судового розгляду вона захворіла на ряд тяжких захворювань, таких як ішемічний інсульт (інфаркт мозку), цукровий діабет (пропонується перехід на інсулінотерапію у зв`язку з погіршенням стану), ряд інших захворювань, пов`язаних із нервовою системою, на підтвердження чого надавалась суду медична документація.

Позиції учасників провадження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 подане клопотання підтримала та просили його задовольнити. При цьому уточнила, що кримінальне провадження №0002738 від 11 грудня 2015 року просить закрити в частині обвинувачення стосовно неї. Підтвердила, що суть обвинувачення за ч.2 ст. 357, ч.3 ст. 368 КК України та наслідки закриття кримінального провадження їй зрозумілі, вона не вважає себе винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, проте надає згоду на закриття кримінального провадження стосовно неї, розуміючи своє право наполягати на проведені судового провадження в загальному порядку.

Судом було роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_5 підставу та наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не заперечувала.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Врахувавши думки учасників судового засідання, зокрема, обвинуваченої ОСОБА_5 , яка не заперечувала проти розгляду її клопотання за відсутності адвоката та наполягала на його подальшому розгляді, суд продовжив розгляд клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 за наявною явкою.

Адвокат ОСОБА_8 клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав.

Прокурор проти закриття кримінального провадження за строками давності в частині обвинувачення ОСОБА_5 не заперечував, підтвердив, що строки давності щодо інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, на даний час закінчилися. Також зазначив, що строк давності притягнення ОСОБА_5 до відповідальності не зупинявся і не переривався.

Мотиви суду щодо заявленого клопотання.

Щодо закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст. 285 КПК України).

За змістом ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши положення обвинувального акта, судом було встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 357 КК України не перебувають в переліку злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України, відтак до них можливо застосувати давність.

ОСОБА_5 набула статусу обвинуваченої з моменту надходження обвинувального акта до суду, а її дії кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.368 КК України, тобто у проханні надати для себе та одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а також у заволодінні офіційними документами шляхом зловживання своїм службовим становищем, а так само їх умисне приховування, вчинене в інших особистих інтересах, щодо особливо важливих документів, тобто за ч.2 ст. 357 КК України.

Враховуюче те, що у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повідомила, що суть обвинувачення за двома складами злочинів їй зрозумілі, вину свою у їх скоєнні не визнає, але надає добровільну згоду на закриття кримінального провадження, розуміє наслідки закриття кримінального провадження за цією підставою та право наполягати на проведенні судового провадження в загальному порядку, суд констатує наявність добровільної та усвідомленої згоди ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності та на закриття кримінального провадження за вказаною підставою.

Сторони кримінального провадження в судовому засіданні не заперечували, що строки давності за відповідними злочинами, що інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_5 , сплили.

Досліджуючи питання зупинення перебігу давності за ч.2 ст.49 КК України та переривання перебігу давності за ч.3 ст.49 КК України, суд зазначає наступне. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 357 КК України є нетяжким злочином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить п`ять років, згідно з положеннями обвинувального акта цей злочин закінчився не пізніше 10 жовтня 2014 року (звільнення з органів прокуратури), то, з урахуванням положень ч.3 ст.49 КК України (переривання перебігу давності у зв`язку з вчиненням 13 січня 2016 року нового злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України), цей строк сплив 13 січня 2021 року. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України є тяжким злочином, який згідно з положеннями обвинувального акта та тверджень учасників закінчився 13 січня 2016 року, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить десять років, тобто цей строк сплив 13 січня 2026 року.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що в цьому кримінальному провадженні стосовно обвинувачення ОСОБА_5 минули строки давності, передбачені ч.1 ст. 49 КК України, а тому наявні підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 357 КК України, та закриття кримінального провадження в цій частині, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України

Щодо скасування запобіжного заходу.

У своєму клопотанні обвинувачена ОСОБА_5 просить скасувати застосований стосовно неї запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 110 240 грн, яку повернути заставодавцю.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 110 240 грн., у разі внесення якої ОСОБА_5 підлягала звільненню з під варти (т.12 а.с. 165).

Згідно відомостей листа Начальника Київського СІЗО №08-1175 від 18 січня 2016 року ув`язнена ОСОБА_5 звільнена з-під варти 18 січня 2016 року під заставу у розмірі 110 240 грн. (т.18 а.с. 240). З платіжного доручення №1 від 16 січня 2016 року застава за ОСОБА_5 на підставі ухвали Печерського районного суду від 15 січня 2016 року була внесена ОСОБА_10 в сумі 110 240 грн.

Відповідно до вимог ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, зокрема, після закриття кримінального провадження. За змістом ч.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернута в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 і прокурор зазначили про відсутність у них будь-яких відомостей щодо зменшення розміру визначеної слідчим суддею стосовно ОСОБА_5 застави та повернення її в цій частинні заставодавцю, або щодо звернення такої застави в дохід держави. Зазначені відомості відсутні і в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, а також встановленні вище судом підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0002738 від 11 грудня 2015 року та закриття кримінального провадження в цій частині, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати застосований стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, а суму застави у розмірі 110 240 грн., внесену на депозитний рахунок Печерського районного суду на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року (справа №757/1574/16-к), повернути заставодавцю - ОСОБА_10 .

Щодо вирішення інших питань.

У своєму клопотанні обвинувачена ОСОБА_5 просить скасувати арешти з її майна, а саме: 1/3 будинку, земельної ділянки та квартири, а також повернути арештовані слідчим суддею грошові кошти та вирішити долю речових доказів.

Частина 4 ст. 132 КПК України встановлює, що ухвала про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію, зокрема, у разі закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас ч.4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у справі №1-кс/760/1305/16, з метою відшкодування заподіяних злочином збитків та забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на: земельну ділянку за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Підгайці, площа 1500 кв.м., кадастровий номер :57:000:0206; 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль Ford Fusion, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи факт закриття кримінального провадженні в частині обвинувачення ОСОБА_5 , а також те, що арештоване в цьому кримінальному провадженні майно ОСОБА_5 , а саме: земельна ділянка, 1/3 житлового будинку, квартира, автомобіль, не підлягає спеціальній конфіскації, колегія суддів констатує, що накладений ухвалою слідчого судді від 14 березня 2016 року арешт на майно ОСОБА_5 в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі №1-кс/760/750/3012/16, в тому числі, з метою збереження речових доказів (ст. 98 КПК України), накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ; грошові кошти в сумі 3600 доларів США, вилучені під час обшуку 13 січня 2016 року робочого кабінету ОСОБА_5 (купюри номіналом по 100 доларів) та 200 доларів США (купюрами по 100 доларів); грошові кошти в сумі 2650 грн, купюри номіналом по 500, 100 і 50 грн, вилучені 13 січня 2016 року під час обшуку робочого кабінету ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту з вилучених у службовому кабінеті ОСОБА_5 грошових коштів у доларах США та мобільного телефону НОКІА з сім-картками, які наразі в кримінальному провадженні є речовими доказами, судовий розгляд у якому продовжуватиметься стосовно іншого обвинуваченого - ОСОБА_6 .

Дослідивши положення ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі №1-кс/760/750/3012/16, врахувавши, що грошові кошти в сумі 2650 грн (вилучені 13 січня 2016 року під час обшуку робочого кабінету ОСОБА_5 ) беззаперечно є особистою власністю обвинуваченої, не є предметом та не стосуються кримінального провадження, і не підлягають спеціальній конфіскації, колегія суддів зазначає, що накладений ухвалою слідчого судді арешт на майно ОСОБА_5 в цій частині підлягає скасуванню, з поверненням таких грошових коштів їх власнику.

Водночас, що стосується інших грошових коштів (доларів США), на які накладений арешт ухвалою слідчого судді від 14 березня 2016 року, слід зазначити наступне. Так, за версією сторони обвинувачення, такі грошові кошти можуть бути предметом надання неправомірної вигоди за даним обвинувальним актом, оскільки під час їх вилучення в ході проведення обшуку містили у собі, в тому числі, ідентифіковані органом досудового розслідування купюри, в зв`язку з чим на них і був накладений арешт з метою збереження їх як речових доказів (постанова про визнання речовими доказами від 22 квітня 2016 року). Інші вилучені купюри (в доларах), за твердженням сторони обвинувачення, могли піддаватися обмінним операціям зі сторони обвинуваченого ОСОБА_6 (в зв`язку з чим не відповідають певним ідентифікованим ознакам органу досудового розслідування) та можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 . Вказані обставини підлягають оцінці колегією суддів у нарадчій кімнаті під час винесення кінцевого рішення у справі за результатом дослідження наявних у суду доказів у їх сукупності.

Тому, враховуючи зазначене, наявність на розгляді суду обвинувального акта в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, а також повідомлені в ході судового розгляду обставини щодо належності частини вилучених таких грошових коштів (у доларах США) іншій особі (пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та свідка в судовому засіданні), відсутність належного обґрунтування ініціатора цього клопотання про відсутність подальшої потреби у накладенні цього арешту, колегія суддів на даному етапі кримінального провадження №0002738 від 11 грудня 2015 року не вбачає підстав для скасування арешту в цій частині (щодо грошових коштів у доларах США за ухвалою слідчого судді від 14 березня 2016 року).

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що питання щодо долі речових доказів, відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, підлягатиме остаточному вирішенню під час винесення кінцевого рішення у справі.

Також, у своєму клопотанні обвинувачена ОСОБА_5 ставить питання про віднесення на рахунок держави витрат, понесених органом досудового розслідування на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні, посилаючись на висновки Об`єднаної палати ККС ВС (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, суд, з урахуванням практики ВС, приходить до висновку, що такі процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні стягненню з ОСОБА_5 не підлягають.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що подане обвинуваченою ОСОБА_5 клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 372, 376, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України - задовольнити частково.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0002738 від 11 грудня 2015 року, у частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, у зв`язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Скасувати застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року (справа №757/1574/16-к) стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) грн.

Суму застави у розмірі 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) грн., внесену на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року (справа №757/1574/16-к), повернути заставодавцю - ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у справі № 1-кс/760/1305/16 на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: земельну ділянку за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Підгайці, площа 1500 кв.м., кадастровий номер :57:000:0206; 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль Ford Fusion, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №760/2447/16-к, провадження №1-кс/760/750/3012/16 на майно ОСОБА_5 , в частині:

-грошових коштів в сумі 2650 грн., вилучених 13 січня 2016 року під час обшуку робочого кабінету ОСОБА_5 , а саме: купюри номіналом по 500 грн (№№ВД8009733, СГ5319104, МА9252469), купюри по 100 грн (№№ЕЩ8022116, ВЦ3346183, КЙ5174775, ГЙ0373658, МК6053456, ЗБ8774242, МЗ3884407, КК6357275, ЕЄ5366666, ГЗ6557720, КУ7554772), купюра номіналом 50 грн (№СД4547672), із поверненням їх ОСОБА_5 ;

Рішення щодо речових доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження остаточно вирішити під час винесення кінцевого рішення у справі.

Процесуальні витрати на проведення судово-криміналістичної технічної експертизи з ОСОБА_5 не стягувати.

Ухвала в частині закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд протягом 7 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3