Справа№751/2083/26
Провадження №1-кс/751/620/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання клопотання слудчого відділу СУ ГУНП в Чернівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

Слідчий відділу СУ ГУНП в Чернівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0007741 від 11.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

За версією органів досудового слідства, ОСОБА_5 , маючи умисел на збут боєприпасів, а саме: двох наступальних осколкових ручних гранат М67 та восьми ручних осколкових оборонних гранат дистанційного типу Ф-1, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.01.2026 вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , для досягнення спільної мети, спрямованої на збут боєприпасів.

25.02.2026 в було проведено обшук домоволодіння в якому проживає ОСОБА_5 . Під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «HUAWEI» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

25.02.2026 слідчим винесено постанову та перераховані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням встановлено, що вказаний вище мобільний телефон, належить ОСОБА_5 .

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Слідчий у судовому засіданні не був присутній, надав заяву, в якій своє клопотання пітримав, просив задовольнити. Розгляд клопотання просив проводити без його участі.

Власник майна у судовому засіданні не був присутній, надав заяву, в якій стосовно задоволення клопотання поклався на розсуд суду. Розгляд клопотання просив проводити без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів, згідно зі ст. 107 КПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007741 від 11.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

25.02.2026 в було проведено обшук домоволодіння в якому проживає ОСОБА_5 . Під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «HUAWEI» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та постановою слідчого від 25.02.2026 перераховані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням встановлено, що вказаний вище мобільний телефон, належить ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що виявлені та вилучені в ході обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ураховуючи вищезазначені обставини, а також розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі правові підстави для накладання арешту на майно, яке виявлене та вилучене 25.02.2026 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 .

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 25.02.2026 в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 : мобільний телефон «HUAWEI» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , з метою забезпечення його збереження в якості речового доказу, з позбавленням права володіння, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1