Справа № 180/2116/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника органу пробації ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши подання начальника Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 року начальник Нікопольського районного відділу № 3 Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання.

Подання обґрунтовано тим, що засуджена ОСОБА_5 перебуває на обліку відділу, починаючи з 26.06.2024 року. З порядком та умовами відбуття призначеного покарання ознайомлена 28.06.2024 року. Водійське посвідчення було здане вчасно, а саме 01.07.2024 року та передане на зберігання до ТСЦ 1245. За поновленням водійського посвідчення до ТСЦ не зверталась. Протягом відбуття покарання засуджена забороненим видом діяльності не займалась, виїзд за межі України без дозволу органу пробації не вчиняла, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась. За місцем проживання має позитивну характеристику. За результатами останньої оцінки ризиків вчинення повторних кримінальних правопорушень має низький рівень. З сусідами має дружні стосунки, доглядає за літньою матір`ю. Стягнень та заохочень за час відбуття покарання не має. Вчинила неумисний злочин, є жінкою немолодого віку, раніше не судима, відшкодувала у повному обсязі шкоду потерпілій. Висновок: засуджена ОСОБА_5 довела своє виправлення, тому Нікопольський районний відділ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області вважає за можливе клопотати перед судом про застосування ст.81 КК України.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_3 просив подання задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Додав, що ОСОБА_5 відбула частину призначеного покарання.

Засуджена ОСОБА_5 просила звільнити її умовно-достроково від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення подання, оскільки, на її думку, відсутні підстави для такого звільнення, встановлені статтею 81 КК України, а саме: ОСОБА_5 засуджена не до фактичного відбуття покарання, а з іспитовим строком, що виключає застосування до неї ст.81 КК України. Крім того, те, що ОСОБА_5 не вчиняла нових кримінальних або адміністративних правопорушень в сфері дорожнього руху протягом іспитового строку, досягнуто саме завдяки тому, що вона позбавлена права керування транспортними засобами, і це не може бути поставлено їй в заслугу.

Заслухавши думки учасників судового засідання, суд приходить до такого.

За положеннями ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджена 18.03.2024 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Дніпровсього апедяційного суду від 04.06.2024 року вирок Марганецького міського суду від 18.03.2024 року змінено в частині призначеного покарання, а саме: звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням; встановлено іспитовий строк в 2 роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Іспитовий строк ОСОБА_5 не закінчено.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

У п.7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

При вирішенні питання про можливість застосування відносно особи умовно-дострокового звільнення, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З матеріалів особової справи № 01/2024 вбачається, що ОСОБА_5 відбула встановлену п.1 ч.3 ст.81 КК України частину строку призначеного покарання.

Разом з тим, суд враховує тяжкість вчиненого засудженою злочину та тяжкі наслідки, що настали, хоч і з необережності, але в результаті грубого порушення нею вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до смерті жінки похилого віку.

Суд не вважає достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання відбуття нею половини строку призначеного покарання та відсутність правопорушень (адміністративних й кримінальних) в сфері дорожнього руху, оскільки такі умови від неї не залежать, і не доводять її виправлення, що є метою ст.50 КПК України.

Також суд вважає, що умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в цьому випадку нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, як це передбачено ч.2 ст.50 КК України.

Так, при призначенні покарання (основного й додаткового) Марганецький міський суд враховував, що у ОСОБА_5 не було щирого розкаяння у вчиненому. Обвинувачена не вибачилась перед потерпілою, допомоги не запропонувала, відшкодувала шкоду потерпілій ОСОБА_6 лише після направлення обвинувального акту до суду, тобто, через 2 роки після ДТП.

Крім того, ОСОБА_5 неодноразово порушувала Правила дорожнього руху України, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, а також, 29.06.2021 року ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, - у порушенні Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2021 року ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим; кримінальне провадження закрито.

Отже, додаткове покарання було призначено ОСОБА_5 з метою недопущення вчинення нею в подальшому злочинів в результаті використання права керувати транспортними засобами.

На даний час суд вважає недостатньо переконливими доводи та обґрунтування керівника органу пробації про необхідність звільнення засудженої від відбування додаткового покарання.

Доводи подання, що ОСОБА_5 вчинила неумисний злочин, є жінкою немолодого віку, раніше не судима, відшкодувала у повному обсязі шкоду потерпілій, - вже були враховані судом при призначенні мінімального покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і судом апеляційної інстанції при застосування ст.75 КПК України.

Крім того, в розумінні статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду й застосовується на розсуд суду в кожному конкретному випадку з врахуванням всієї сукупності фактичних обставин справи.

У зв`язку з викладеним вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.03.2026 року.

Суддя: ОСОБА_1