Справа № 489/2259/26
Провадження № 1-кс/489/1709/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

18 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у місті Миколаєві клопотання слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000275 від 15.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 14.03.2026 близько о 22:40 год біля 3 під`їзду буд. № 134-А по вул. Космонавтів в м. Миколаєві Миколаївської області умисного вбивства ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб. Сторона обвинувачення просить накласти арешт на вилучені 15.03.2026 в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 одяг, взуття та ніж, які визнані речовими доказами, й тому з метою їхнього збереження та проведення експертиз необхідно накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надіславши заяву проведення судового розгляду за їх відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі слідчого та прокурора.

Підозрюваний та його захисник до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися особисто. Їхнє неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000275 від 15.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та що вилучене 15.03.2026 в ході досудового розслідування під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 майно дійсно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки може містити сліди вчинення кримінального правопорушення та визнане речовим доказом постановою слідчого від 15.03.2026, тому з метою забезпечення його збереження для розслідування та закінчення даного провадження необхідно накласти на нього арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0000275 від 15.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, накласти арешт на вилучене 15.03.2026 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме:

кросівки сірого кольору з написом «Mеrrell»; куртку з капюшоном синього кольору; ніж розкладний помаранчевого кольору,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1