У Х В А Л А

07.03.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

захисник адвокат: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Біла Церква, Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка, Володарського району, Київської області, громадянина України, не працевлаштованого, не адвоката, не депутата, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002319 від 06.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 кримінального кодексу України ( далі КК України).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка, Володарського району, Київської області, громадянина України, не працює, не адвоката, не депутата, неодружений, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 18.08.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ст. 69 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за наступних обставин.

Встановлено, що відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і в тому числі і «4-СМС», включеного до таблиці І вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку (ст. 15 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно- розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, встановлено, що ОСОБА_5 06.11.2025 близько 16 год. 45 хв. перебуваючи поблизу гаражних приміщень по вул. Архипа Люльки в м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав - знайшов пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору.

ОСОБА_5 усвідомлюючи та переконавшись, що знайдена ним речовина є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «4-СМС», оскільки в минулому мав досвід вживання психотропних речовин, залишив її при собі незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту та поклав вказаний пакет до шкарпетки на лівій нозі.

В подальшому, 06.11.2025 в період часу з 19 год. 17 хв. по 19 год. 34 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Архипа Люльки в м. Біла Церква Київської області, був затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні заборонених в обігу предметів чи засобів. У подальшому, під час особистого обшуку у ОСОБА_5 виявлено та вилучено пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «4-СМС». Маса «4-СМС» в речовині становить 0,900 г, яку ОСОБА_5 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

На даний час триває судовий розгляд, який не може відбутись у зв`язку із ухиленням обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПРК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від суду.

Враховуючи, що на даний час виникли обставини, які вказують на невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків щодо явки до суду, а від так наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що існують ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказане свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для його запобігання, враховуючи особу обвинуваченого та його соціальний статус, при цьому навів доводи викладені в клопотанні та зазначив, що враховуючи характер та спосіб вчинення даного злочину, а також враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий та моє схильність до переховування від органів суду з метою уникнення покарання прокурор просив не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, вважав, що до останнього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби із покладенням обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав думку захисника та з метою мати можливість відпрацювати раніше присуджене йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотиви, з яких виходив суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, у ракурсі установлених фактичних обставин

Суд, вивчивши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України заявником (прокурором) дотримано, а тому суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний - обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним - обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за викладених у клопотанні обставин.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах 06.11.2025 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження за № 0002319, у ході якого ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Щодо обгрунтованої підозри.

Вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду. З огляду на стадію кримінального провадження та зміст самого клопотання, Суд не вирішує питання щодо обґрунтованості підозри, однак оцінює критерії, визначені у статті 178 КПК України, та доведені прокурором ризику, передбачені пунктами 1 частини 1 статті 177 КПК України.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявленого ризику має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існує ризик, що обвинувачений може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

Заявлений ризик заслуговує на увагу.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

На наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох, у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі з урахуванням наявності судимості. Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений не з`явився на судові засідання, призначені на 12.01.2026, 20.01.2026 та 26.01.2026, заходи, застосовані судом щодо примусового приводу органами поліції не були виконані у зв`язку з відсутністю останнього за місцем свого проживання.

Незважаючи на належне повідомлення про необхідність явки до суду, ОСОБА_5 до суду не з`явився, проігнорувавши законні вимоги суду.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 зник зі свого місця проживання та його місцезнаходження станом на 26.01.2026 не встановлено, в судові засідання не з`являється, виникла необхідність у затриманні ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.03.2026 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2026 № 357/19550/25; 1-кп/357/268/26 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано.

Усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання його винуватим у майбутньому, обвинувачений може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Що стосується аргументів сторони захисту, вони не є суттєвими, щоб нівелювати вищезазначений ризик з огляду на вказані обставини.

Враховуючи викладене, актуальним є ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Таким чином, на думку судді, пропорційним до наявних ризиків є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід здатний виконати роль стримуючого фактору для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , та запобігти встановленому ризику у подальшому.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу.

За таких умов, суддя, дослідивши клопотання, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Поряд з цим, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені пунктами 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; відсутність міцних соціальних зв`язків; репутація обвинуваченого; майновий стан; наявність постійного місця проживання; відсутність утриманців; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вказують на те, що обставини передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України свідчить про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, передбачених пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявний наведений ризик є дійсними та триваючими, і він виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Дані визначені пунктами 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Суддя також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 , під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк трьох років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України , суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням наведеного, суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановлення факту наявності у провадженні обставин визначених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню та вважає за можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже саме такий запобіжний захід, на переконання судді, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, суддя вважає необхідним та достатнім визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 33 280 грн., а також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього обов`язки.

З огляду на актуальність ризику та його характеру, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен на належному рівні забезпечити належне виконання процесуальних обов`язків і запобігти будь-якому прояву окреслених ризиків. Таким чином, суддя з урахуванням вищенаведених обставин визначає відносно ОСОБА_5 шістдесяти денний строк тримання під вартою із визначенням застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 181, 183-186, 193, 309, 376 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, терміном на шістдесят діб, по 04.05.2026 включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Одночасно визначити ОСОБА_5 заставу, у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 33 280 грн., при внесенні якої ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена на наступний депозитний рахунок: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області: UA0018661 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Київській області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 26268119.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та(або) місця роботи;

- прибувати до суду, по АДРЕСА_2 за першим викликом;

- здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, 02152;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає обвинувачений без дозволу прокурора, суду;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 04.05.2026.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України для виконання, а прокурору, захиснику та обвинуваченому - для відома.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайоному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 11:30 год. 09.03.2026 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4 А.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6