Справа 127/6833/26
Провадження 1-кс/127/2810/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2025 (справа № 127/35412/25) в рамках кримінального провадження № 0000687 внесеного до ЄРДР 10.11.2025, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2025 (справа № 127/35412/25) в рамках кримінального провадження № 0000687 внесеного до ЄРДР 10.11.2025.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за якими 31 грудня 2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

За повідомленням про підозру від 31.12.2025 року заявнику стало відомо, що водій ОСОБА_4 09 листопада 2025 року близько 16 години 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа» моделі «Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Богдана Хмельницького, в межах населеного пункту Літин, Вінницького району, Вінницької області, в напрямку міста Вінниця, в районі будинку №21 вищевказаної вулиці, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала зліва-направо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу проїзну частину по ходу руху автомобіля.

Разом з тим, водій ОСОБА_4 , який здійснював керування автомобілем марки «Кіа» моделі «Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , та допустив ДТП у вказаний час та місці при зазначених обставинах, керував цим автомобілем за згодою заявника.

Заявник у клопотанні зазначає, що він лише передав у тимчасове користування ОСОБА_4 автомобіль марки «Кіа» моделі «Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , але вказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія та номер: НОМЕР_2 .

Незважаючи на вказані обставини, постановою від 10.11.2025 року автомобіль марки «Кіа» моделі «Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить заявнику на праві власності, визнано в якості речового доказу по матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 10.11.2025 року.

Разом з тим, прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна - автомобіля марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотивувавши це тим, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні за №0000687 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вінницький міський суд Вінницької області, не повідомивши учасника зазначеної ДТП ОСОБА_4 про час та місце розгляду вказаного клопотання, не встановивши, що вказаний транспортний засіб належить на праві власності заявнику, ОСОБА_3 та не повідомив про розгляд даного клопотання, 12.11.2025 постановив ухвалу у справі №127/35412/25, провадження №1-кс/127/13758/25, якою клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області задовольнив і наклав арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: - автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово заарештованих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Ботанічна, 30-32, м. Вінниця.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з наведеного, на переконання заявника, обставини які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому в подальшій забороні користуватися вказаним майном - автомобілем марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 відпала потреба.

Власник зазначеного майна - автомобіля марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 вважає, що з часу вилучення вказаного автомобіля 09.11.2025 року та накладення на нього арешту 12.11.2025 року пройшов значний проміжок часу, визначений нормами КПК України для проведення досудового розслідування, а тому, на думку заявника, на даний час відпала будь-яка підстава зберігання автомобіля марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 на спеціальному майданчику для тимчасово заарештованих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Ботанічна, 30-32, м. Вінниця, а автомобіль заявнику терміново потрібний для пересування по медичних закладах для проведення лікування у зв`язку з важким станом здоров`я та для власних потреб.

З огляду на зазначене заявник звернутався із клопотанням до Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/35412/25, провадження №1-кс/127/13758/25 з проханням скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/35412/25, провадження №1-кс/127/13758/25, якою клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: - автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово заарештованих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Ботанічна, 30-32, м. Вінниця, та повернути вказаний транспортний засіб його власнику - ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/35412/25, провадження №1-кс/127/13758/25 від 19.01.2026 заявнику відмовлено у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що необхідно провести відповідні експертизи по даному автомобілю.

Разом з тим. 14.02.2026 учаснику зазначеної ДТП ОСОБА_4 був вручений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 10.11.2025 року, та надано Реєстр матеріалів досудового розслідування, де, зокрема вказано, що під час досудового розслідування проведено судову інженерно-транспортну експертизу і є Висновок №СЕ- !9/102-25/28129-ІТ від 29.12.2025 року та висновок експерта судової інженерно-транспортної експертиз №СЕ-!9/102-25/2524065-ІТ від 14.01.2026 року, а тому на думку заявника, у органу досудового слідства відпала будь-яка потреба утримувати мій транспортний засіб у себе.

На підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати арешт що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2025 (справа № 127/35412/25) в рамках кримінального провадження № 0000687 внесеного до ЄРДР 10.11.2025, в частині транспортного засобу марки «KIA» моделі «Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду його клопотання був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, про причини неприбуття суд не повідомили.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, та вказана обставина підтверджується відповідними письмовими доказами, зокрема долученим заявником до матеріалів клопотання обвинувального акту - кримінальне провадження № 0000687 внесене до ЄРДР 10.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України направлено до суду для розгляди справи по суті.

Вищенаведене підтверджує, що досудове розслідування кримінального провадження на даний час закінчено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що кримінальне провадження направлено до суду, а слідчий суддя, розглядає і вирішує клопотання про скасування арешту майна під час досудового провадження, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170 172, 174, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2025 (справа № 127/35412/25) в рамках кримінального провадження № 0000687 внесеного до ЄРДР 10.11.2025 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя