Справа № 947/5168/25
Провадження № 1-кп/947/504/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000691 від 27.12.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.05.2024 Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України, із призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений із іспитовим строком тривалістю 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2024 за ч.1 ст.309 КК України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановлений судом час та спосіб, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка містилась у полімерному пакеті, із застібкою типу «zip-lock», яку він почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.

26.12.2024 року близько 20 години 00 хвилини за адресою: м.Одеса, провулок Ковалевського, 21, працівниками поліції зупинений ОСОБА_3 , у якого було виявлено та під час проведення огляду місця події вилучено 1 полімерний пакетик із застібкою типу «zip-lok» із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,742г,яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, що вчинено протягом року після засудження за ст.309 КК України.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається та просив суворо його не карати.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що вважає за непотрібне досліджувати всі докази, він розуміє протиправність свого поступку та розкаюється у вчиненому.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше судимий за ч.1 ст.309 КК України та вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав в повному обсязі, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку, про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, що вчинено протягом року після засудження за ст.309 КК України, та обвинувачений дійсно винен в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 зазначеного Пленуму Верховного суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив ,мета, спосіб, стадія вчинення кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.)

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд вважає фактичне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, суд не вбачає.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення під час іспитового строку, та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, а саме у виді штрафу, із застосуванням ст.71 КК України.

Постановою слідчого від 13.01.2025 року речовим доказом, у справі визнано особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,742г.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речовий доказ по справі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,742г., після набрання вироком законної сили знищити.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи процесуальні витрати на проведення експертизи складають 4 775,40 гривень.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Арешт у кримінальному провадженні не накладався.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за ч.2 ст.309 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначене вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 17.05.2024 року у виді 1 (одного) року обмеження волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік зі штрафом в розмірі 2 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень виконувати самостійно (окремо).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного прибуття до місця відбування покарання.

Після набрання вироком законної сили, речовий доказ у справі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,742г. знищити.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 4 775,40 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1