КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/1792/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2246/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон Херсонської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2026 рокувідмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки у відповідності до ст.194 КПК, а саме: цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , (за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги, а також в пунктах незламності); прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, у відповідності до переліку, визначеному слідчим чи прокурором;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.

Звільнено з під варти підозрювану ОСОБА_7 після її доставки за місцем проживання.

Ухвалу направлено для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Строк дії даної ухвали встановлено до 21.03.2026 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2026 року, задовольнити клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2026 року є такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та неповнотою судового розгляду.

Посилається на те, що у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи, у 2023-2024 роках вчинили дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, шляхом підтримки та реалізації їх рішень та дій, направлених проти України та на легітимізацію окупації, забезпечення становлення російської влади на суверенній території України, ефективне функціонування окупаційного режиму, інституційну інтеграцію тимчасово окупованих територій до рф, заміщення української влади на окупованих територіях, провадження контролю над ресурсами та майном України та її громадян, функціонування тилу окупаційних військ, їх медичного забезпечення під час агресивної війни рф проти України.

21.01.2026 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 затримані за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

21.01.2026 року ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор у скарзі посилається на те, що згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, як підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачений статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодекс; України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У запереченнях на апеляційну скаргу, що надійшли від захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , остання посилається на необґрунтованість та безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні.

Зазначає про те, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі встановлено, що зміст поданого клопотання не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Зокрема, судом вказано, що слідчим взагалі не зазначено обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваної, яка є раніше не судимою, її вік, стан здоров`я і те, що вона має постійне місце проживання в м. Києві, працює, займається волонтерською діяльністю, за що була нагороджена відзнаками та подяками за проявлену волонтерську діяльність, що в даному випадку свідчить на користь останньої та спростовує доводи слідчого щодо можливості її неналежної процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000209 від 11.05.2024 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та іншими невстановленими особами, вчинив пособництво державі-агресору за наступних обставин.

Відповідно до ст. 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах якої збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1-1 цього Закону окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває.

Спочатку березня 2022 року до 11.11.2022 територію м. Херсона було тимчасово окуповано збройними формуваннями російської федерації внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

Так, невстановлені представники збройних сил та спецорганів російської федерації 03.03.2022 незаконно вторглись у м. Херсон та частину Херсонської області та фактично здійснили її окупацію, згідно положень Гаазької Конвенції 1907, а також вчиняли дії по усуненню законних органів влади, що діяли на вказаних територіях, з метою повалення і захоплення влади на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

В період квітня-травня 2022 року, представники збройних формувань рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Херсонської та Запорізької міських територіальних громад цілеспрямовано створили підпорядковані, керовані та фінансовані російською федерацією окупаційні адміністрації - так звані «військово-цивільну адміністрацію Херсонської області» та «військово-цивільну адміністрацію Запорізької області», в які входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

До завдань вказаного окупаційного органу влади, відноситься встановлення влади окупаційних військ російської федерації на території населених пунктів Херсонської та Запорізької областей; керування процесами створення та діяльності окупаційних органів влади; створення умов неможливості дії українських органів влади та законів на вказаній території; впровадження обігу грошової одиниці, використання системи оподаткування, реєстрації та діяльності суб`єктів господарської діяльності, органів влади та місцевого самоврядування, надання освітніх та медичних послуг, роботу правоохоронної та судової систем тощо за законами російської федерації; організація та проведення незаконного референдуму з питання приєднання частини тимчасово окупованої території Херсонської та Запорізької областей до російської федерації.

З метою організації розрахунково-касових операції як готівкових, так і безготівкових, фінансового обслуговування незаконно створених на окупованій території підприємств, установ та організацій, у тому числі, які входять у структуру окупаційної адміністрації, а також з метою інтеграції в російський економічний простір окупованої території Херсонської та Запорізької областей, створення так званої «рубльової зони», фінансування «військової машини» за рахунок окупованих територій, тим самим знижуючи навантаження на громадян російської федерації, представниками російської федерації розповсюджено дію її законів, податкових, соціальних, державних та комунальних підприємств, установ, організацій на окуповану територію України.

Знаючи про ці обставини, громадянин України ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 02.02.2023 у тимчасово окупованому селищі Новотроїцьке Генічеського району Херсонської області створив та зареєстрував за російським законодавством ООО «ТД «Южный»:

- «Управлении ФНС России по Херсонской области» (індивідуальний податковий номер рф - );

- «Отделении Фонда пенсионного и социального страхования Российской Федерации по Херсонской области» (реєстраційний номер - ).

Рішенням єдиного учасника ООО «ТД «Южный» його керівником - генеральним директором призначено ОСОБА_17 .

Статутний капітал товариства склав 10 000 000 російських рублів.

ООО «ТД «Южный» здійснює діяльність за 35 видами, з яких основним є торгівля оптова алкогольними напоями, включаючи пиво та харчовий етиловий спирт.

Товариство у взаємодії із державою-агресором та її окупаційною адміністрацією отримало за російським законодавством ліцензії на ведення певних видів діяльності, зокрема:

- № 953АП0013910 від 15.11.2024 на придбання зберігання та постачання алкогольної продукції строком до 14.11.2029, надавачем якої є «Федеральная служба по контролю за алкогольным и табачным рынками» (створено Указом президента рф № 1883 ОТ 31.12.2008, орган державної влади РФ).

- 90РПА0000071 від 17.01.2025 на роздрібний продаж алкогольної продукції, що ліцензується суб`єктами Російської Федерації або органами місцевого самоврядування відповідно до наданих законом повноважень строком до 26.01.2026, надавачем якої є «Министерство экономического развития запорожской области» (орган окупаційної адміністрації держави-агресора).

Дохід товариства у 2024 році склав 369 млн. російських рублів. При цьому ООО «ТД «Южный» перерахувало у бюджет держави-агресора 3,9 млн. російських рублів податків та 0,9 млн. російських рублів зборів.

ОСОБА_14 забезпечив на тимчасово окупованій території поточне управління діяльністю ООО «ТД «Южный», тоді як загальне управління та контроль здійснював ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який є фактичним контролером та кінцевим бенефіціарним власником товариства, роль якого приховувалась за особою знайомого йому ОСОБА_14 .

Так, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 за невстановлених обставин до 02.02.2023 вступили у попередню змову для створення на тимчасово окупованій території України ООО «ТД «Южный» та подальшого пособництва державі - агресору через вказане товариство, маючи при цьому й особисті корисливі мотиви.

Для полегшення реалізації злочинного умислу ОСОБА_14 та ОСОБА_11 за невстановлених обставин вступили у попередню змову із громадянами України ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У ООО «ТД «Южный» ОСОБА_7 фактично виконувала функції бухгалтера та керівника відділу продажів, здійснюючи управління персоналом, зокрема менеджерами з продажу, торговельними представниками (які формальну були оформлені за російським законодавством як «индивидуальные предприниматели»). Вона погоджувала або забороняла постачання товарів покупцям, вела облік поставлених та сплачених товарів, брала участь у штрафуванні та преміюванні підпорядкованих працівників, забезпечувала встановлення та виконання планових показників з продажу, узгоджувала дії із ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , тобто виконувала адміністративно - господарські функції для реалізації спільного злочинного умислу.

ОСОБА_12 фактично виконував функції супервайзера - посадової особи середньої ланки управління, яка здійснює безпосередній оперативний контроль і координацію роботи виконавців, забезпечує виконання поставлених завдань відповідно до встановлених стандартів, регламентів і планів. ОСОБА_12 , фактично перебуваючи на тимчасово окупованій території, маючи можливість безпосередньо контролювати та координувати діяльність працівників, організовував та контролював роботу підлеглих, здійснював поточний нагляд за виконанням робіт, забезпечував виконання планових показників, фіксував поточний стан справ та звітував ОСОБА_11 , виступав контактною особою між працівниками та менеджментом, організовував логістику, приймав участь у розширенні мережі покупців та дистрибуції.

ОСОБА_16 фактично виконував функції IT директора ООО «ТД «Южный», налагоджував взаємодію між співробітниками шляхом встановлення, налаштування комп`ютерного, мережевого та периферійного обладнання, контролював стан проведення таких робіт та звітував про це ОСОБА_11 . Також він забезпечував комунікацію ОСОБА_11 із працівниками ООО «ТД «Южный» у випадку перебування останнього поза зв`язком, ведення обліку грошових коштів у «касі» підприємства, забезпечував функціонування програмного забезпечення та полегшував для ОСОБА_11 контроль за протиправною діяльністю товариства.

ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, діючи спільно у 2023-2024 роках, перебуваючи у невстановленому місці, в умовах воєнного стану під час агресивної війни рф проти України, з метою завдання шкоди Україні забезпечили укладання договорів, виконання операцій з купівлі-продажу товарів, сплату коштів підприємствам, установам та організаціям, що мають пряме відношення до держави-агресора та його окупаційної адміністрації, включаючи незаконно створені на суверенній території України окупаційні органи влади. Після цього, керуючись єдиним умислом, вони забезпечили реалізацію взаємовідносин із вказаними суб`єктами держави-агресора та окупаційної адміністрації шляхом встановлення зв`язку, налагодження співпраці у правовому полі рф, забезпечення фінансових розрахунків за отримані послуги, придбаний/проданий товар, отримання ліцензій та у інших сферах.

Тим самим, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у невстановленому місці, здійснюючи оперативне та загальне керівництво ООО «ТД «Южный», вчинили у 2023-2024 роках допомогу (пособництво) державі-агресору та її окупаційній адміністрації в особі:

- «ПАО Промсвязьбанк», індивідуальний податковий номер рф - . ПАО «Промсвязьбанк» (ПСБ) є 100% державною банківською установою рф. Контроль здійснюється урядом рф через Федеральне агентство з управління держмайном. Банк офіційно визначений як опорний банк оборонно-промислового комплексу рф. Забезпечує: виплати військовослужбовцям рф, фінансування військових контрактів, банківську інфраструктуру на тимчасово окупованих територіях України. Є ключовим фінансовим інструментом ведення війни рф. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Отделения фонда пенсионного и социального страхования российской федерации по херсонской области» 995 221 російських рублів.

- «Отделение фонда пенсионного и социального страхования российской федерации по херсонской области», індивідуальний податковий номер рф - . Є органом Пенсійного фонду/Соціального фонду рф, створений окупаційною владою. Є структурним підрозділом федерального органу рф на тимчасово окупованій території Херсонської області. Інструмент інтеграції окупованої території у правове та соціальне поле рф. Забезпечує: виплати за законодавством рф, заміщення українських органів влади, легітимізацію окупації. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Отделения фонда пенсионного и социального страхования российской федерации по херсонской области» 9329 російських рублів.

- ООО «Энергосбыт Херсон», індивідуальний податковий номер рф - . Юридична особа, створена окупаційною адміністрацією рф для контролю енергопостачання. Працює виключно в інтересах окупаційної влади. Забезпечує енергетичну інфраструктуру окупаційного режиму. Критично важливий елемент для: функціонування військових об`єктів, органів окупаційної влади, військової логістики. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок ООО «Энергосбыт Херсон» 328 102 російських рублів.

- «Государственное бюджетное областное учреждение здравоохранения «Детский специализированный санаторий «Бердянский»», індивідуальний податковий номер рф - . Санаторій створений окупаційною адміністрацією рф шляхом: незаконного захоплення майна українського державного закладу охорони здоров`я, примусової перереєстрації об`єкта у правовому полі рф. Засновник / орган управління: «Министерство здравоохранения Запорожской области» незаконний орган окупаційної влади рф. Фінансується з бюджетної системи рф, входить до мережі державних установ держави-агресора. Є інституційною частиною окупаційної адміністрації рф у сфері охорони здоров`я. Забезпечує функціонування соціальної інфраструктури окупаційного режиму, що є необхідною умовою: утримання контролю над окупованою територією, створення ілюзії «нормального життя» під владою рф. Використовується як елемент: адміністративної інтеграції тимчасово окупованих територій у систему рф, закріплення окупації через заміщення українських органів охорони здоров`я. Сприяє: легітимації окупаційної влади серед місцевого населення, витісненню українського законодавства і державних інституцій. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» поставило «Государственному бюджетному областному учреждению здравоохранения «Детский специализированный санаторий «Бердянский»» товарів на 654 084 російських рублів.

- «Управление Росреестра по Запорожской области», індивідуальний податковий номер рф - . Територіальний орган федеральної служби рф (Росреестр). Створений для незаконної реєстрації прав власності на окупованій території України. Виконує: експропріацію майна громадян України, перереєстрацію нерухомості за законами рф, інституційне закріплення окупації. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Управления Росреестра по Запорожской области» 23000 російських рублів.

- «Министерство экономического развития Запорожской области», індивідуальний податковий номер рф - . «МЭР 30» - псевдоорган виконавчої влади, створений рф. Є елементом окупаційної адміністрації. Орган управління цивільною інфраструктурою в інтересах рф. Забезпечує функціонування тилу окупаційних військ, витіснення української влади, легітимізацію окупації. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Министерства экономического развития Запорожской области» 65000 російських рублів.

- «Военно-гражданская администрация Запорожской области», індивідуальний податковий номер рф - . Є незаконно створеним органом окупаційної влади Російської Федерації, сформованим на тимчасово окупованій території України після її захоплення збройними силами рф. Діяльність направлена на заміну органів державної влади та місцевого самоврядування України, впровадження нормативних актів рф та «локальних актів» окупаційної влади, примусове управління територією, населенням та ресурсами. Організовує перереєстрацію бізнесу за законодавством рф, контроль та перерозподіл майна, у тому числі шляхом так званої «націоналізації», укладання договорів на постачання товарів, робіт і послуг для потреб окупаційної влади та військових підрозділів рф, формування та наповнення «бюджетів» окупаційних утворень. Приймає участь у матеріально-технічному забезпеченні військових формувань рф, сприянні мобілізаційним, фільтраційним, паспортним заходам, участі у примусовому залученні населення до робіт в інтересах окупаційної армії, інформаційно-пропагандистській діяльності, спрямованій на легітимацію окупації. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Военно-гражданской администрации Запорожской области» 65000 російських рублів.

- «Государственное унитарное предприятие Херсонской области «Облводоканал», індивідуальний податковий номер рф - . Державне унітарне підприємство, створене окупаційною адміністрацією рф. Засновник - окупаційні органи Херсонської області. Забезпечує: водопостачання військових і окупаційних органів, життєдіяльність окупаційного режиму. Належить до критичної інфраструктури. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Министерства экономического развития Запорожской области» 309 російських рублів.

- «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения «Бердянская межрайонная поликлиника» індивідуальний податковий номер рф - . Створена та зареєстрована окупаційними органами рф на тимчасово окупованій території України. Функціонує виключно у правовому полі рф. Підконтрольна так званим «органам виконавчої влади» окупаційної адміністрації. Забезпечує адміністративне функціонування окупаційного режиму, сприяє інституційній інтеграції тимчасово окупованих територій до рф. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» поставило «Государственному бюджетному учреждению здравоохранения «Бердянская межрайонная поликлиника» 595192 російських рублів.

- «Межрегиональная инспекция федеральной налоговой службы по управлению долгом», індивідуальний податковий номер рф - . Орган публічної влади держави-агресора. Здійснює в умовах окупації протиправне фіскальне, майнове, реєстраційне та адміністративне забезпечення інтеграції тимчасово окупованих територій у правову систему рф. Забезпечує контроль над ресурсами та майном. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Межрегиональной инспекции федеральной налоговой службы по управлению долгом» 47655 російських рублів.

- «Муниципальное унитарное предприятие «Профдезинфекция» муниципального образования «Городской округ Бердянск Запорожской области» індивідуальний податковий номер рф - . Зареєстроване через окупаційні органи рф. Повністю інституційно залежить від окупаційної влади. Забезпечує життєдіяльність окупаційного режиму. Економічна та адміністративна підтримка контролю над тимчасово окупованими територіями. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южный» перераховано на рахунок «Муниципального унитарного предприятия «Профдезинфекция» муниципального образования «Городской округ Бердянск Запорожской области» 11908 російських рублів.

- «Казначейство России (ФНС России)», індивідуальний податковий номер рф - . Є центральними органами виконавчої влади Російської Федерації, що входять до фінансово-податкового блоку держави-агресора та діють у системі Міністерства фінансів рф. Забезпечує: обслуговування федерального бюджету рф, рух та облік бюджетних коштів, у тому числі коштів, спрямованих на війну проти України, фінансування силових відомств (Міноборони рф, Росгвардії, ФСБ тощо), фінансове забезпечення окупаційних адміністрацій (ВГА) на тимчасово окупованих територіях України. ФНС России, у свою чергу: формує дохідну частину бюджету рф, адмініструє податки та обов`язкові платежі, у тому числі з окупованих територій, забезпечує інтеграцію економіки окупованих територій у фінансову систему рф. Через казначейські та податкові механізми: створюється видимість «державного управління» на окупованих територіях, забезпечується фінансування «органів влади», незаконно створених рф, реалізується примусова перереєстрація суб`єктів господарювання за законодавством рф, легалізується вилучення та перерозподіл майна на користь держави-агресора. Фінансове та податкове адміністрування з боку Казначейства рф і ФНС рф прямо: підтримує стійкість воєнної економіки рф, забезпечує безперервність матеріально-технічного постачання військ, створює умови для довготривалого утримання окупованих територій. Внаслідок умисних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інших невстановлених осіб ООО «ТД «Южньїй» перераховано на рахунок «Казначейство России (ФНС России)» 5 735 894 російських рублів.

ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, усвідомлювали роль та завдання зазначених підприємств, установ, організацій, їх спрямованість проти України та на забезпечення становлення російської влади на суверенній території України, функціонування окупаційного режиму, інституційній інтеграції тимчасово окупованих територій до рф, функціонування тилу окупаційних військ, витіснення української влади, легітимізацію окупації, провадження контролю над ресурсами та майном громадян України.

Незважаючи на це, діючи на шкоду Україні в порушення Конституції України та її законів, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, у 2023-2024 роках, вчинили дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, шляхом підтримки та реалізації їх рішень та дій, направлених проти України та на легітимізацію окупації, забезпечення становлення російської влади на суверенній території України, ефективне функціонування окупаційного режиму, інституційну інтеграцію тимчасово окупованих територій до рф, заміщення української влади на окупованих територіях, провадження контролю над ресурсами та майном України та її громадян, функціонування тилу окупаційних військ, їх медичного забезпечення під час агресивної війни рф проти України.

11.05.2024 до єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, за № 0000209.

01.10.2025 до єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за № 0001045.

14.11.2025 матеріали вище кримінальних проваджень № 0000209 та № 0001045 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер № 0000209.

21.01.2026 ОСОБА_11 та ОСОБА_7 затримані за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

21.01.2026 ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23.01.2026 року (клопотання датоване 21.01.2026 року) старший слідчий в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: листом ГУ «І» ДЗНД СБ України № 8/5/1-5817 від 31.10.2025; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України № 8/5/1-6417 від 02.12.2025; протоколом огляду від 08.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 21.10.2025 № 8/5/1-5652т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 22.10.2025 № 8/5/1 -5654т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.10.2025 № 8/5/1-5655т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 22.10.2025 № 8/5/1-5656т (розсекречено); іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 інкримінованого їм кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий в клопотанні посилався на те, що під час досудового розслідування щодо підозрюваної встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, сторона обвинувачення у клопотанні зазначала про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Так, особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт неспроможні усунути ризик спілкування із свідками, іншим підозрюваним, невстановленими особами з числа співучасників, а так само здійснювати тиск на них, координувати їх дії щодо приховування або знищення речей і документів, що мають значення до кримінального провадження.

ОСОБА_7 може продовжити використовувати засоби телекомунікаційного зв`язку, зокрема використовуючи програмне забезпечення, обмін інформацією месенджерами та іншими застосунками та засобами, які неможливо контролювати та забезпечити ненастання ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення.

Слідчий у клопотанні посилався і на те, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже, єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної є тримання під вартою. При цьому, альтернатива визначення розміру застави може призвести до реалізації всіх тих ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою виконання завдання кримінального провадження, а саме: забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, слідчий у поданому клопотанні просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки у відповідності до ст.194 КПК, а саме: цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , (за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги, а також в пунктах незламності);прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у данному кримінальному провадженні, у відповідності до переліку, визначеному слідчим чи прокурором;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.

Звільнено з під варти підозрювану ОСОБА_7 після її доставки за місцем проживання.

Ухвалу направлено для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Строк дії даної ухвали встановлено до 21.03.2026 року.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені під час розгляду обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто більш м`якого ніж тримання під вартою, а тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Таким чином, слідчий суддя вважав, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30.01.2018, суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).

До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ara Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).

Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах, суд має дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5 (див., серед інших джерел, згадане рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), пункти 89 та 91). Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними» (див. рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 та 48183/99, пункт 63, ЄСПЛ 2003-IX (витяги)). Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункт 84 in fine, від 26 липня 2001 року).

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегія суддів доходить до висновку про те, що наведені у клопотанні дані та долучені до клопотання докази переконливо свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, та доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Зокрема, підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, а саме: листом ГУ «І» ДЗНД СБ України № 8/5/1-5817 від 31.10.2025; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України № 8/5/1-6417 від 02.12.2025; протоколом огляду від 08.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом огляду від 27.10.2025; протоколом за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 21.10.2025 № 8/5/1-5652т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 22.10.2025 № 8/5/1 -5654т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.10.2025 № 8/5/1-5655т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 22.10.2025 № 8/5/1-5656т (розсекречено); іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 інкримінованого їм кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, на переконання колегії суддів слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватись від органів досудового розслідування та суду) обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 інкримінується злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, який відноситься до злочинів проти основ національної безпеки, та до категорії особливо тяжких. За вказаний злочин особа карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Їй інкримінується зокрема те, що під час воєнного стану, вона розпочала допомагати державі-агресору та її окупаційній адміністрації, що саме по собі вказує на безвідповідальне ставлення підозрюваної до своїх обов`язків, що може стосуватись й обов`язків підозрюваної під час досудового розслідування.

Усвідомлюючи невідворотність та безальтернативність покарання у вигляді позбавлення волі, наявність суттєвих для підозрюваної додаткових покарань (враховуючи її майновий стан), вона може вдатись до переховування від слідства, а в подальшому від суду, тим самим намагаючись уникнути покарання.

Вік та майновий стан, зокрема достатній рівень матеріального забезпечення, дозволять підозрюваній здійснювати ефективне переховування протягом тривалого часу, в тому числі за межами України або на тимчасово окупованій території.

Такому переховуванню на території держави-агресора буде сприяти також наявність у підозрюваної місця роботи на «ООО «ТД «Южный», де вона виконує адміністративні функції.

Так само, тривалість пособництва держави-агресора та співпраця із державними органами та громадянами рф, посилює ризик переховування на її території за допомогою представників цих органів та громадян рф, зокрема директора «ООО «ТД «Южный» ОСОБА_14 .

При цьому наявність у підозрюваної місця проживання на території України не убезпечує від ризику переховуватись від слідства та суду з урахуванням зазначених обставин.

Отже, підозрювана із високим рівнем ймовірності може почати переховуватись від слідства та суду, що матиме негативний наслідок для кримінального провадження.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), вбачається із того, що під час обшуків, які відбулись 21.01.2026 у співробітників підконтрольних ОСОБА_11 підприємств, а також за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «ЛДК» (власник та директор ОСОБА_11 ) відшукані документи, які стосуються інкримінованого йому та ОСОБА_7 діяння та підтверджують висунуту підозру.

Виконуючи адміністративні функції на «ООО «ТД «Южный», враховуючи що частина співробітників ТОВ «ЛДК» також супроводжує діяльність «ООО «ТД «Южный», будучи співучасницею ОСОБА_11 , ОСОБА_7 може скористуватись своїм положенням та авторитетом самостійно знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або надати вказівку вчинити такі дії. Серед таких речей не виявлені на цей час мобільні пристрої, комп`ютерна техніка, USB-накопичувачі, документи, на яких може зберігатись інформація щодо пособництва державі-агресору та її окупаційній адміністрації.

Такі дії можуть вплинути на ефективність розслідування, а тому, усвідомлюючи ймовірність визнання її винною, підозрювана з високою долею ймовірності може вдатись до таких дій.

Підозрювана усвідомлює, що отримання органом досудового розслідування додаткових доказів її незаконної діяльності буде мати значення для можливого визнання її винуватою у вчиненні злочину за результатами судового розгляду.

Також підозрювана може повідомити невстановлених на даний час утримувачів речей і документів, а також невстановлених співучасників про необхідність їх приховування або знищення.

Під час проведення НСРД встановлено, що підозрювана має вплив на працівників «ООО «ТД «Южный», вирішує питання щодо їх штрафування та преміювання, користується авторитетом керівника.

Отже, підозрювана із високим рівнем ймовірності може почати знищувати, ховати речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні) є наявним, оскільки ОСОБА_19 фактично виконувала функції бухгалтера та керівника відділу продажів, здійснюючи управління персоналом, зокрема менеджерами з продажу, торговельними представниками (які формально були оформлені за російським законодавством як «индивидуальные предприниматели»). Вона погоджувала або забороняла постачання товарів покупцям, вела облік поставлених та сплачених товарів, брала участь у штрафуванні та преміюванні підпорядкованих працівників, забезпечувала встановлення та виконання планових показників з продажу, узгоджувала дії із ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , тобто виконувала адміністративно-господарські функції для реалізації спільного злочинного умислу, що встановлено на підставі результатів НРСД.

Маючи взаємовідносини "працедавець - працівник", підозрювана, перебуваючи на свободі, користуючись своїм положенням та матеріальною залежністю працівника від працедавця, може вплинути на їх волю щодо надання правдивих свідчень про обставини вчинення кримінального правопорушення та участі у ньому інших осіб.

Підозрювана може чинити тиск шляхом підкупу, примусу, вмовляння, погроз свідкам та іншим підозрюваним з метою схилити їх до зміни показань або відмови від давання правдивих показань у кримінальному провадженні, в тому числі використовуючи зв`язки із представниками рф, набуті нею під час злочинної діяльності.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи ознайомленою із матеріалами кримінального провадження, може вплинути на інших підозрюваних та невстановлених осіб, причетних до вчинення інкримінованого злочину за попередньою змовою групою осіб, з метою приховування таких осіб від органу досудового розслідування, координації їх стратегії захисту, не надання ними показань тощо, вчинення дій щодо приховування доказів, протидії розслідуванню.

Здійснення такого впливу може мати негативні наслідки для досудового розслідування.

Отже, підозрювана із високим рівнем ймовірності може почати впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи ризик впливу на свідків та інших підозрюваних, необхідно враховувати, що показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, в період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, протягом тривалого часу. Вчинення зухвалого злочину проти національної безпеки в період воєнного стану та протягом тривалого періоду часу, за умов, коли ОСОБА_7 в будь-який момент могла припинити свої злочинні дії, свідчить про антиукраїнську направленість її дій та те, що нею може бути вчинене інше аналогічне кримінальне правопорушення проти основнаціональної безпеки, оскільки наявні сталі зв`язки з державною-агресором, корисливий мотив взаємодії, майно на території рф, підконтрольні суб`єкти господарювання тощо.

З огляду на зазначене, підозрювана з високою долею ймовірності може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду справи, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваної ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_7 не буде порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваної виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обґрунтувавши належним чином такий висновок.

На думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, слідчим у поданому ним клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.

Даних, які б унеможливлювали утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає за необхідне на даній стадії досудового розслідування застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів також враховує, що згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, з урахуванням обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2КК України, тяжкості та конкретних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, даних про особу ОСОБА_7 , враховуючи її вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, а також майновий та сімейний стан підозрюваної, інші дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини, тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне визначити підозрюваній заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 196, ч. 1 ст. 197 КПК України, колегія суддів, дійшовши висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави, вважає за необхідне визначити дату закінчення дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 21.03.2026 року включно.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 183 КПК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 407, 409, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 23 січня 2026 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000209 від 11.05.2024 року - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 березня 2026 року включно.

Взяти підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.

Одночасно визначити підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатися із Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 21 березня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрювана перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрювана перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрювана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4