Дата документу 02.03.2026
Справа № 334/1665/26
Провадження № 1-кс/334/694/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР під №0000459 від 28 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербаки, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 року слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням погоджене із заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000459 від 28 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000459, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «28» лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В ході розслідування встановлено, що 27 лютого 2026 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з прямим умислом направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи та бажаючи їх настання, наніс ножем, який мав при собі, щонайменше один цілеспрямований удар в область грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді ножового поранення грудної клітки зліва на рівні 6-7 ребра, від яких 27.02.2026 о 23 годині 52 хвилини настала смерть ОСОБА_9 у КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР.

27 лютого 2026 року, о 22 год. 42 хв., у порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме, в умисному тяжкому тілесному ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 28 лютого 2026 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого зафіксована обстановка вчиненого злочину та вилучено знаряддя злочину;

протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 28 лютого 2026 року, в ході якого оглянуто труп потерпілого ОСОБА_9 ;

протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 28 лютого 2026 року, в ході якого вилучено одяг потерпілого ОСОБА_9 ;

посмертним епікризом від КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, відповідно до якого 27 лютого 2026 року о 23 годині 52 хвилини у приміщенні КНП «Міська лікарня №9» від ножового поранення грудної клітини помер ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме з`ясовано, що ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи тощо.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а відтак, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, та тим самим підтверджує наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується, тим, що факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується показами свідків, що в свою чергу вказує на можливість здійснення ОСОБА_5 незаконного впливу на цих свідків з метою зміни ними показань або відмови від них, що негативно вплине на хід досудового розслідування та подальшого судового розгляду в цілому.

Крім того, підозрюваний є місцевим мешканцем та проживає в одному будинку зі свідками, що полегшить йому впливати на них в даному кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також у наявності в нього можливості впливати на свідків з метою зміни їхніх показів як під час досудового розслідування, так і в суді. Зокрема, існує обґрунтоване припущення, що підозрюваний може вдатися до застосування фізичного насильства, що само по собі є кримінальним правопорушенням.

Враховуючи ті факти, що підозрюваний розуміючи невідворотність покарання та маючи можливість впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні та вчинення ним злочину проти життя та здоров`я особи, є ризик вчинення ним злочинів пов`язаних з насильством, відносно свідків в даному кримінальному провадженні.

У такому світлі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданою мірою, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Зокрема, особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п.1,3,5, ч.1 ст.177 КПК України;

Особиста порука - на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за особу підозрюваного.

Застава - відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Домашній арешт - як вже було зазначено вище, ОСОБА_5 може впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні або переховуватись від органів досудового розслідування.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання. Просив обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у справі, намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав клопотання просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання. Просив обрати у відношенні нього інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , просив обрати у відношенні його підзахисного більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР під №0000459 від 28 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 27 лютого 2026 року з 22 години 42 хвилини.

Термін дії ухвали закінчується 30 квітня 2026 року о 22 годині 42 хвилини.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1