У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2026 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області внести до ЄРДР відомості за його заявою від 07.02.2026 р. та розпочати досудове розслідування.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки фактично легалізує невиконання слідчим імперативних вимог ст. 214 КПК України та позбавляє заявника ефективного судового захисту.

Апелянт вказує на те, що 08.02.2026 р. ним направлено до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області електронною поштою заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 190 КК України з проханням зареєструвати її в журналі Єдиного обліку, внести відомості до ЄРДР та надати передбачені законом документи. Однак у 24-годинний строк відомості до ЄРДР не внесені, у зв`язку з чим він 13.02.2026 р. звернувся зі скаргою до слідчого судді, але отримав відмову.

Заявник наголошує, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, фактично поставив виконання ст. 214 КПК України у залежність від попередньої оцінки змісту заяви та існування «достатніх відомостей», «очевидності обставин», «абстрактність», «неможливість визначити межі розслідування» тощо, тоді як КПК України не передбачає перевірки заяви до внесення відомостей до ЄРДР. На думку апелянта, на стадії розгляду скарги за ст. 303304 КПК України слідчий суддя мав перевірити насамперед факт подання заяви та факт невнесення відомостей у строк, а не оцінювати її обґрунтованість по суті чи вимагати надання доказів.

Апелянт посилаючись на практику Верховного Суду, зокрема на правову позицію про те, що КПК України не допускає оцінки обґрунтованості заяви на етапі її реєстрації, а при розгляді скарги суд має перевіряти саме факт звернення та невиконання обов`язку внесення відомостей до ЄРДР. Також заявник зазначає, що відмова у внесенні відомостей до ЄРДР обмежує доступ до правосуддя і суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, заявник стверджує, що оскаржувана ухвала порушує гарантії ефективного правового захисту та конституційний обов`язок держави забезпечити судовий захист прав, оскільки формальний підхід суду не призводить до реального поновлення порушеного права і фактично унеможливлює ініціювання досудового розслідування.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 07.02.2026 р. № 2/ПГ-1. У скарзі заявник просив зобов`язати уповноважену особу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, внести до ЄРДР відомості за його заявою від 16.01.2025 року за вих. № 1/Б-П-1 про вчинення заступником керівника ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_6 та її підлеглою ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 190 КК України, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, скарга не містить викладу обставин або будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення злочинних дій за ознаками кримінальних правопорушень, виходячи зі складу (об`єктивної та суб`єктивної сторін) зазначених злочинів, фактично зводиться до незгоди з діями суб`єкту владних повноважень щодо індексації розміру пенсії, яка має інший порядок оскарження.

Заявник ОСОБА_5 просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, інші, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, учасники судового провадження до суду не з`явилися про причини неявки апеляційний суд не повідомили, тому розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_5 , відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, здійснюється за відсутності учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Повноваженням щодо оцінки наведених заявником відомостей як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені виключно слідчий, дізнавач або прокурор. Саме вони визначають попередню правову кваліфікацію діяння відповідно до ознак, передбачених Кримінальним кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР є наявність об`єктивних даних, що підтверджують реальність події злочину. Такими даними можуть бути час, місце, спосіб вчинення, предмет посягання та інші обставини.

Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.01.2017 р. підтверджує, що не будь-які звернення мають реєструватися у ЄРДР, а лише ті, які містять достатньо інформації, що свідчить про ознаки кримінального правопорушення.

Водночас положення КПК України не передбачають обов`язку органу досудового розслідування вносити до ЄРДР усі статті Кримінального кодексу, які зазначає у заяві заявник. Відомості вносяться не про юридичну кваліфікацію, а про фактичні обставини події, що можуть вказувати на наявність ознак кримінального правопорушення. Попередня правова кваліфікація, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, може бути змінена в ході досудового розслідування, з урахуванням зібраних доказів.

Як вбачається з наданих матеріалів, заявник ОСОБА_5 07.02.2026 р. звернувся до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення заступником керівника ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_6 та її підлеглою ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 190 КК України.

На думку заявника, кримінальні правопорушення полягали у тому, що вказані посадові особи ГУ ПФУ в Миколаївській області склали та видали офіційний документ (лист-відповідь) з посиланням на постанову КМУ № 168, у якому, за твердженням заявника, містяться завідомо неправдиві відомості щодо граничного розміру підвищення пенсії внаслідок індексації (не більше 1 500 грн.), а також у 2023 році при індексації пенсії замість застосування коефіцієнта індексації було фактично застосовано обмеження, що призвело до «недоотримання» пенсійних виплат та завдання йому майнової шкоди.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_5 від 07.02.2026 р., суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для зобов`язання уповноважених осіб органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР.

Так, заявник пов`язує дії посадових осіб органу Пенсійного фонду України із вчиненням службового підроблення та шахрайства, виходячи з незгоди з правовим обґрунтуванням, наведеним у відповіді ГУ ПФУ в Миколаївській області, а також з порядком та результатом індексації його пенсії, зокрема застосуванням граничного розміру підвищення. Разом з тим, наведені заявником обставини за своєю суттю стосуються правомірності застосування нормативного регулювання у сфері пенсійного забезпечення та правильності перерахунку (індексації) пенсії, тобто мають характер спору щодо реалізації пенсійних прав і порядку їх захисту в іншому встановленому законом порядку, а не описують подію кримінального правопорушення.

Зміст заяви не містить конкретних фактичних даних, які б об`єктивно свідчили про внесення посадовими особами завідомо неправдивих відомостей саме про фактичні обставини чи підроблення реквізитів, змісту офіційного документа у значенні кримінального закону. Фактично заявник ставить під сумнів правову позицію та тлумачення норм права, викладені у листі, що саме по собі не утворює ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 366 КК України.

Так само твердження заявника про «заволодіння коштами шляхом обману» зводяться до розрахунку «недоотриманої» суми пенсії внаслідок застосування, на його думку, неправильного механізму індексації. Однак у заяві відсутні дані про конкретні дії посадових осіб, спрямовані на заволодіння майном заявника шляхом обману чи зловживання довірою, а наведені обставини не виходять за межі спору про розмір та порядок нарахування пенсійних виплат.

За таких обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у заяві заявника ОСОБА_5 не вбачається достатніх фактичних даних, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення у розумінні ст. 214 КПК України, а наведені доводи по суті зводяться до незгоди заявника з рішеннями та діями органу Пенсійного фонду щодо перерахунку (індексації) пенсії.

Отже, відсутні підстави для зобов`язання уповноважених осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3