Провадження № 1-кп/734/226/26 Справа № 734/804/26
В И Р О К

іменем України

16 березня 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000024, відомості про яке 16 лютого 2026 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рожни Броварського району Київської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, тракториста-комбайнера Баришівської зернової компанії, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

близько 22.30 години 15 лютого 2026 року ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у кімнаті будинку за місцем спільного проживання з рідним братом - ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , в ході сварки, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, із метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому та бажаючи їх настання, підійшов до свого рідного брата - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та умисно наніс не менше трьох ударів кулаком лівої руки в його обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та трьох синців із одним садном на обличчі. Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CЕTS № 210), Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі - Стамбульська конвенція), п.b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Вказаними умисними діями ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст. 1 і 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» спричинив фізичне насильство рідному брату - ОСОБА_4 , чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Такими діями, що полягають в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_5 направила 27 лютого 2026 року до Козелецького районного суду Чернігівської області обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні з клопотанням про судовий розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні в порядку ст. 302 КПК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Положеннями ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини й згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акта з клопотанням про судовий розгляд у спрощеному провадженні прокурором ОСОБА_5 додані:

письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згода із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на судовий розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;

письмова заява потерпілого ОСОБА_4 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

матеріали досудового розслідування в 1 томі на 80 аркушах, в тому числі документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості.

Учасникам судового провадження роз`яснений зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на судовий розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за встановлених органом досудового розслідування обставин, що не оспорюються учасниками судового провадження, і такі умисні його дії суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку), що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер.

Відповідно до ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1)заборона перебувати місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2)обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3)заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4)заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5)направлення для проходження програми для кривдників (частина 1 статті) Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку (частина 2 статті) Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців (частина 3 статті).

За змістом положень ст.ст. 24 і 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» направлення кривдника на проходження програми для кривдників є спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству, суд має право направити на таку програму, а відповідальним суб`єктом за її виконання, організацію і забезпечення проходження кривдником такої програми є, зокрема, орган місцевого самоврядування.

Оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, - направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників на строк три місяці, що на переконання суду сприятиме його виправленню та у сукупності з призначеним покаранням, забезпечить досягнення мети кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 не пред`явлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 369, 374, 381, 382 і 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок, у дохід держави.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці, виконання якої покласти на Кіптівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 про те, що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня отримання копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати обвинуваченому, захиснику, прокурору і потерпілому.

Суддя