Номер провадження: 11-сс/813/201/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, яке виявлено та вилучено 03.12.2025 в ході обшуку за місцем: проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

- 15 аркушів формату А-4, з чорновими записами;

- блокнот в чорній шкіряній обкладинці з чорновими записами;

- рахунок на оплату №2067від 26.11.2025 року на 3 аркушах;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy Fold7» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою «Київстар» НОМЕР_3 .

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне.

- клопотання про арешт майна необґрунтоване, оскільки ризики пошкодження чи знищення відсутні;

- в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі слідчого судді не конкретизовано, за якими саме ознаками визначається вилучене майно, як речові докази;

- жоден з документів, що долучений до матеріалів клопотання про арешт не доводять причетність до вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі цього просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити, натомість, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів встановила, що Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно клопотання про арешт майна, досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи КП «Теплопостачання м. Одеси» Одеської міської ради, діючи за попередньою змовою з суб`єктами господарювання, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

Так, 13.01.2025 року між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Замовник) та ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ» (Виконавець) укладено договір № ТМО-8/25 від 13.01.2025, згідно якого виконавець зобов`язується на власний ризик, власними засобами, матеріалами, комплектуючими виробами та обладнанням виконати та здати роботи з нового будівництва по проекту PD01:4293-5143-7920-0019 за адресою: м. Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, 80-В. Кабельні лінії.

В результаті ймовірних незаконних дій, перемоги у публічних закупівлях з реконструкції теплових мереж, реконструкцій котельні, поставки товарів переможцями стають і «Юженергоавтоматика» , ТОВ «Південьенергомонтаж» , ПП «КБ Теплоенерго» .

Директор ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_8 , директор ТОВ «Південьенергомонтаж» ОСОБА_9 , директор ПП «КБ Теплоенерго» ОСОБА_10 , за версією досудового розслідування, переслідуючи злочинні наміри, спрямовані на незаконне заволодіння бюджетними коштами, проводять неналежним чином виконання робот з капітальних та поточних ремонтів на об?єктах, шляхом завищення фактичних об?ємів виконаних робіт, вартості матеріалів, в результаті чого вносять завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 та передають на підпис.

Зі свого боку достовірно знаючи, що до актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 внесені недостовірні відомості щодо об?ємів виконаних робіт, у зв?язку зі закінченням фінансового року, підписує вказані офіційні документи.

За версією досудового розслідування, у ході виконання договору, посадові особи КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ» здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

За результатами виконання доручення, наданого слідчим в порядку ст. 40 КПК України, та у рамках проведення негласних слідчих розшукових дій, оперативним підрозділом УСР в Одеській області, за версією слідства, встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний зокрема директор ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , який за місцем мешкання може зберігати речі та документи, які мають значення речових доказів по справі, місять на собі відомості, що становлять собою сукупність доказів у вчиненні кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення.

Так, 03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- 15 аркушів формату А-4, з чорновими записами;

- блокнот в чорній шкіряній обкладинці з чорновими записами;

- рахунок на оплату №2067від 26.11.2025 на 3 аркушах;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy Fold7» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою «Київстар» НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету «NPUS138452».

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Отже, використане законодавцем формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості» вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що предметом досудового розслідування зазначеного кримінального провадження є ймовірна неправомірна діяльність посадових осіб КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ», які здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

Натомість, за версією досудового розслідування, директор ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_8 , директор ТОВ «Південьенергомонтаж» ОСОБА_9 , директор ПП «КБ Теплоенерго» ОСОБА_10 переслідуючи злочинні наміри, спрямовані на незаконне заволодіння бюджетними коштами, проводять неналежним чином виконання робот з капітальних та поточних ремонтів на об?єктах, шляхом завищення фактичних об?ємів виконаних робіт, вартості матеріалів, в результаті чого вносять завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 та передають на підпис.

Зі свого боку достовірно знаючи, що до актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 внесені недостовірні відомості щодо обсягів виконаних робіт, у зв?язку зі закінченням фінансового року, підписує вказані офіційні документи.

Органом досудового розслідування встановлено, що бухгалтер ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_11 знаходячись в офісному приміщенні на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою місто Одеса, вулиця Транспортна, будинок, 5-а, ймовірно, за вказівкою ОСОБА_12 вносить до офіційних документів недостовірні відомості в частині завищення обсягів виконаних робіт.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наразі існує необхідність в дослідженні вилучених документів, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути предметами експертного дослідження, за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину, зокрема вказані документи можуть містити відомості щодо можливого зловживання службовими особами КП «Теплопостачання міста Одеси» своїм службовим становищем, здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану. Крім того, вилучені речі та документи можуть містити відомості щодо підтвердження факту наявності договірних відносин між вказаними суб`єктами господарювання.

Відтак, потреба у накладенні арешту на майно обумовлена необхідністю проведення їх огляду та вивчення, за наслідком чого буде встановлена необхідність або його подальшого утримання як доказу у провадженні, або можливість повернення власнику як такого, що не містить на собі відомостей, важливих для з`ясування обставин вчинення злочину.

При цьому, колегія суддів враховує, що вилучений мобільний телефон, може містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі зв`язки (листування) посадових осіб КП «Теплопостачання міста Одеси», ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ» із директором ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_8 .

Апеляційний суд наголошує, що накладення арешту необхідне для проведення огляду мобільного телефону з метою, зокрема, встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказане майно, тому не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вилучені документи не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінальних правопорушень, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що арешт може бути накладений не лише на майно підозрюваного, але і у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час огляду речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегли у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах чинного законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК України дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахувала наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення для осіб, в інтересах яких подані апеляційні скарга, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційних скарг - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 171-174, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4