26.02.2026 Справа № 756/1709/26
№ 756/1709/26
№ 1-кс/756/395/26
У Х В А Л А

іменем України

26 лютого 2026 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000982, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2026 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 04.02.2026 під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні прокурор зазначає, що Оболонським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, а Київською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 12.04.2025.

Прокурор вказує, що до СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві надійшли узагальнені матеріали з Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки «Центр» ДПСУ з приводу виявлення факту заволодіння грошовими коштами, шахрайським шляхом, невстановленими особами суб`єкту господарської діяльності під час проведення тендерної закупівлі де замовником є ДПСУ, чим завдано збитки державі у великому розмірі.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ДПСУ було здійснено закупівлю військовою частиною НОМЕР_1 ДПСУ (ідентифікатор закупівлі UA-2024-09-17-006411-а) в кількості 14 128 комплектів засобів індивідуального обігріву на загальну суму 599 999, 94 грн. в ТОВ «Імекс Макс». У ході практичного використання засобів індивідуального обігріву встановлено повну невідповідність засобів індивідуального обігріву технічній специфікації МО України на предмети для речового забезпечення ТС A01XJ.13995-441:2023(01), а саме тривалість дії тепловіддачі максимум 2 години замість заявлених 6-ти, максимальна температура нагріву 61°С, замість заявлених максимально 50°С. Також всупереч вимогам вищезазначених ТС A01XJ.13995-441:2023(01) п.3.2 «Вимоги безпеки» - матеріал, з якого виготовляються засоби індивідуального обігріву, що практично використовуються - є легкозаймистим та активно підтримує горіння з елементами плавлення.

Крім того, 15.01.2025 Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України укладено договір від 15.01.2025 № 03-25 на постачання 250000 засобів індивідуального обігріву, виготовлених у відповідності до вимог Технічної специфікації (Далі - ТС) A01XJ.13995-441:2023(01), тип предмета - тип 1, маркування якого, згідно технічного опису, що є додатком до договору, повинно відповідати вимогам п.3.1.6 ТС A01XJ.13995-441:2023(01) та містити зображення емблеми Державної прикордонної служби України, напис «ВЛАСНІСТЬ ДПСУ, НЕ ДЛЯ ПРОДАЖУ», на суму 5 985 000 грн. ( в т.ч. ПДВ 20% - 997500 грн), вартість 1 комплекту склала 23,94 грн. Поставлена продукція до ДПСУ з боку ТОВ «Імекс Макс», окрім виявлення ознак підроблення, не відповідає Технічній Специфікації A01XJ.13995-441:2023(01) Міністерства оборони України та вимогам тендерної документації.

Під час проведення досудового розслідування, працівниками ГВВБ «Центр» на виконання доручень слідчого наданого в порядку ст. 40 КПК України, було проведено огляд складського приміщення (ангар) розташованого на території що використовується Центральною базою зберігання та постачання Державної прикордонної служби України, що розташована Київській області, с. Савинці, пров. Вишневий, 11, яка належить на праві власності Державній прикордонній службі України. У ході проведення огляду було виявлено та в подальшому вилучено: зразки товару засоби індивідуального обігріву (тип 1), у кількості одна картонна коробка маркована та упакована виробником ТОВ «ІМЕКС МАКС», торгова марка «МАМО», загальною кількістю 50 (п`ятдесят) комплектів, до складу одного комплекту входить 6 індивідуальних грілок. Загальна кількість 300 штук.

Крім того, при виконанні доручення було проведено огляд на території військової частини, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить Державній прикордонній службі України, де виявлено: засоби індивідуального обігріву (тип 1), загальною кількістю 14 128 штук поставлені до військової частини № НОМЕР_1 ДПСУ на виконання умов договору № 529 - 24 від 16.10.2024 року у кількості 50 (п`ятдесят) комплектів, до складу одного комплекту входить 6 індивідуальних грілок. Загальна кількість 300 штук.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено судову - товарознавчу експертизу, згідно висновку експерта № СЕ - 19/111-25/43048 - ТВ від 13.08.2025 в частині засобів індивідуального обігріву поставлених на виконання умов договорів № 529-24 укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 ДПСУ та ТОВ «Імекс Макс» від 16.10.2024 року та договору № 03-25 укладеного між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель та ТОВ «Імекс Макс» від 15.01.2025 року. Згідно висновку експерта встановлено, що «3.1.3. - технічні вимоги, п. 3.1.4. - вимоги до матеріалів - значення середньої температури поверхні виробів перевірених на стійкість до підвищеної температури, п. 3.1.6.1. - маркування - наявність пакувального листа та паперової етикетки, п. 3.1.6.2. - маркування споживчої тари (паперова етикетка), які видаються користувачу - наявність знака відповідності. п. 3.1.6.3. - маркування транспортної тари - наявність знака відповідності, п. 3.6. - гарантії постачальника (виробника) - гарантійний строк зберігання предмета - не відповідають вимогам зазначеним в технічній специфікації МО України А01XJ.13995-441:2023(01).

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено судову - товарознавчу експертизу, згідно висновку експерта № СЕ-19/111-26/23-ТВ, фактичні характеристики товару (засоби індивідуального обігріву), придбаного відповідно до договору № 03-25 від 15.01.2025, укладеного між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПС України та ТОВ «Імекс Макс», при умові, що всі поставлені товари ідентичні зразкам, які піддавались випробуванням, за показниками, по яким проводилось випробування та співставлення з вимогами, зазначеними в технічній специфікації МО України ТС А01XJ.13995-441:2023(01), п. 3.1.3. - технічні вимоги: значення середньої температури поверхні виробів на стійкість до підвищеної температури, п. 3.1.4. - вимоги до матеріалів - стійкість до впливу високих температур, п. 3.1.6.1. - маркування етикетки, - наявність пакувального листа та паперової етикетки, п. 3.1.6.2. - маркування споживчої тари (паперова етикетка), які видаються користувачу - наявність знака відповідності. п. 3.1.6.3. - маркування транспортної тари - наявність знака відповідності, п. 3.6.- гарантії постачальника (виробника) - гарантійний строк зберігання предмета - не відповідають.

У подальшому, під час проведення обшуку 04.02.2026, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 були вилучені предмети, які потребують детального вивчення, проведення відповідних експертиз та аналізу, оскільки достатньо підстав вважати, що вони (наявна у них інформація) можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон «iPhone 16 pro max»; ?аркуші паперу із рукописними написами ОСОБА_4 на 7 арк.;

04.02.2026 слідчим у кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами, речей та документів вилучених в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою повного та всебічного проведення досудового розслідування, прокурор просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 04.02.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «iPhone 16 pro max», аркуші паперу із рукописними написами ОСОБА_4 на 7 арк., шляхом заборони їх розпорядження та користування.

Прокурор та власниця майна в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином.

25 лютого 2026 року до суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , якою він просив проводити розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав та просив задовольнити. При цьому, вказаною заявою прокурор просить не накладати арешт на мобільний телефон, оскільки в ході його огляду не було встановлено, що він має значення для досудового розслідування.

26 лютого 2026 року до суду надійшла заява власниці майна - ОСОБА_4 , якою вона просила проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення клопотання не заперечує, однак просить не накладати арешт на мобільний телефон.

Ураховуючи неявку прокурора та власниці майна, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення 04.02.2026 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, у тому числі те, що має безпосереднє відношення до даного кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно, яке було вилучено під час проведення обшуку - є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 04.02.2026, майно вилучене під час обшуку 04.02.2026, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000982.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що прокурором своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що майно, зокрема аркуші паперу із рукописними написами ОСОБА_4 на 7 арк. вилучені під час обшуку 04.02.2026, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000982, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт майна.

Разом з цим, з огляду на позицію прокурора про те, що мобільний телефон «iPhone 16 pro max» не стосується обставин вчинення кримінальних правопорушень та не підпадає під ознаки речових доказів, слідчий суддя, з огляду на приписи ст. 26 КПК України, приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на вказане майно не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 04.02.2026 під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на аркуші паперу із рукописними написами ОСОБА_4 на 7 арк., у вигляді заборони користування та розпоряджання будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

В іншій частині вимог клопотання, - відмовити.

Органу досудового розслідування врахувати, що на підставі положення ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1