Справа №295/3334/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001369 від 18.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 369 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 14.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ОСОБА_7 призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 14.01.2026 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_7 , призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №21 від 19.01.2026 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_7 , вважається таким, що вибув у відрядження у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з метою проходження курсу базової загальновійськової підготовки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №21 від 20.01.2026 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_7 , вважається таким, що прибув у відрядження із військової частини НОМЕР_1 у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з метою проходження курсу базової загальновійськової підготовки.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє безперервно по цей час.

16.02.2026 ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з командиром 2 навчальної роти 3 навчального батальйону навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , що у АДРЕСА_1 , запропонував останньому надати неправомірну вигоду в розмірі 500000 гривень для забезпечення безперешкодного виходу з розташування підрозділу 2 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 з метою ухилення від військової служби та подальшого переміщення транспортним засобом за межі території зазначеної військової частини.

ОСОБА_7 не пізніше 21.02.2026 з метою ухилення від військової служби попрохав свого знайомого ОСОБА_4 сприяти йому в дезертирстві, а також надати неправомірну вигоди командиру 2 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 .

21.02.2026 ОСОБА_7 на території навчального табору військової частини НОМЕР_2 , що у АДРЕСА_1 , під час зустрічі із ОСОБА_8 , запевнив останнього, що 24.02.2026 грошові кошти привезе його знайомий - ОСОБА_4 .

21.02.2026 ОСОБА_7 під час телефонної розмови із ОСОБА_4 попрохав останнього прибути із грошовими коштами на територію Житомирської області 24.02.2026, зазначивши, що час та інші відомості вкаже додатково.

Надалі ОСОБА_7 23.02.2026 на території навчального табору військової частини НОМЕР_2 , що у АДРЕСА_1 , під час зустрічі із ОСОБА_8 вказав, що надасть за забезпечення безперешкодного виходу шляхом транспортування із розташування підрозділу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 грошові кошти у виді неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США готівкою, а також в присутності ОСОБА_8 по телефону домовився із ОСОБА_4 про прибуття останнього 24.02.2026 у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області на АЗС « UPG», куди його із місця розташування підрозділу території військової частини НОМЕР_2 повинен доставити ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 з метою уникнення можливої перевірки правоохоронними органами на причетність до військової служби під час руху транспортним засобом, вказав з метою переодягнення ОСОБА_4 також взяти для нього цивільний одяг.

Близько 12:05 год 24.02.2026 ОСОБА_4 прибув на АЗС «UPG» розташовану у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, куди із місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 прибув ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 автомобілем марки «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_4 .

24.02.2026 близько 12:10 год під час зустрічі у салоні автомобіля «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 в присутності останнього надав ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 10000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 432982 грн.

В подальшому ОСОБА_7 вийшов разом із ОСОБА_4 із автомобіля марки «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_4 , та сів у салон автомобіля марки «Nissan Quashqai» р.н. НОМЕР_5 , з метою подальшого руху у напрямку Хмельницької області, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 одразу ж був затриманий працівниками Державного бюро розслідувань.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у пособництві в закінченому замаху на дезертирство, тобто самовільному залишені місця служби, з метою ухилитися від військової служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 408 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, а також у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої службового становища, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція якого передбачає покарання покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Слідчий зазначив, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заявою ОСОБА_8 від 18.02.2026 про вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 18.02.2026, 23.02.2026 та 25.02.2026 про обставини пропонування ОСОБА_7 неправомірної вигоди за забезпечення безперешкодного виходу з розташування підрозділу 2 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 з метою ухилення від військової служби та подальшого переміщення транспортним засобом за межі території зазначеної військової частини, а також надання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 24.02.2026 неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США;

- протоколом огляду транспортного засобу - автомобіля марки «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_4 належного ОСОБА_8 , в якому вилучено грошові кошти в сумі 10000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, які надавались в якості неправомірної вигоди 24.02.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для ОСОБА_8 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеконтролю особи ОСОБА_7 , від 23.02.2026;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- відомостями із військовим частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо проходження військової служби ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

У клопотанні слідчий послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком до дванадцяти років.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема на осіб, яких необхідно допитати як свідків з приводу обставин, які розслідується у кримінальному провадженні та інших осіб, з якими надалі ймовірно виникне потреба додатково їх допитати чи провести за їх участі інші процесуальні дії, з метою зміни останніми показів на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та схиляти свідків до зміни показань у кримінальному провадженні як особисто так і через своїх знайомих у військовій частині НОМЕР_2 .

В обґрунтування ризику, передбаченого 4 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати кримінальному правопорушенню, зокрема, впливати на інших осіб, які на теперішній час не допитані у кримінальному провадженні з приводу обставин одержання неправомірної вигоди та дезертирства.

Крім того, ОСОБА_4 є жителем іншої області та може належним чином не виконувати обов`язки підозрюваного у вигляді неявки до слідчого, прокурора, суду.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та схиляти їх до показань, які виправдовуватимуть підозрюваного.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваногоОСОБА_4 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, зазначивши, що має сталі соціальні з`язки та не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Повідомив, що повністю усвідомлює ситуацію, що склалася, глибоко шкодує про вчинені ним дії, на момент вчинення яких не до кінця розумів їх наслідки. Підтвердив, що дійсно мав передати кошти на прохання ОСОБА_7 та розумів мету такої передачі грошових коштів. Зобов`язався повністю співпрацювати зі слідством, надавати правдиві свідчення.

Захисник ОСОБА_10 подав до суду письмове заперечення на клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, зазначивши, що клопотання підлягає частковому задоволенню застосуванню ддо підозрюваного більш м`якого запобіжногог заходу з визначенням застави в розмірі 100000, 00 грн. Зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, є єдиним працездатним членом сім`ї та її єдиним годувальником, дружина є особою з інвалідністю другої групи, за якою підозрюванийй фактично доглядає. Проживаюча разом з родиною ОСОБА_4 його теща ОСОБА_11 є особою з інвалідністю І групи.

Також зазначив, що ОСОБА_4 не був повністю обізнаний у ситуації, що склалася, його роль була суто технічною та заключалася у переданні грошових коштів.

Враховуючи гостру необхідність підорзюваного у догляді та забезпеченні малолітніх дітей, наяваності у родині осіб з інвалідністю, а також перебування у трудових правовідносиннах за місцем постійного місця роботи, адвокат ОСОБА_10 просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби в період часу з 23:00 год до 06:00 год, поклавши відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебувають матеріали кримінального провадження №0001369 від 18.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 369 КК України.

24.02.2026 о 13 год. 47 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України на території АЗС «UPG» у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.408 КК України та проведено особистий обшук затриманого.

25.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Частина 2 ст. 15 ч. 4 ст. 408 КК України встановлює відповідальність за закінчений замах на дезертирство, вчинений в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці та карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Частина 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України встановлює відповідальність за закінчений замах на пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб та карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішуває це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором та слідчим поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 369 КК України.

Однак слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.

Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені та оцінені фактичні дані, які містяться в таких документах:

- протоколі прийняття заяви ОСОБА_8 від 18.02.2026 про вчинення злочину;

- показаннях свідка ОСОБА_8 від 18.02.2026, 23.02.2026 та 25.02.2026 про обставини пропонування ОСОБА_7 неправомірної вигоди за забезпечення безперешкодного виходу з розташування підрозділу 2 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 з метою ухилення від військової служби та подальшого переміщення транспортним засобом за межі території зазначеної військової частини, а також надання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 24.02.2026 неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США;

- протоколі огляду транспортного засобу - автомобіля марки «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_4 належного ОСОБА_8 , в якому вилучено грошові кошти в сумі 10000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, які надавались в якості неправомірної вигоди 24.02.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для ОСОБА_8 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеконтролю особи ОСОБА_7 , від 23.02.2026;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- повідомленні про підозру ОСОБА_4 ;

- відомостями із військовим частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо проходження військової служби ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, в тому числі долучених захисником ОСОБА_10 до заперечень на клопоттання.

Щодо ризиків.

Ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим суддею враховано, що наведені в сукупності обставини, надані пояснення як самого підозрюваного, так і його захисника, прокурора, можуть переконати об`єктивного спостерігача у наявності на обґрунтованості ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які він посилається в клопотанні, а саме - ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання, в тому числі до 12 років позбавлення волі. Усвідомлюючи невідворотність суворого покарання, підозрюваний може уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування. Слідчий суддя погоджується з обгрунтуванням слідчого, що існує ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого ч. 3 ст. 177 КПК України слідчий зазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема на осіб, яких необхідно допитати як свідків з приводу обставин, які розслідується у кримінальному провадженні та інших осіб, з якими надалі ймовірно виникне потреба додатково їх допитати чи провести за їх участі інші процесуальні дії, з метою зміни останніми показів на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та схиляти свідків до зміни показань у кримінальному провадженні. Вплив на свідків через начебто знайомих у підозрюваного у військовій частині НОМЕР_2 прокурором не доведений.

Підозрюваний може іншим чином перешкоджати кримінальному правопорушенню, зокрема, впливати на інших осіб, які на теперішній час не допитані у кримінальному провадженні з приводу обставин одержання неправомірної вигоди, що вказує на наявність та обгрунтування ризику, передбаченого 4 ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Крім того, зважаючи на наявність зазначених вище ризиків та те, що на даний час не проведено всіх слідчих дій з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя вважає ці обставини такими, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя визначає заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 266240, 00 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у строк дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира.

На переконання слідчого судді саме така сума застави за встановлених фактичних обставин зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі її внесення, бути достатнім стримуючим фактором для запобігання ризиків, доведених прокурором.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.176 - 178, 182-183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.04.2026.

Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 266240, 00 (двісті шістидесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), у строк дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира, одержувач: ТУ ДСА України в Житомирській області, код: 26278626, розрахунковий рахунок: UA0000277, банк: ДКСУ м. Київ.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;

- не відлучатися з Хмельницького району Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави вважати з моменту внесення застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1