Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5510/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/128/26
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 березня 2026 року з визначенням розміру застави,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 27 березня 2026, визначено розмір застави в сумі 133120 грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , докази, на які посилається у клопотанні прокурор, вважав, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як взяття під варту, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважав необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 133120 грн., яка на думку суду, є достатньою для запобігання ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала винесена на припущеннях прокурора.

Просить врахувати, що провів два з половиною роки на передовій, захищаючи суверенітет, незалежність, народ та державні кордони України та отримав поранення.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, носінні, зберіганні, збуту бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а саме за ч.1 ст.263 КК України.

Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_6 27.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, він не має міцних соціальних зв`язків, хоча зі слів ОСОБА_6 він є одруженим і має на утриманні неповнолітню дитину, але вони тривалий час проживають за межами України, не працює, це свідчить, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_6 , на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

Колегія суддів, не приймає доводи підозрюваного ОСОБА_6 , що він є військовослужбовець та бажає повернутися на службу, оскільки останній раніше вже вчинив самовільне залишення військової частини, незаконно придбав та зберігав наркотичні речовини та на даний час перебуває в СЗЧ і на військову службу не повернувся, що свідчить про поведінку ОСОБА_6 , який на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи підозрюваного ОСОБА_6 , що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та обрав ОСОБА_6 запобіжний захід, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється, особі підозрюваного та є достатнім для виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Відсутність намірів ухилятися від органів досудового розслідування та суду, не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки згідно до підозри зазначені обставини не стримали його від протиправної, неконтрольованої поведінки, він підозрюється у збуті осколкових ручних гранат, вибухових речовин, а тому лише тримання під вартою з заставою, зможе гарантувати дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя визначив заставу, розмір якої відповідає тяжкості вчиненого злочину та не може вважатися завідомо непомірним для обвинуваченого.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 березня 2026 року з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4