ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 11.09.2023 Самарським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 22.11.2023 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, покарання не відбув;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 19 квітня 2026 року включно, залишивши без змін визначений розмір застави та обсяг обов`язків, пов`язаних з її внесенням.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 15 років, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того судом взято до уваги, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, судом залишено без змін раніше визначений розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та обсяг обов`язків, пов`язаних з її внесенням, який достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Зменшити визначений альтернативний вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді застави до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_7 перебуває під вартою з 12.07.2024 року, тобто 19 місяців, що не є розумним строком.

Зазначає, що ОСОБА_7 не буде залишити приміщення квартири, чи іншого визначеного судом міста, згоден на цілодобовий домашній арешт, обіцяє не порушувати покладених на нього обов`язків судом до направлення його до військової частини для проходження служби, оскільки має письмову згоду керівництва в/ч НОМЕР_1 на проходження військової служби за контрактом.

Щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує, що враховуючи військовий стан на території України, перетин кордону України чоловіками у віці від 18 до 60 років заборонений, що нівелює існування вказаних ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001038 від 12.07.2024 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17 лютого 2026 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи обвинуваченого не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, небезпідставність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення достатньою для продовження запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованого кримінального правопорушення.

В даному випадку, на переконання колегії суддів, обвинувачення не є вочевидь безпідставним, а причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, а саме переховування.

Також існує і є вагомим ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, потерпілу та експертів у цьому кримінальному провадженні, з огляду не те, що вони ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений може незаконно впливати на вказаних осіб з метою спонукання їх до зміни своїх показань чи відмови від надання свідчень у судовому провадженні, з чим погоджується колегія суддів.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він небезпідставно обвинувачується в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке є особливо тяжким, вчиненим проти життя та здоров`я особи в період іспитового строку та має непогашені судимості, що свідчить про його стійку протиправну поведінку та вказує на ризик можливості вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, а вищенаведені обставини поза розумним сумнівом підтверджують продовження існування встановлених ризиків, і те, що запобігти їх реалізації можливо тільки шляхом продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також, враховуючи тяжкість та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, особу обвинуваченого, беручи до уваги, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що залишений без змін судом першої інстанції альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів, який був раніше до нього обраний, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та буде для нього вагомим стримуючим фактором, а достатніх підстав для зменшення розміру альтернативної застави, як на цьому наполягає сторона захисту, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника вищевказані обставини не спростовують, оскільки полягають в упередженій переоцінці обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, яка не відповідає їх дійсному змісту.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4