Справа № 127/6811/26
Провадження №11-сс/801/247/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2026 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2026 року задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000925, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України арешту майна, вилученого 27 лютого 2026 року за результатами проведеного обшуку.

Накладено арешт на мобільний телефон «Samsung А52» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із sim-карткою НОМЕР_3 , а також на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені в ході обшуку мобільний телефон визнані речовими доказами та невжиття заходів забезпечення кримінального провадження може мати наслідком їх знищення чи відчуження, що може перешкодити завданням кримінального провадження

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2026 року в частині арешту транспортного засобу через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження. Просить постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що вилучення під час обшуку транспортного засобу є незаконним, оскільки таке майно не ходило до переліку предметів, щодо якого було надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі слідчого судді від 24.02.2026 про надання дозволу на проведення обшуку. Окрім того транспортний засіб не відповідає критеріям речового доказу, які визначені у статті 98 КПК України. Вказує також на те, що на момент звернення із клопотанням про арешт майна жодній особі не було повідомлено про підозру.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника власника майна, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. При цьому наголосив, що слідчим на цей час підготовлено повідомлення про підозру ОСОБА_8 , вручення якої має відбутись 25.03.2026, про що йому та захиснику надіслано повідомлення (повістка про виклик).

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просили задовольнити у повному об`ємі.

Інший учасник (третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт) будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду не з`явився, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавав. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна щодо вилученого транспортного засобу є необґрунтованими та такими що не відповідають положенням кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень статті 131 КПК України арешт майна (пункт сьомий частини другої статті 131 КПК України) є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За нормативним визначенням, що міститься у частині першій статті 170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Кримінальний процесуальний закон виділяє чотири підстави, з метою забезпечення яких можливо накладення арешту в рамках кримінального провадження (частина друга статті 170 КПК України):

-збереження речових доказів;

-спеціальна конфіскація;

-конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частинами третьою - шостою статті 170 КПК України окреслено коло осіб, щодо майна яких може бути застосовано арешт, в залежності до мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, у випадку збереження речових доказів (пункт перший частини другої статті 170 КПК України) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою забезпечення спеціальної конфіскації (пункт другий частини другої статті 170 КПК України) арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З метою забезпечення конфіскації майна (пункт третій частини другої статті 170 КПК України) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Насамкінець з метою забезпечення відшкодування шкоди (пункт четвертий частини другої статті 170 КПК України) допускається накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Установлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000925, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фатом імовірної організації громадянами України незаконного переправлення осіб через державний кордон поза встановленими пунктами пропуску за грошову винагороду.

В ході досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2026 слідчим отримано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу автомобіля марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 з метою виявлення та вилучення грошових коштів, чорнових записів, комп`ютерного обладнання, комплектуючих (електронних носіїв, флеш накопичувачів, системних дисків ПК, ноутбуків, планшетів), банківських карток, мобільних терміналів, а також sim-карток мобільних операторів (ухвала № 127/5927/26) (арк. 9).

У ході виконання вищезгаданого судового рішення 27.02.2026 слідчим ОСОБА_9 у місті Жмеринка Вінницької області проведено обшук, у ході якого вилучено мобільний телефон «Samsung А52» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із sim-карткою НОМЕР_3 , а також автомобіль марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (арк. 10-12).

Постановою слідчого від 27.02.2026 вилучені в ході обшуку предмети (мобільний телефон та транспортний засіб) визнані речовими доказами (арк. 14).

За змістом частини першої статті 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Системний аналіз цієї норми кримінального процесуального закону дає підстави виснувати, що оцінка доказів та прийняття рішення, у тому числі щодо підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, приймається із урахуванням положень кримінального процесуального закону, що регулюють відповідне правозастосування.

Як убачається із поданого клопотання (арк. 1-4), необхідність арешту майна слідчий обґрунтував необхідністю збереження речових доказів (пункт перший частини другої статті 170 КПК України), а також з метою забезпечення конфіскації майна (пункт третій частини другої статті 170 КПК України).

Оцінюючи ці підстави суд зазначає, що відповідно до положень частини п`ятої статті 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. При цьому на момент звернення із клопотанням про арешт майна ОСОБА_8 не було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на відсутність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою забезпечення його конфіскації.

Стосовно ж підстав арешту майна з метою збереження речових доказів, суд вже зазначав, що з цією метою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Критерії речових доказів вкладені у частині першій статті 98 КПК України та зазначено, що під речовими доказами необхідно розуміти матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи питання про те, чи відповідає майно критеріям речового доказу, визначеними частиною першою статті 98 КПК України, насамперед необхідно з`ясувати, чи містять такі об`єкти сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У клопотанні слідчого про арешт майна жодним чином не відображено індивідуальних особливостей транспортного засобу, які можна ідентифікувати у якості речового доказу.

Більш того, звертаючись із клопотанням про проведення обшуку (арк. 9), слідчий зазначив про наявність підстав вважати, що ОСОБА_8 планує організувати піший перехід державного кордону України іншою особою, що у свою чергу вказує на те, що вилучений транспортний засіб не являється знаряддям кримінального правопорушення.

Окрім того суд враховує положення статей 234-236 КПК України, системний аналіз яких вказує на можливість вилучення під час обшуку предметів, речей та документів, зазначених у судовому рішенні, яким надано дозвіл на проведення такої слідчої дії. При цьому звертаючись до слідчого судді із клопотання про обшук автомобіля марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , слідчий не ставив питання про його вилучення, та відповідно ухвала суду не містить вказівки про надання дозволу на вилучення цього транспортного засобу.

За вищенаведених обставин висновки слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна) щодо транспортного засобу не ґрунтуються на законі.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2026 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000925, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України арешту майна скасувати.

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000925, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України арешту майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на влучений 27 лютого 2026 року за результатами проведеного обшуку мобільний телефон «Samsung А52» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із sim-карткою НОМЕР_3 .

Відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Kona», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: