Справа № 357/490/25
У Х В А Л А

16 лютого 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000128 від 27.10.2023 року за ч. 4 ст. 408 КК України,

У С Т А Н О В И В:

.02.2026 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу.

В судове засідання прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 не з`явилися, надали до суду заяви в яких просять клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 проводити без їх участі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заяви прокурора та слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-IX, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. ст. 4, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно зі ст. 11, 16 Статуту кожен військовослужбовець повинен бути дисциплінованим, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

21.04.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 100 від 21.04.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира 2 навчального механізованого взводу викладача 2 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 45 від 14.02.2023 капітана ОСОБА_5 призначено на посаду командира 3 навчального взводу викладача 3 навчального курсу (підготовки сержантів базового та середнього рівня) школи піхотинця.

Будучи військовослужбовцем, капітан ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Однак, під час проходження військової служби капітан ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, командир 3 навчального взводу викладач 3 навчального курсу (підготовки сержантів базового та середнього рівня) школи піхотинця військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у Федеративній Республіці Німеччина 35037 Marburg Neustadt 23, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, 12.10.2023 не з`явився на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , після чого проводить час на власний розсуд за межами України, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , інших органів військового управління та правоохоронних органів по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у дезертирстві, тобто у нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилення від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Тим самим, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .4 ст.408 КК України.

В подальшому, в ході досудового розслідування, встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не надалось можливим, оскільки останній за фактичним місцем проживання відсутній.

14.11.2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, досудове розслідування зупинено.

Приймаючи до уваги, що будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України ОСОБА_5 з місця постійного проживання зник, про місце свого знаходження слідство не повідомив і на даний час місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено, у зв`язку з чим слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Однак, вказане клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки до нього не долучено дані про вручення підозрюваному копій зазначеного клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 188 КПК України одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу подається клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даний час не може бути розглянуте слідчим суддею, оскільки підозрюваний, як вбачається з клопотання, переховуючись від органів досудового розслідування зник з місця постійного проживання і місце його знаходження в даний час не відоме, а ст. 193 КПК України визначено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється за обов`язкової участі підозрюваного.

З огляду на викладене, клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 184, 193 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000128 від 27.10.2023 року за ч. 4 ст. 408 КК України - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_6