Справа № 405/1691/26
провадження № 1-кс/405/954/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчий слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , яке погоджене з начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000164 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, який зареєстрований та проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив:

до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчий слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що не одружений, не працює, не має утриманців, не заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтованість підозри та наявність ризиків, зазначених у клопотанні, не заперечував.

Захисник підтримав позицію підзахисного.

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного, захисника слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000164 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, о 02 год. 23 хв. 19.03.2026., затримано ОСОБА_4 на підстав ст. 208 КПК України.

19.03.2026, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, слідчим повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно до якої: 24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою завдання шкоди державній безпеці України, ослаблення держави, підриву її економічної та інформаційної безпеки, дестабілізації діяльності органів державної влади в умовах правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України та затвердженого Верховною Радою України, вчинив дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2025 о 05 год. 32 хв. громадянин ОСОБА_4 , діючи з власної ініціативи, використовуючи свій аккаунт в месенджері «Telegram» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з номером НОМЕР_1 , встановив контакт з користувачем облікового запису під нікнеймом « ОСОБА_8 », з номером НОМЕР_2 , якому повідомив, що дізнався про нього від користувача месенджера «Telegram» з ідентифікатором « ОСОБА_9 », та запропонував свої послуги щодо здійснення фото- та відеофіксації об`єктів за грошову винагороду.

У ході подальшого листування ОСОБА_4 висловлював негативне ставлення до діяльності органів державної влади України та повідомив про готовність діяти на шкоду державним інтересам України.

Таким чином, 03.12.2025 о 09 год. 42 хв. ОСОБА_4 отримав від користувача облікового запису « ОСОБА_8 » з номером НОМЕР_1 перше завдання щодо здійснення фото- та відеофіксації території нафтобази та прилеглої місцевості, розташованої за географічними координатами НОМЕР_4 (нафтобаза ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_4», за адресою: АДРЕСА_4), а також проведення спостереження за наявністю руху транспорту, рівнем завантаженості об`єкта та загальною обстановкою на ньому.

Реалізуючи вказане завдання, 03.12.2025 у період часу з 13 год. 24 хв. по 14 год. 04 хв. ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон, здійснював фото- та відеофіксацію внутрішньої та прилеглої території зазначеної нафтобази.

У подальшому ОСОБА_4 систематично надсилав отримані фото- та відеоматеріали користувачу « ОСОБА_8 » за допомогою свого аккаунта « ОСОБА_10 » з номером НОМЕР_1 месенджера «Telegram», одночасно інформуючи про зафіксовані обставини, зокрема: рух автотранспорту, що здійснює в`їзд та виїзд з території об`єкта, наявність працівників на території та інші елементи обстановки.

Крім того, ОСОБА_4 , використовуючи функціональні можливості сервісу «Google Maps», здійснив пошук та ідентифікацію вказаного об`єкта, після чого сформував його графічне зображення (скріншот) з відображенням вигляду місцевості зверху, із подальшим позначенням та описом розташування об`єктів, що знаходяться на території нафтобази, та передав зазначені матеріали «ОСОБА_8».

За виконання вказаного завдання ОСОБА_4 отримав грошову винагороду у розмірі 1500 гривень, яка була перерахована на належну йому банківську картку.

08.12.2025 о 13 год. 44 хв. ОСОБА_4 отримав від невстановленої особи, яка використовує обліковий запис (нікнейм) « ОСОБА_8 » з номером НОМЕР_2 , повторне завдання щодо здійснення фото- та відеофіксації об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Реалізуючи вказане завдання, 08.12.2025 о 14 год. 26 хв. ОСОБА_4 прибув за зазначеною адресою, де у період часу з 14 год. 27 хв. по 15 год. 24 хв., використовуючи власний мобільний телефон, здійснював фото- та відеофіксацію об`єктів, розташованих поблизу.

У подальшому ОСОБА_4 систематично надсилав отримані фото- та відеоматеріали користувачу « ОСОБА_8 » за допомогою месенджера «Telegram», одночасно інформуючи про зафіксовані обставини, зокрема: адміністративну будівлю суду, будівлю невстановленої державної установи, будівлю, в якій розміщуються підрозділи Національної поліції України, а також будівлю, в якій перебувають військовослужбовці.

Крім того, ОСОБА_4 , використовуючи функціональні можливості сервісу «Google Maps», здійснив пошук та ідентифікацію вказаного об`єкта, після чого сформував його графічне зображення (скріншот) з відображенням вигляду місцевості зверху, із подальшим позначенням та описом розташування об`єктів, що знаходяться поблизу зазначеної адреси, та передав зазначені матеріали «ОСОБА_8».

За виконання вказаного завдання ОСОБА_4 отримав грошову винагороду у розмірі 1500 гривень.

11.12.2025 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 отримав від невстановленої особи, яка використовує обліковий запис (нікнейм) « ОСОБА_8 », повторне завдання щодо здійснення фото- та відеофіксації об`єктів, розташованих за географічними координатами НОМЕР_3.

Реалізуючи вказане завдання, 11.12.2025 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув за зазначеними координатами, де у період часу з 16 год. 06 хв. по 16 год. 17 хв., використовуючи власний мобільний телефон, здійснював фото- та відеофіксацію об`єктів, розташованих поблизу.

У подальшому ОСОБА_4 систематично надсилав отримані матеріали користувачу « ОСОБА_8 », одночасно інформуючи про зафіксовані обставини, у тому числі щодо розташування будівлі та контрольно-пропускного пункту військової частини, наявності військовослужбовців, а також інших характеристик об`єкта.

15.12.2025 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 отримав чергове завдання щодо здійснення фото- та відеофіксації об`єктів за адресою: АДРЕСА_3.

Реалізуючи вказане завдання, 15.12.2025 у період часу з 15 год. 59 хв. по 16 год. 48 хв. ОСОБА_4 здійснив фото- та відеофіксацію зазначеної території та передав відповідні матеріали, повідомивши про наявність мережі трубопроводів.

26.12.2025 ОСОБА_4 отримав чергові завдання щодо здійснення фото- та відеофіксації об`єктів, у тому числі військового призначення та об`єктів критичної інфраструктури, за різними координатами, які виконав, здійснивши фото- та відеофіксацію, а також передавши інформацію про розташування військовослужбовців, техніки та інфраструктури.

Крім того, цього ж дня ОСОБА_4 здійснив фото- та відеофіксацію об`єкта енергетичної інфраструктури - трансформаторної підстанції, передавши інформацію про відсутність охорони та засобів відеоспостереження.

03.01.2026 ОСОБА_4 отримав завдання щодо здійснення розвідки об`єкта газотранспортної інфраструктури, яке виконав, встановивши та передавши інформацію про вразливі місця трубопроводу та їх точні координати.

На підставі викладеного досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою завдання шкоди державній безпеці України, систематично виконував завдання невстановленої особи, спрямовані на збір та передачу інформації щодо об`єктів критичної інфраструктури та військових об`єктів, що могли бути використані у підривній діяльності проти України.

18.03.2026 ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій аккаунт « ОСОБА_10 » з номером НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента « ОСОБА_8 », з номером НОМЕР_2 , із завданням забрати «посилку» з таємної схованки типу «схрон», яка знаходиться в точці за координатами 48,49749° С, 32,33151° В та доставити її в іншу надану ним точку.

Реалізуючи вказане завдання, в ніч з 18.03.2026 на 19.03.2026 ОСОБА_4 прибув до визначеної початкової точки координат, де виявив та підняв пакунок чорного кольору та розпочав його переміщення до іншої точки, визначеної користувачем « ОСОБА_8 », після чого в 00 год. 21 хв. 19.03.2026 був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході проведення огляду місця події в пакунку, який ніс ОСОБА_4 було виявлено два фрагмента пластичної речовини білого кольору, яка за висновком спеціаліста УВТС ГУНП в Кіровоградській області, зовні схожа на пластичну вибухову речовину, зазначений об`єкт належить до категорії ІІ (небезпечна), а також засіб підриву - детонатор типу «ЕДПМ».

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: протокол про результати проведення НСрД у формі зняття інформації з електронних інформаційних систем від 12.03.2026 відносно ОСОБА_4 , протокол огляду місця події від 19.03.2026, довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових предметів від 19.03.2026, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 19.03.2026, протокол огляду вмісту спеціального сейф-пакету опломбованого печаткою В24451035, а саме мобільного телефону, що належить ОСОБА_4 , своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

- щодо ризику передбаченого п. 1 - кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 111 КК України, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волік строком на 15 років або довічне позбавлення волі. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 75 КК України (пільгового інституту призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений;

- щодо ризику передбаченого п. 2 - кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинено ним в умовах воєнного стану. Окрім цього, методи за якого ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, ретельно приховувались підозрюваним і були викрити правоохоронними органи без волі на те ОСОБА_4 . Також, з моменту затримання підозрюваного та застосування до нього запобіжного заходу пройшов дуже малий проміжок часу, а стороною обвинувачення на цій стадії досудового розслідування здійснюється збір та відшукання доказів вчинення кримінального правопорушення;

- щодо ризику передбаченого п. 5 - кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинено ним в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, шляхом фотографування об`єктів критичної та військової інфраструктури на території м. Кропивницького.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведено, оскільки не наведено перелік свідків, в тому числі потенційних, на яких підозрюваний міг би впливати.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , не одружений, не має утриманців, постійного місця проживання, характеризуючих даних та відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного сторонами не надавались, відсутність відомостей про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні якого він підозрюється.

Отже, наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати належну поведінку підозрюваного, строк якого слід обліковувати з моменту затримання підозрюваного .

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 177 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення наведеної вище статті процесуального закону, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи положення частини четвертої статті 183 КПК України, а також встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, характер інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, наведені вище обставини свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його застосування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 369-372, 492 КПК України, -

постановив:

клопотання старшого слідчий слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 год. 23 хв. 19.03.2026 до 17.05.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11