Справа № 646/1926/26
Провадження № 1-кп/646/843/2026
У Х В А Л А

04 березня 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання сторони захисту - обвинуваченого та адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні № 0000046 від 29.05.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на час вчинення кримінального правопорушення обіймаючого посаду старшого стрільця 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИВ:

В Основ`янському районному суді міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000046 від 29.05.2023 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Як зазначено у обвинувальному акті, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 115 солдата за мобілізацією ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби XIV (зі Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та який діє на даний час.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 10.01.2023 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого стрільця 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах восиного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.01.2023 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 з метою ухилитися від військової служби.

Таким чином, 10.01.2023 солдат ОСОБА_5 умисно, в умовах воєнного стану вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби.

03.03.2026 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби. В обґрунтування, якого зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності в період дії воєнного стану за статтями 407, 408 КК України не притягувався, добровільно висловив своє бажання продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями письмової згоди т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження обвинуваченим військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вчинення вказаного кримінального правопорушення не заперечував, клопотання захисника від 03.03.2026 підтримав, також заявив усне аналогічне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності з метою продовження проходження військової служби та просив суд задовольнити клопотання сторони захисту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та власне клопотання від 03.03.2026 у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотань обвинуваченого та його захисника не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, вирішуючи заявлені стороною захисту клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, виходить з наступного.

07.09.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Зокрема, вищевказаним Законом доповнено редакцію статті 401 КК України, а саме в частині 5 визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписом ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим вперше.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив своє бажання продовжувати військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє підстави та наслідки закриття кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Враховуючи, що обвинувачений раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 407, 408 КК України, наявні клопотання сторони захисту про намір обвинуваченим ОСОБА_5 продовжити проходження військової служби, і наявна письмова згода т.в.о командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_8 на продовження проходження обвинуваченим військової служби у цій частині, а тому клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

До обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тому, зважаючи на закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав, суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст. 401 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 350, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження № 0000046 від 29.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання ухвалою законної сили скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти.

Зобов`язати т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_8 після набрання цією ухвалою законної сили невідкладно поновити ОСОБА_5 на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1