ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/462/26
Провадження №1-кс/477/161/26
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

16 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000012 від 24 лютого 2026 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2026 року до Вітовського районного суду Миколаївської області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000012 від 24 лютого 2026 року надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 03 березня 2026 року в ході огляду місця події ділянки місцевості, що знаходиться на відстані близько 1 км від вулиці Янтарна в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на трактор колісний, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 24 лютого 2026 року за фактом скидання відходів у невизначеному для цього місці, що може призвести до псування або забруднення земель з попередньою правовою кваліфікацією за частиною першою статті 239 КК України.

03 березня 2026 року під час проведення огляду місця події ділянки місцевості, що знаходиться на відстані близько 1 км від вулиці Янтарна в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області, було виявлено, що ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом трактором, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом до нього, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив вивантаження органічних відходів картоплі на земельній ділянці у невизначеному для цього місці, що може призвести до псування або забруднення земель.

В ході проведення огляду місця події, відібрано зразки ґрунту з місця де були розміщені відходи та зразки органічних відходів, а також вилучено трактор колісний, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Оскільки вилучене майно трактор колісний, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має ознаки речових доказів з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою недопущення знищення чи їх приховування виникла необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вилучене майно із встановленою забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном , через що прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася з даним клопотанням.

У судовому засідання прокурор ОСОБА_5 при розгляді вказаного клопотання покладалася на розсуд суду.

ОСОБА_4 , як володілець вилученого майна в судове засіданні по розгляду клопотання не з`явився, подавши заяву у якій просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, з огляду на те, що за вказані дії притягнутий до адміністративної відповідальності.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, надані докази у підтвердження своїх заперечень, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно з положеннями пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, .

Відповідно до частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ неодноразово у рішеннях зазначав, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Зазначену позицію містить також рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша статті 41 Конституції України).

Згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За вказаного, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які здійснюються на підставі ухвали слідчого судді або суду (за винятком випадків, передбачених цим Кодексом).

Зокрема, частиною третьою статті 132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина п`ята статті 132 КПК України).

Як вбачається з представлених матеріалів, відділом Миколаївської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000012 від 24 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 239 КК України, досудове розслідування в якому проводиться слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за фактом скидання відходів у невизначеному для цього місці, що може призвести до псування або забруднення земель.

За аналізом матеріалів клопотання прокурора, що надійшли на розгляд до слідчого судді вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за частиною першою статті 239 КК України слугувало самостійне виявлення прокурором обставин, за яких невстановлена особа 14 січня 2026 року, поблизу с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області з причепу трактора здійснила скидання відходів у невизначеному для цього місці.

Подальшою перевіркою матеріалів клопотання встановлено і те, що 03 березня 2026 року до ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт уповноваженого працівника поліції про те, що цього ж дня, близько 10.00 години затримано ОСОБА_4 , який керуючи трактором, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом до нього, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив вивантаження органічних відходів картоплі на земельній ділянці поблизу с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області у невизначеному для цього місці.

03 березня 2026 року в період з 11.40 години по 12.25 годину слідчим СВ ВП №; МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 проведено огляд місця події ділянки місцевості, що знаходиться на відстані близько 1 км від вулиці Янтарна в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області під час якого виявлено, що ОСОБА_4 , керуючи трактором, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом до нього, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив вивантаження органічних відходів картоплі на земельній ділянці у невизначеному для цього місці, після чого відібрано зразки ґрунту з місця де були розміщені відходи та зразки органічних відходів, а також вилучено трактор колісний, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Тобто, з матеріалів клопотання прокурора слідує, що вказане клопотання про арешт майна, яке 03 березня 2026 року вилучено у ОСОБА_4 подане в межах кримінального 0000012 від 24 лютого 2026 року за виявлення прокурором обставин, за яких невстановлена особа 14 січня 2026 року, поблизу с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області з причепу трактора здійснила скидання відходів у невизначеному для цього місці.

Тобто внесене прокурором клопотання про арешт майна, що вилучене у ОСОБА_4 здійснено в іншому кримінальному провадженні, а долучені матеріали не підтверджують внесення відомостей до ЄРДР за фактом того, що ОСОБА_4 03 березня 2026 року, керуючи транспортним засобом трактором, марки «Lovol», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом до нього, марки «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив вивантаження органічних відходів картоплі на земельній ділянці у невизначеному для цього місці, що може призвести до псування або забруднення земель.

У відповідності до частини сьомої статті 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

З огляду на те, що за фактом ймовірного вивантаження 03 березня 2026 року органічних відходів картоплі на земельній ділянці у невизначеному для цього місці ОСОБА_4 , відповідні відомості до ЄРДР не вносилися, тому клопотання прокурора про арешт вилученого майна подано поза межами кримінального провадження та відповідно органом досудового розслідування не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що надавало б підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зміст пункту 1 частини третьої статті 132 КПК України вказує, що якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, то застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається.

Тому слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки відомості за фактом вивантаження 03 березня 2026 року органічних відходів картоплі на земельній ділянці у невизначеному для цього місці ОСОБА_4 , всупереч положенням статті 214 КПК України до ЄРДР не внесено, тому здійснення досудового розслідування у цьому випадку суперечить положенням частини третьої статті 214 КПК України.

За таких обставин на даному етапі досудового розслідування встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності власника та володільця майна не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не відповідає законним критеріям та відповідності верховенства права, і буде надмірним втручанням у права власника, за відсутності належного обґрунтування необхідності такого обмеження в законному праві на володіння майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог статті 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000012 від 24 лютого 2026 року про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Роз`яснити слідчому та прокурору у цьому кримінальному провадженні, що за приписами частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7