СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/41/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської обл., українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 27.09.2023 вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к., 24.09.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва несплачену суму штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин,

ВСТАНОВИВ:

Святошинський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. Дане подання обґрунтовується тим, що вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2023 стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 03.11.2023, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України мав би сплинути через два роки, а саме 03.11.2025 року.

Представник Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та засуджений у судове засідання не прибули. Причини неприбуття суду не відомі.

Вислухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути подання за відсутності представника Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та засудженого, а також враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності вказаних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

У судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення подання та просив відмовити в його задоволені у зв`язку з відсутністю перешкод у виконанні покарання у виді громадських робіт.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши подання та матеріали особової справи № 13/2024 стосовно ОСОБА_4 суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 засуджений 27.09.2023 вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к. 24.09.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва йому несплачену суму штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Як вбачається з особової справи № 13/2024 розпорядження, дві копії вироку та ухвала стосовно ОСОБА_4 надійшли до Святошинського районного відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 12.12.2024 та були прийняті до виконання цього ж дня.

16.12.2024 та 24.12.2024 засуджений викликався до органу пробації, однак за викликами не прибув, про чини не неявки не повідомив. У подальшому були проведенні заходи, щодо встановлення його місця перебування, зокрема, направлені матеріали особової справи стосовно ОСОБА_4 з клопотанням про проведення подальших розшукових заходів. Крім того, інспектором Святошинського районного відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області здійсненні виходи за можливою адресою проживання засудженого ОСОБА_4 , в ході перевірки двері ніхто не відчинив, повідомлення про виклик було залишено в дверях помешкання. Станом на 08.12.2025 засуджений до органу пробації не прибув, про причини неявки не повідомив.

Однак, згідно з наданої суду інформації засуджений ОСОБА_4 фактично не виконав призначене судом покарання.

Відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у м. Києві станом на 03.11.2025 ОСОБА_4 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.

Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Ухвала суду про заміну штрафу на громадські роботи ОСОБА_4 набрала законної сили 02.10.2024 року.

Відповідно до постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обстави застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

З наданих доказів суд на даний час не вбачає підстав для задоволення подання та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки матеріали особової справи не містять жодних відомостей щодо проведених розшукових заходів (відсутні відповіді на запити), а також відомостей про те, чи перешкоджав ОСОБА_4 виконанню вироку.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1