ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме:

транспортний засіб автомобіль марки OPEL моделі Movano (спеціалізований легковий меддопомога), державний номерний знак НОМЕР_1 , біло-червоного кольору, VIN-code: НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , який упакований до сейф-пакету № ICR 0037963 та належить ОСОБА_9 ;

мобільний телефон марки «iPhone 15», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , який упакований до сейф-пакету № PSP 7963 та належить ОСОБА_10 ;

ЄУНСС: 723/802/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-сс/822/133/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 170 КПК України

мобільний телефон марки «iPhone 13», IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , який упакований до сейф-пакету № PSP 1505886 та належить ОСОБА_12 ;

мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A73 5G», IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 , який упакований до сейф-пакету № PSP 1505886 та належить ОСОБА_8 ;

мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A50», IMEI1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 , та цифровий годинник чорного кольору з написом Garmin, які упаковані до сейф-пакету № PSP 1505883 та належать ОСОБА_13 ;

мобільний телефон марки «MEIZU Mblu 22», IMEI 1: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_14 , який упакований до сейф-пакету № PSP 1505884 та належить ОСОБА_14 .

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна - ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у повному обсязі. Крім того, апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Пропуск строку мотивує тим, що розгляд клопотання про накладення арешту відбувся без участі ОСОБА_8 та його адвоката, а копію ухвали у день її проголошення вручено не було. При цьому, копію ухвали отримано 19 березня 2026 року на офіційну електронну адресу адвокатського об`єднання.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що транспортний засіб «OPEL Movano» є єдиним засобом пересування для родини ОСОБА_15 .

Крім того, посилається на те, що ОСОБА_15 проживає у м. Харкові, а на його утриманні перебувають мати, батько, рідний брат та племінник, які потребують постійного догляду та сторонньої допомоги, а тому позбавлення його права користування автомобілем покладає на його родину надмірний індивідуальний тягар і створює ризик для їхнього життя та здоров`я.

Зауважує, що після проведення за участю спеціаліста огляду мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A73 5G» та копіювання необхідних даних, а також після проведення слідчим огляду автомобіля марки «OPEL Movano», зазначене майно втрачає значення речового доказу, а подальше його утримання не має сенсу для встановлення обставин кримінального провадження.

Вказує і те, що автомобілі, які простоюють на штрафмайданчиках тривалий період часу, зазнають невідворотного фізичного руйнування, що призводить до прихованого знищення вартості.

Уважає, що слідчим не обґрунтовано та не підтверджено відповідність предметів критеріям ст. 98 КПК України.

На вказану апеляційну скаргу від прокурора ОСОБА_16 надійшло заперечення, у якому він просить апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із матеріалів вбачається, що ухвалу слідчого судді від 23 лютого 2026 року було постановлено без виклику ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_6 .

Копію цієї ухвали адвокат ОСОБА_6 отримав на електронну адресу адвокатського об`єднання 19 березня 2026 року.

Отже, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для сторони захисту підлягав обчисленню саме з 19 березня 2026 року, а тому апеляційну скаргу подано в межах строку, встановленого ч. 3 ст. 395 КПК України.

За таких обставин підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, ухвала слідчого судді оскаржується лише в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів, надісланих до суду апеляційної інстанції, 22 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України за фактом того, що 22.02.2026р. в адміністративних межах с.Буденець Чернівецького району Чернівецької області було зупинено транспортний засіб марки «OPEL» моделі «Movano» державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний під автомобіль виїздної бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в салоні якого виявлено п`ятьох громадян України, які, за версією сторони обвинувачення, за грошову винагороду мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску.

У ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «OPEL» моделі «Movano», а також мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A73 5G», які постановами слідчого від 22.02.2026р. визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб вилучено безпосередньо на місці події, а за версією сторони обвинувачення саме ним здійснювалося незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а тому наявні правові підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речового доказу.

Аналогічного висновку колегія суддів доходить і щодо вилученого мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A73 5G», оскільки на цьому етапі кримінального провадження існують достатні підстави вважати, що він може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Отже, твердження адвоката ОСОБА_6 про те, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, не знайшли свого підтвердження.

Доводи адвоката про те, що транспортний засіб «OPEL Movano» є єдиним засобом пересування для родини ОСОБА_8 , а також те, що на його утриманні перебувають члени родини, які потребують постійного догляду та сторонньої допомоги, самі по собі не спростовують наявності правових підстав для арешту цього майна. Такі обставини, хоча й підлягають врахуванню, однак не виключають можливості накладення арешту на майно, яке на даному етапі кримінального провадження обґрунтовано визнано речовим доказом, а тому не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Не заслуговують на увагу і доводи про те, що після проведення за участю спеціаліста огляду мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A73 5G» та копіювання необхідних даних, а також після проведення слідчим огляду автомобіля марки «OPEL Movano» зазначене майно втратило значення речового доказу, а його подальше утримання не має сенсу для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки сам по собі факт проведення окремих слідчих дій не свідчить про втрату майном ознак речового доказу та не виключає необхідності його подальшого збереження до завершення досудового розслідування або до прийняття відповідного процесуального рішення у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта про те, що автомобілі, які тривалий час перебувають на штрафмайданчиках, зазнають фізичного руйнування, що призводить до зменшення їх вартості, також не спростовують законності арешту, оскільки не свідчать про відсутність передбачених законом підстав для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не встановила.

За таких обставин колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 132, 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справі про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року про арешт майна без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3