Справа № 598/392/26
провадження № 1-кп/598/97/2026
У Х В А Л А

"11" березня 2026 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 22 травня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України,-

встановив:

До Збаразького районного суду від Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 22 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України. Зареєстровано через канцелярію суду 01 жовтня 2025 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання, яке підтримав прокурор ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , до двох місяців мотивуючи тим, що продовжують мати місце ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у виді цілодобового домашнього арешту та просив застосувати більш мякий запобіжний захід, домашній арешт у нічні години.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби до 08 травня 2026 року включно.

При цьому суд враховує те, що досудовим розслідуванням встановлено в ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 21 травня 2025 року о 20 годині 17 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , достовірно знаючи та чітко усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, а саме поліцейський СРПП відділення поліції №1 Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області сержант поліції ОСОБА_6 , з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки з використанням ненормативної лексики, здійснив погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Такі умисні дії ОСОБА_4 , органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.345 КК України, як за ознаками, погрози вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Прокурор мотивує клопотання тим, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Вказані докази є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Сукупність зібраних доказів об`єктивно пов`язують обвинуваченого із вчиненими злочинами. На даному етапі судового провадження вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2026 року у справі №602/682/25 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонено йому залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , на строк до 17 год 35 хв 14 березня 2026 року, з покладенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу прокурора або суду; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи чи служби; здати на зберігання до відповідного органу ДМС України паспорт громадянина України для виїду за кордон.

Відповідно до приписів ч. ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суддя встановив, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визначені в клопотанні, ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовжують існувати та не зменшилися, а саме, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк до трьох років може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що підозрюваний після отримання повідомлення про підозру, вже на неодноразові повістки про виклик покинув своє місце проживання та переховується від органів досудового розслідування, з приводу цього ОСОБА_4 було оголошено в розшук. Також, ОСОБА_4 у жовтні 2024 року самовільно залишив військову частину, що може свідчити на підтвердження існування зазначеного ризику. Зважаючи на викладене та військову агресію Російської Федерації проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зважаючи на тяжкість злочину, може призвести до втечі останнього, зокрема шляхом незаконного перетину через Державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки безпосередньо знайомий із свідками та потерпілими даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози чи застосування насильства, він може схиляти свідків та потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, шо може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в розшуку, як СЗЧ та вчинив злочин, після чого втік з місця скоєння злочину та тривалий час переховувався від органу досудового розслідування.

Таким чином, домашній арешт є достатньо суворим запобіжним заходом, пов`язаним з суттєвим обмеженням свободи обвинуваченому, його застосування до ОСОБА_4 є цілком виправданим з огляду на встановлені обставини у цьому кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 об`єктивно обвинувачується у нетяжкому кримінальному правопорушені, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає його особі, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Також слід продовжити раніше покладені на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинучаченому ОСОБА_4 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, на час судового розгляду запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити йому залишати житло за зареєстрованим місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин щоденно, на строк до 08 травня 2026 року включно.

Продовжити строк дії покладених на обвинучаченого ОСОБА_4 наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи чи служби.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання у відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дана резолютивна частина ухвали складена, підписана і проголошена суддею 11 березня 2026 року.

Повний текст даної ухвали суду складений, підписаний і проголошений суддею 12 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_7