Справа № 138/337/26
Провадження №11-сс/801/146/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000023 від 14.01.2026 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Могилів-Подільський Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні дітей немає, працюючого ТОВ «Кондитерський дім «Вацак» на посаді кондитера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2026 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 13 год. 00 хв. 06.04.2026.

Дія ухвали закінчується о 13 год. 00 хв. 06.04.2026.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23-00 год. до 07-00 год за місцем проживання АДРЕСА_1 .

Згідно клопотання слідчого встановлено наступне.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено правовий режим воєнного стану, у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил перетину державного кордону України громадянами України чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено право виїзду за межі України, за винятком випадків, прямо передбачених чинним законодавством.

Всупереч зазначеним обмеженням, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, вступив у попередню змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами, спрямовану на сприяння незаконному переправленню особи призовного віку через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 05 лютого 2026 року о 11 годині 40 хвилин, перебуваючи у м. Могилеві-Подільському Вінницької області ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з іншими співучасниками злочинної схеми, прибув та очікував на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Грецька, буд. 20 у м. Могилеві-Подільському Вінницької області, що знаходиться у прикордонній місцевості.

Після прибуття за вказаною адресою ОСОБА_9 з військовозобов`язаним (під вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 , за вказівкою ОСОБА_9 останній вийшов з автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_2 , та пересів до автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , розпочав перевезення (під вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 у напрямку державного кордону України з Республікою Молдова з метою створення умов для його подальшого незаконного переправлення поза пунктами пропуску.

Перебуваючи на відстані близько 300 метрів від прикордонного знаку № 0130 річки Дністер, на ділянці державного кордону України та Республіки Молдова, поруч із будинком № 148 по проспекту Незалежності у м. Могилеві-Подільському Вінницької області, ОСОБА_7 отримав від (під вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 500 доларів США, після чого був затриманий у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що в Україні на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено правовий режим воєнного стану, а також оголошено та неодноразово продовжено загальну мобілізацію, у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших нормативно-правових актів чоловіки громадяни України віком від 18 до 60 років підлягають виконанню військового обов`язку та заходам мобілізаційної підготовки, що забезпечує законну діяльність Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Всупереч зазначеним вимогам, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими не встановленими у ході досудового розслідування особами, 05 лютого 2026 року взяв безпосередню участь у забезпеченні переміщення військовозобов`язаного (під вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 до прикордонної місцевості з метою його подальшого незаконного перетину державного кордону України та фактичного ухилення від виконання мобілізаційного обов`язку.

Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що (під вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 є особою призовного віку, якій в умовах воєнного стану обмежено право виїзду за межі України, 05 лютого 2026 року о 11 годині 49 хвилин прийняв останнього до автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив його перевезення у напрямку безпосередньої близькості до державного кордону України з Республікою Молдова, скоротивши відстань до лінії державного кордону приблизно до 300 метрів.

Указаними діями ОСОБА_7 створив реальні умови для незаконного залишення території України військовозобов`язаною особою та тим самим умисно сприяв ухиленню цієї особи від виконання встановлених законодавством України мобілізаційних обов`язків, що безпосередньо впливає на процес комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим при подачі клопотання не було дотримано вимог ст. 184 КПК України.

Додані до клопотання матеріали не містять доказів, щодо кваліфікуючих ознак статтей за якими підозрюється ОСОБА_7 , що свідчить про завищення правової кваліфікації.

На думку сторони захисту, є безпідставним та надуманим посилання слідчим в клопотанні на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею не в повній мірі з`ясовані обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Захисник вказує на те, що в своєму клопотанні слідчий просив не визначити розмір застави, при цьому п. 4 ст. 183 КПК України передбачає що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На думку захисника, в даному випадку є підстави для визначення застави, оскільки це право, а не обов`язок суду і ключовим критерієм при прийнятті рішення є підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України.

Захисник вказує на те, що відносно ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23-00 год. до 07-00 год за місцем проживання АДРЕСА_1 , тобто в місці де територіально розташований орган досудового розслідування та суд першої інстанції, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки стан здоров`я не перешкоджає підозрюваному носити електронний засіб контролю, що буде запобігати відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду та відвідувати місця, визначені слідчим суддею, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Захисник вказує на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання,де позитивно характеризується, а тяжкість злочину згідно п.60 рішення ЄСПЛ «Єлов проти України» від 06.11.2008 року не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі.

Все наведене в своїй сукупності давало підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, однак слідчим суддею вказані обставини не прийнято до уваги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, застосувати домашній арешт або на розсуд суду визначити заставу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

В кримінальному провадженні №0000023, внесеному до ЄРДР 14.01.2026 року ОСОБА_7 05.02.2026 року повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності, з урахуванням правової позиції ЄСПЛ, дійшов висновку щодо обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що додані до клопотання матеріали не містять доказів, щодо кваліфікуючих ознак статтей за якими підозрюється ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції не приймає.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Суд, на підставі сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України суд апеляційної інстанції не приймає.

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу відповідає положенням ст. 184 КПК України, має посилання на наявність ризиків, та до клопотання долучені матеріали, якими процесуальний документ обгрунтовується.

З висновками слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою погоджується апеляційний суд.

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/ обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо можливості застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є безпідставними.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч.6 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно непрацевлаштований, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами, обставини кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за злочини, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та дійшов вірного висновку, що доцільно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах.

Крім того, зазначаючи про можливість застосування більш мяких запобіжних заходів захисник фактично погоджується з існуванням ризиків .

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, яке колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо твердження захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до підозрюваного застави колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Суди здійснюючи кримінальне провадження, в тому числі, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження мають застосовувати і керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею правильно застосовано положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 125-258-5, 260,261, 437-442 КК України.

У контексті посилання захисника з приводу можливого визначення застави, а також доводів апеляційної скарги про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який працевлаштований ТОВ «Кондитерський дім «Вацак», неодружений, враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , що можуть свідчити про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, підрив незалежності, суверенітету України, зухвалість вчинення, тяжкість покарання, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ту обставину, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадження виправдовують застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4