Справа № 199/3154/26
ВИРОК

іменем України

17.03.2026 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000048 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2026, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2026 року, близько 17 години 50 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля подвір`я АДРЕСА_2 , разом зі своїм сусідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між якими на фоні раніше неприязних сусідських відносин, які виразились в тому, що ОСОБА_3 хотів зіпсувати зливну трубу, яка розташована на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілого, а саме спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у цей же день, приблизно о 17 годині 55 хвилини, знаходячись біля подвір`я будинку № 46 по вулиці Балхаській в місті Дніпрі, перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи обличчям до спини потерпілого ОСОБА_4 , діючи умисно, тримаючи у своїй правій руці предмет, схожий на залізну лопату, наніс нею один удар в область грудної клітини потерпілого з правої сторони. Вважаючи свої умисні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 758е від 11.03.2026, тілесні ушкодження: синець грудної клітки справа, що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, в силу статті 89 КК України не судимий, нещодавно відбувши покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21.11.2025 за яким був засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, знов вчинив кримінальний проступок за ч.1 ст. 125 КК України.

Крім вказаного, суд враховує, що як за вироком від 21.11.2025 так і за даним вироком, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення предметом, що має підвищені травмуючі властивості, а саме предметом, схожим на залізну лопату.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України , - суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, офіційного доходу (заробітку) не має, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу особисто ОСОБА_3 виконано не буде.

Крім вказаного, призначення покарання у виді штрафу, не буде ґрунтуватися на принципах справедливості та індивідуалізації, не досягне мети покарання і буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти виправленню і вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Речові докази:

-СD-R диск білого кольору, на якому мається два (2) відеозаписи, під назвою «export-pbzm6», файл «MP4» та «export-pbzm5», файл «MP4» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_5