Справа № 305/149/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/87/26 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2026.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.03.2026 із визначенням застави - 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665600 (шістсот шістдесять п`ять тисяч шістсот) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Костилівка, Рахівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, тимчасово непрацюючої, з середньою освітою, неодруженої, що має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000008, відомості про яке 06.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_8 покладено обов`язки: прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрювана особа зареєстрована та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до ГУ ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідком по кримінальному провадженню.

З клопотання вбачається, що СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , у січні 2026 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок

-2-

перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1031 від 26.08.2025), достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 23 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом,з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, домовилась з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про спільне вчинення незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України, шляхом сприяння його переміщенню м. Рахів Закарпатської області, до ділянки державного кордону України з Румунією поблизу с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, за грошову винагороду у сумі 6500 євро.

16.01.2026 близько 14 год, ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_11 прибути потягом до залізничної станції у м. Рахів, Закарпатської області, з метою його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією та повідомив про розмір грошової винагороди за незаконне переправлення у сумі 6500 євро.

16.01.2026, близько 08 год 40 хв ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до залізничного вокзалу за адресою: м. Рахів, вул. Привокзальна, 4, Закарпатської області, де зустріли ОСОБА_11 та надали йому вказівку слідувати за ними у напрямку центру м. Рахів. 16.01.2026 близько 08 год 50 хв, ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_11 зайти до приміщення кафе «Говерла» за адресою: м. Рахів, вул. Миру, 17, де у подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проінструктували ОСОБА_11 щодо його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією. 16.01.2025 близько 09 год 40 хв, ОСОБА_10 на автобусній зупинці поблизу будівлі за адресою: м. Рахів, вул. Миру, 45, надав вказівку ОСОБА_11 сісти разом з ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до рейсового автобусу марки «Мерседес Спрінтер» з номерним знаком НОМЕР_1 , після чого вони автобусом прослідували до ділянки дороги по вул. Трибушанська у с. Ділове Рахівського району, де 16.01.2026 близько 10 год, ОСОБА_10 наказав ОСОБА_11 йти з ним у напрямку будинку АДРЕСА_2 . У подальшому, 16.01.2026 близько 11 год, ОСОБА_10 вислов прохання до ОСОБА_11 про передачу грошової винагороди за незаконне переправлення через державний кордон України з Румунією у сумі 6500 євро, а ОСОБА_11 передав вказані грошові кошти ОСОБА_10 . Однак, у подальшому протиправні дії ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були припинені працівниками правоохоронних органів та їх було затримано в порядку ст.208 КПК України.

20.01.2026 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 , усвідомлюючи

-3-

тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення її вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_8 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку про наявність у даному випадку виключного випадку, яка на думку слідчого судді у разі її внесення є необхідною і достатньою для забезпечення виконання покладених на підозрюваної обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 22.01.2026 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід домашній арешт. Зазначає, що органом досудового розслідування не надано доказів у підтвердження наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею не спростовано доводи сторони захисту про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Просить врахувати те, що ОСОБА_8 раніше не судима, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, яка наразі перебувають з її батьком, порушувати покладені на неї обов`язки не має.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваної та її захисника, неявка яких з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження не подавали.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

-4-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

-5-

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.01.2026 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.01.2026 за клопотанням слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою на строк до 20.03.2026 та визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665600 (шістсот шістдесять п`ять тисяч шістсот) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. У ході кримінального провадження обставини, які мають бути

-6-

достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину, мотив та спосіб його вчинення, його суспільна небезпека, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваної, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 про те, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя суду першої інстанції, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотрималася вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні

-7-

питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваній ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 шляхом застосування до останньої запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не є слушними, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваної.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не була розглянута можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя достатньо мотивувала необхідність застосування виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів підозрюваній ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в цій частині безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді щодо визначеного розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_8 з огляду на таке.

-8-

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Однак, слідчий суддя, визначаючи підозрюваній ОСОБА_8 розмір застави 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не в повній мірі врахував вказані норми закону.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

-9-

Згідно викладених у повідомленні про підозру обставин вбачається, що за послуги ОСОБА_8 та інших осіб, ОСОБА_11 повинен був надати грошові кошти в сумі 6500 євро.

При цьому як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і при апеляційному розгляді, прокурором інших належних доводів, заперечень чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації - не надано.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що визначена слідчим суддею застава щодо підозрюваної ОСОБА_8 розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є завідомо непомірною для підозрюваної, що порушує права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Приймаючи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , її роль у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, чотирьох малолітніх дітей на утриманні та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів уважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваної з урахуванням викладеного вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження таких доказів (документів), які б суперечили вищенаведеним висновкам апеляційного суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2026 щодо ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити частково.

-10-

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Костилівка, Рахівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, тимчасово непрацюючої, з середньою освітою, неодруженої, що має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою встановити до 20.03.2026 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_8 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду; повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до ГУ ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідком по кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді