ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1278/26
провадження № 1-кс/753/263/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 на розгляд слідчого судді надійшло клопотання представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальній справі №50-4374 від 07.08.2006 за ознаками злочину, передбаченого частинами першою, четвертою статті 358 КК України, накладеного постановою слідчого ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 б/н, 27.09.2006, а саме: скасувати арешт, накладений на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований 02.11.2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 3989825 та скасувати арешт, накладений на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований 02.11.2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 3989725.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 січня 2000 року, виданого Відділом державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва та 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01 серпня 1995 року, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів м. Києва (1/3 частини квартири), та Договором дарування частини квартири від 22.11.2002 року посвідченого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 (1/3 частини квартири), зареєстровано в реєстрі за No2у-4277.

03.09.2025 року при перевірці інформації по об`єктам нерухомості та отриманні Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було виявлено обтяження наступних об`єктів:

1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 ;

1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Підстава обтяження: постанова, б/н, 27.09.2006, Слідче управління ГУ МВС України в м. Києві, ст. слідчий в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6

Обтяження було зареєстровано Першою київською державною нотаріальною конторою 02.11.2006 року. Даний факт підтверджується Інформаційними довідками No441986744 від 03.09.2025 року та No442003101 від 03.09.2025 року.

В зв`язку з виявленим обтяженням представником Позивача - адвокатом ОСОБА_4 було підготовлено і подано до Слідчого управління Головного Управління Національної Поліції у м. Києві адвокатський запит про підстави такого обтяження та надання копій документів.

За результатами розгляду адвокатського запиту ГУ НП у м. Києві листом No від 10.09.2025 року повідомило, що відповідно до відомчих документів МВС України та Національної поліції України обліки кримінальних справ та кримінальних проваджень у слідчому управлінні велись та ведуться за їх номерами або за відомостями щодо підозрюваних (обвинувачених), а не за постановами про накладення арешту. На даний час, вживаються заходи щодо встановлення номеру кримінального провадження, виходячи із наданих Вами даних у листі, про результати якого буде поінформовано додатково. Крім того, інформуємо що згідно ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» громадянка ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувалась, про підозру останній не повідомлялось.

З метою захисту свого права власності, Заявник звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про скасування арешту в порядку цивільного судочинства (справа № 753/20903/25).

В ході судового розгляду було встановлено, що листом слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві від 14.10.2025 № «Про надання інформації» було повідомлено, що у слідчому управлінні ГУ МВС України в місті Києві знаходилась кримінальна справа № 50-4374 від 07.08.2006 за ознаками злочину, передбаченого частинами першою, четвертою статті 358 КК України.

Згідно відповіді управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві відомості щодо реєстрації кримінальної справи № 50-4374 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та про передачу до архіву, не обліковувалась.

22.12.2008 року старшим слідчим СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 було винесено постанову про зупинення досудового слідства у вказаній кримінальній справі на підставі п. 3 ст. 206 КПК України (1960 року) - у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила злочин.

Листом №8996-2026 від 13.01.2026 року Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомило, що матеріали зупиненої кримінальної справи №50-4374 від 07.08.2006 року за ознаками злочину, передбаченого частинами першою, четвертою статті 358 КК України зберігаються в архіві слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

19 січня 2026 року Дарницьким районним судом м. Києва (суддя ОСОБА_9 ) було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено та рекомендовано звернутися до слідчого судді в порядку кримінального судочинства за правилами КПК України 2012 року.

Зазначає, що ОСОБА_3 не є і ніколи не була учасником кримінальної справи № 50-4374.Їй не повідомлялось про підозру, вона не викликалась як свідок чи обвинувачена. Арешт було накладено з метою «забезпечення розслідування», проте за 20 років жодна особа не була притягнута до відповідальності. Відсутність прогресу у справі протягом двох десятиліть свідчить про повну відсутність потреби в подальшому обмеженні прав власника. Вважає, що у подальшому відпала потреба у застосування такого заходу як арешт вищезазначеного майна, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання про скасування арешту заперечував та просив відмовити. Крім того, просив долучити до матеріалів клопотання Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000618 від 25.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358 КК України.

Заслухавши представника скаржника, прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

07.06.2006 постановою начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, прокуратури м. Києва ОСОБА_10 порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.1 і ч.3 ст. 358 КК України за фактом підроблення від імені ОСОБА_11 довіреностей від 23.12.2004 на дарування частини належного йому нерухомого майна.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 від 27.09.2006 накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 та на частину квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровані за ОСОБА_3 , який був зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою 02.11.2006

Постановою слідчого СОГ СУ ГУ МВС України в м. Києві л-та міліції ОСОБА_12 від 21.12.2006 зупинено досудове слідство по кримінальній справі № 50-4374 на підставі п.3 ст.206 КПК України.

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 від 17.01.2007 відновлено досудове слідство по кримінальній справі № 50-4374.

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_13 кримінальну справу № 50-4374 передано за територіальністю, для провадження слідства.

Постановою ст. слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 від 12.11.2008 кримінальну справу № 50-4374 прийнято до свого провадження та розпочато розслідування.

Постановою ст. слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 від 22.12.2008 провадження по кримінальній справі № 50-4374на підставі п.3 ст.206 КПК України, зупинено.

Постановою прокурора відділу 04/2/2 прокуратури м. Києва ОСОБА_15 від 18.08.2010 постанову про зупинення досудового слідства у кримінальній справі № 50-4374, винесену 22.12.2008 старшим слідчим СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_14 на підставі п.3 ст.206 КПК України, скасовано. Кримінальну справу № 50-4374 направлено прокурору Дарницького району міста Києва для організації проведення подальшого досудового слідства.

Постановою старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 від 08.09.2010 кримінальну справу № 50-4374 прийнято до свого провадження і почато розслідування.

Відповідно до вимог Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення рішення щодо кримінальних правопорушень, які станом на 18 листопада 2012 року перебували в провадженні, вносяться слідчими до Реєстру після попереднього обліку кримінальних правопорушень та раніше прийнятих щодо них рішень.

Вбачається, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000618 від 25.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу положень ч. 2 ст. 173 КПК України випливає, що обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підстави для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на орган досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження станом на день звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту жодній особі не вручено повідомлення про підозру у вчиненні правоворушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як зазначено вище, за 20 років розслідування кримінальної справи № 50-4374 жодна особа не була притягнута до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У справі «Раймондо проти Італії» («Raimondo v. Italy», рішення від 24.01.1994) заявник скаржився на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Загальні засади кримінального провадження, визначені п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України, передбачають недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба подальшого арешту вищевказаного нерухомого майна в межах цього кримінального провадження є необґрунтованою та безпідставною, фактично набуває свавільного характеру, оскільки в ході тривалого розслідування кримінального провадження спливли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу),

Оскільки прокурором не надано будь-яких доказів необхідності продовження існування накладеного арешту, а заборона розпоряджатися нерухомим майном триває близько 20 років та не відповідає загальним інтересам і не є пропорційним, що є визначальними принципами при визначенні того чи відповідає втручання у право на мирне володіння майном вимогам статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, тому у подальшому застосуванні арешту на майно, накладеного постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 від 27.09.2006 відпала потреба, а відтак вбачаю наявними підстави для задоволення клопотання та скасування арешту майна в зазначених частинах.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 16, 131, 132, 169-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , який зареєстрований 02.11.2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 3989825 на підставі постанови б/н від 27.09.2006 Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві, ст. слідчий в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3 , який зареєстрований 02.11.2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 3989725 на підставі постанови б/н від 27.09.2006 Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві, ст. слідчий в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1