Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/32/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

23.03.2026селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорка ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 ,

представник неповнолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_6 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000214 від 21.11.2025 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не одруженої, утримує одну неповнолітню дитину, працює прибиральницею приміщень ПО "Соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко) "Затишок" у с.Пилипець, засіб мобільного зв`язку номер НОМЕР_1 , раніше судимої згідно з вироками Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 129 ч.1 КК України, з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік (покарання не відбуте повністю, судимість не погашена і не знята), від 18.11.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень (покарання виконано, судимість погашена), на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу і покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено виконувати самостійно,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у період з 16.04.2025 по 18.10.2025, діючи з прямим умислом, вчиняла домашнє насильство щодо свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Так, 16.04.2025, близько 10:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяла сварку із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем вказаного будинку, в ході якої, діючи умисно, ображала його нецензурною лексикою, та, з метою завдати фізичного болю, декілька разів штовхнула потерпілого, чим вчинила фізичне та психологічне насильство над останнім, що призвело до його фізичних і психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого.

Зокрема, зазначене підтверджується постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.05.2025 (справа №302/626/25), відповідно до якої на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУПАП, у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Окрім цього, 27.09.2025 близько 16.00 год ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяла сварку із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , під час якої, ображала його нецензурною лайкою, та, діючи умисно, з метою завдати фізичного болю декілька разів штовхнула потерпілого, чим вчинила фізичне та психологічне насильство над останнім, що призвело до його фізичних і психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого.

Зокрема, зазначене підтверджується постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.10.2025 (справа №302/1397/25), відповідно до якої на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУПАП, у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Також, 18.10.2025 біля 11.00 год ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання у АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень та психологічних страждань, на ґрунті особистих неприязних відносин затіяла словесну сварку зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , під час якої, висловлюючись нецензурною лексикою, погрожуючи фізичною розправою, тримаючи в руках віник, дерев`яним руків`ям нанесла один удар в область пальців лівої руки потерпілого.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №90/м від 22.10.2025 на момент судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 яких-небудь тілесних ушкоджень виявлено не було.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила психологічне та фізичне насильство щодо потерпілого - свого малолітнього сина ОСОБА_5 , з яким перебуває у сімейних відносинах, що виразилося у висловлюваннях нецензурною лексикою, погрозами фізичною розправою та призвело до його психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілого.

Отже, вказаними умисними діями, ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство : умисне систематичне фізичне, психологічне насильство, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_5 , з яким перебуває у сімейних відносинах, що виразилося у спричиненні йому фізичного болю, словесних образах, погрозах, приниженні його честі та гідності, які викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку, призвели до його фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя, а також спричинили у нього емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала вище встановлені обставини, які відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, підтвердила ці обставини в своїх показах, щиро розкаялася в суді, попросивши вибачення в потерпілого та запевнила, що не допустить подібного в майбутньому. Просить не призначати суворе покарання та взяти до уваги, що виправила свою поведінку і примирилася з потерпілим, їхні стосунки покращились та відповідають сімейним. Обвинувачена також показала, що працевлаштувалась на роботу, проходить курс з психологом та повністю припинила вживати спиртні напої.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечив встановлені вище обставини і показав в суді, що обвинувачена суттєво змінила свою поведінку, він простив вчинене обвинуваченою та примирився з нею. Просить суворо її не карати. Крім того, він висловив позицію, що надалі бажає проживати разом з обвинуваченою. Представник неповнолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_6 і законний представник з служби в справах дітей Пилипецької сільської ради ОСОБА_7 підтримали позицію неповнолітнього потерпілого, пояснивши, що така відповідає його інтересам з огляду на суттєву зміну стосунків між обвинуваченою і потерпілим після вчинення кримінального правопорушення.

За згодою сторін кримінального провадження та потерпілого суд постановив не з`ясовувати обставини, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки цієї процесуальної дії відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України, та обмежився дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої.

Оцінивши вище встановлені обставини, суд дійшов висновку, що обвинувачена є винуватою в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, яке мало місце за такими кваліфікуючими ознаками : домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до обвинуваченої, виходячи з альтернативної санкції статті 126-1 КК України, суд зважає на таке.

Стаття 126-1 КК України передбачає такі покарання, які можуть бути призначені судом за вчинення цього кримінального правопорушення: громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає повне визнання нею вини, щире розкаяння, вибачення перед потерпілим, висловлене щиро в судовому засіданні, примирення обвинуваченого з потерпілою.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої, суд визнає: вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, бо саме ця обставина і є однією з причин вчинення кримінального правопорушення згідно з обставинами справи та поданими доказами; вчинення кримінального правопорушення стосовно малолітньої дитини.

Наявність в обвинуваченої непогашеної і не знятої судимості органом досудового розслідування не визнано обтяжуючою обставиною за змістом обвинувального акту. Суд не вправі визнавати цю обставину обтяжуючою, бо вона не включена прокурором в обвинувальний акт саме як обтяжуюча обставина. Адже такі дії погіршують становища обвинуваченої. Натомість суд розглядає обвинувальний акт у межах пред`явленого обвинуваченому за змістом цього процесуального документа згідно з положеннями статті 337 КПК України.

Відомості про наявність в обвинуваченої непогашеної судимості, що підтверджені змістом вироків, які зазначені у вступній частині вироку та підтверджені змістом довідки з бази даних Національної поліції України, суд бере до уваги в частині характеристики обвинуваченої, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень на ґрунті домашнього насильства.

Суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка за місцем зареєстрованого проживання характеризується секретарем Пилипецької сільської ради позитивно. Обвинувачена має на утриманні неповнолітню дитину віком 14 років. Обвинувачена не перебуває на диспансерному наркологічному чи психіатричному обліку згідно з довідкою з КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня». Обвинувачена працевлаштувалась і станом на час розгляду справи працює в ПО «Соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко) «Затишок» прибиральницею приміщень. Керівник цього закладу надав характеристику, за якою обвинувачена зарекомендувала себе з позитивної сторони як сумлінна, відповідальна, працелюбна працівниця.

Згідно з положеннями статті 89 частина перша пункт 2-1 Кримінального кодексу України обвинувачена вважається не судимою за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2025, бо вона відбула покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 статті 125 КК України, а саме сплатила штраф, який призначений цим вироком. Натомість обвинувачена за вироком від 23.09.2025 покарання у виді пробаційного нагляду відбула строком, що обчислюється згідно з письмовим повідомленням органу пробації, починаючи з 29.10.2025 (дати взяття на облік), тобто частково чотири місяці і 25 днів. Не відбута частина цього покарання становить 7 місяців і 6 днів.

Суд констатує, що вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень статті 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, учинених умисно. Негативних наслідків від учиненого злочину в справі не має.

Отже, обставини справи, наявність двох обтяжуючих покарання обставин, відомості щодо протиправної криміногенної поведінки обвинуваченої до вчинення розглядуваного судом кримінального правопорушення переконують суд у тому, що покарання у виді громадських робіт є занадто м`яким. Це покарання не сприятиме належному виправленню обвинуваченої та не є таким, що зможе запобігти вчиненню обвинуваченою нового кримінального правопорушення за ознаками домашнього насильства. Окрім цього, обвинувачена працевлаштувалась на постійну роботу, має самостійний заробіток і за законом зобов`язана утримувати неповнолітнього потерпілого, який навчається в загальноосвітній школі і досяг тільки 14 років. Згідно з статтею 59-1 частиною 5 КК України пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього покарання вчинили кримінальні правопорушення.

Згідно з досудовою доповіддю органу пробації надано висновок, що ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення та рівень суспільної небезпеки особи у зв`язку з цим є середніми. Проте орган пробації зафіксував позитивні зміни та характеристику в поведінці обвинуваченої після вчинення нею кримінального правопорушення та установку обвинуваченої на зміну своєї поведінки, ставлення до сім`ї, потерпілого. У зв`язку з цим орган пробації допустив можливість виправлення обвинуваченої під час відбування нею покарання в територіальній громаді з випробуванням під час іспитового строку та з покладенням на неї відповідних обов`язків, які запропоновані цим органом.

Стаття 50 ч.2 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Частина третя статті 61 КК України передбачає, що обмеження волі не застосовується жінок, які мають дітей віком до 14 років. ОСОБА_4 має трьох дітей, з яких двоє повнолітнього віку, а одна дитина є неповнолітньою (потерпілий, який досяг віку 14 років 08.12.2025, бо народився 08.12.2011), що підтверджено змістом довідок з Пилипецької сільської ради.

Отже, ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді обмеження волі. Суд вважає, що обвинувачена заслуговує покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік. Натомість покарання у виді позбавлення волі є занадто суворим, виходячи з встановлених обставин справи, наявності в справі пом`якшуючих покарання обставин, відомостей про особу обвинуваченої і суттєву зміну її поведінки і після вчинення кримінального правопорушення до винесення цього вироку.

З огляду на те, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення в період відбуття покарання у виді пробаційного нагляду до закінчення строку дії цього покарання, у справі необхідно застосувати положення статті 71 ч.1 КК України при призначення остаточного покарання за сукупністю вироків. При вирішенні цього питання суд зважає на таке. Обвинувачена не відбула повністю покарання у виді пробаційного нагляду (строки відбутої і не відбутої частини зазначені вище). Згідно з статтею 72 ч.1 пункт 5 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду. Отже, на виконання положень ч.1 статті 71 КК України до призначеного покарання у виді обмеженні волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, достатньо частково приєднати не відбуту частину покарання у виді пробаційного нагляду, що відповідає строку чотири місяці (відповідно чотири місяці обмеження волі), і визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік і чотири місяці.

Наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, позитивна характеристика обвинуваченого і зміна поведінки обвинуваченої відразу ж після вчинення кримінального правопорушення, позиція потерпілого, зміст досудової доповіді дають підстави визнати доцільним пропозицію прокурора застосувати до обвинуваченого положення статті 75 КК України, тобто не застосовувати ізоляцію обвинуваченої від суспільства і допустити можливість випробування особи під час іспитового строку. Цей строк суд вважає достатнім один рік і шість місяців. Обов`язки, які запропоновані органом пробації відповідно до положень пунктів 1, 2 ч.1 і пунктами 2, 4 ч.3 статті 76 КК України, доцільно покласти на обвинувачену. Адже така потребує посиленого контролю за його поведінкою під час випробування, тобто застосування відповідних обмежень.

Цивільного позову, судових витрат, речових доказів у кримінальному провадження для їх вирішення не має.

Запобіжний захід не застосовувався, відсутні витрати на залучення експертів.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Згідно з статтею 71 ч.1, 72 ч.1 пункт 5 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком не відбуте покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2025 у виді пробаційного нагляду строком чотири місяці, що відповідає покаранню у виді обмеження волі на строк чотири місяці, і остаточно призначити для відбуття ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк один рік і чотири місяці.

Згідно з статтями 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку одного року і шість місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 під час відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку такі обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- пройти курс програми «Подолання домашнього насильства».

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Оскарження вироку не допускається з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, згідно з ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Повний вирок складено 23.03.2026.

Суддя ОСОБА_1