Справа № 536/3080/25
Провадження №1-кп/536/154/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

03.11.2025 р. о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу лісосмуги, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.11.2025 р. повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05.11.2025 р. ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2026 р

Обставини, що дають підстави обгрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 1 ст. 162 КК України містяться в наступних матеріалах кримінального провадження:

- протокол огляду місця події від 03.11.2025, а саме здійснено огляд території домоволодіння розташована за адресою: АДРЕСА_1 , звідки невідомою особою здійснено крадіжку велосипеда;

- протокол огляду місця події від 03.11.2025, а саме ділянка місцевості розташована поблизу СТ «Зоря», Кременчуцького району, Полтавської області під час якого Заря ОСОБА_8 добровільно видав велосипед, який ним був викрадений з території садової ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- протокол огляду місця події від 12.09.2025, а саме дачного будинку потерпілого ОСОБА_9 в СТ « Зоря» поблизу с. Кривуші Кременчуцького району;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 03.11.2025, який показав, що в ніч з 02.11.25 по 03.11.25 невідома особа з території бесідки розташованої на садовій ділянці за адресою: АДРЕСА_1 здійснила крадіжку належного йому електровелосипеда;

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , під час яких потерпілі розповіли про відомі їм обставини вчинення крадіжок їх майна;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_15 від 15.11.2025, під час якого свідок опізнав ОСОБА_7 як особу, у якої він придбав перфоратор «Bosсh» GBH 2-26 DFR та зварювальний апарат «REON КИМ ММА-160», які належать потерпілому ОСОБА_9 ;

- протокол затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 03.11.2025 в ході якого при особистому обшуку підозрюваного виявлено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 04.11.2025, яка показала, що передивляючись відеозаписи з відео камер СТ «Строітель» бачила невідому особу яка 03.11.2025 року пересувалась по вул. Річковій СТ «Строітель» на електровелосипеді належному ОСОБА_10 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 , які повідомили про відомі їм обставини вчинення крадіжок майна обвинуваченим ОСОБА_7 ;

- протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 29.11.2025 під час якого останній добровільно в пристуності понятих та захисника розповів про обставини та показав механізм вчинення ним крадіжок майна потерпілих.

Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню.

Обґрунтовуючи необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що обвинувачений може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини проти власності, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, крім того у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, адже ОСОБА_7 на території Полтавської області не проживає, будь-якою суспільно-корисною діяльністю не займався, неповнолітніх дітей на утриманні немає, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може в подальшому переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки, останній не має доходів, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутків, що може мотивувати останнього вчинити знову злочин корисливої спрямованості з метою отримання прибутку, а також, будучи особою, яка раніше неодноразово засуджена за вчинення кримінальних правопорушень судимість за які на даний час не знята, на шлях виправлення не став та повторно вчинив тяжкі кримінальні правопорушення проти власності.

Окрім того, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 із наступних причин:

особисте зобов`язання у зв`язку із тяжкістю вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти власності, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також тому, даний запобіжний захід не забезпечить запобіганню виникненню ризиків, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, а також не забезпечить можливості ухилення від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має стійких соціальних зав`язків, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має постійного місця проживання, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що у своїй сукупності свідчить про те, що вказаний запобіжний захід не забезпечить належного процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 ;

особистої поруки у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та відсутністю будь-яких даних про осіб, які можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за належну процесуальну поведінку обвинуваченого;

застава обвинувачений не має законних джерел доходів та заощаджень, а також у зв`язку з тим, що відповідні заяви та клопотання від сторони захисту не надходили;

домашній арешт у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця проживання в м. Кременчукі та Кременчуцькому районі в цілому, зареєстрований у іншій області, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та враховуючи те, що останній є раніше неодноразово судимою особою, вчинив нові тяжкі кримінальні правопорушення та не став на шлях виправлення, він потребує постійного візуального контролю.

Таким чином, саме застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього під час судового провадження.

Враховуючи вказане, просив суд продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Суд вважає, що наразі підстав для зміни застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які не перестали існувати та дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини проти власності, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, крім того у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, адже ОСОБА_7 на території Полтавської області не проживає, будь-якою суспільно-корисною діяльністю не займався, неповнолітніх дітей на утриманні немає, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може в подальшому переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки, останній не має доходів, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутків, що може мотивувати останнього вчинити знову злочин корисливої спрямованості з метою отримання прибутку, а також, будучи особою, яка раніше неодноразово засуджена за вчинення кримінальних правопорушень судимість за які на даний час не знята, на шлях виправлення не став та повторно вчинив тяжкі кримінальні правопорушення проти власності.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 з наступних причин:

особисте зобов`язання у зв`язку із тяжкістю вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти власності, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також тому, даний запобіжний захід не забезпечить запобіганню виникненню ризиків, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, а також не забезпечить можливості ухилення від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має стійких соціальних зав`язків, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має постійного місця проживання, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що у своїй сукупності свідчить про те, що вказаний запобіжний захід не забезпечить належного процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 ;

особистої поруки у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та відсутністю будь-яких даних про осіб, які можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за належну процесуальну поведінку обвинуваченого;

застава обвинувачений не має законних джерел доходів та заощаджень, а також у зв`язку з тим, що відповідні заяви та клопотання від сторони захисту не надходили;

домашній арешт у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця проживання в м. Кременчукі та Кременчуцькому районі в цілому, зареєстрований у іншій області, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та враховуючи те, що останній є раніше неодноразово судимою особою, вчинив нові тяжкі кримінальні правопорушення та не став на шлях виправлення, він потребує постійного візуального контролю.

Суд зазначає, що вказані ризики не зменшилися та вважає, за недоцільне змінювати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та може переховуватись від суду через побоювання майбутнього покарання, що в свою чергу, враховуючи суспільний інтерес, дає підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування щодо більш м`якого запобіжного заходу, матиме можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, впливати на свідків у кримінальному провадженні, тощо.

Крім того, сам обвинувачений пояснив, що не має постійного місця роботи, іноді працює по найму, але доказів цьому не надав; неодружений, дітей на утриманні не має, жодних доказів з приводу його захворювань не надав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжкий злочин, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, а альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Висновок суду щодо необхідності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у у виді тримання під вартою, ґрунтується на вищевикладених обставинах, що не свідчать про зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вищевикладене, вважає достатньою для запобігання переховуванню обвинуваченого та ризику вчинення нових злочинів, визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень,

Керуючись ст. ст. 194, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк запобіжного заходу рахувати з 25 лютого 2026 року.

Строк дії ухвали запобіжного заходу визначити до 25 квітня 2026 року включно.

Визначити суму застави - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Застава відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26304855; банк отримувача - ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0015950; в платіжному документі в призначені платежу обов`язково зазначається для застави: назва суду; інформація про постанову (ухвалу) судді чи суду та прізвище, ім`я, по батькові обвинуваченого (дана інформація необхідна для оперативного повернення застави в порядку передбаченому чинним законодавством).

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_7 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.

Відповідно до ст.202 КПК України, після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1