Справа № 296/3383/26
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000274 від 23.03.2026 року, за ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП №2 ГУ НП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000274 від 23.03.2026 року, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України, а саме:

- автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5

Клопотання обґрунтовано тим, що 22.03.2026 року близько о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі сторони вул. Івана Кочерги в напрямку вул. Шевченка по вул. Велика Бердичівська в м. Житомирі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перетинали проїзну частину в межах пішохідного переходу з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок події ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувального закладу м. Житомира

В ході проведення огляду місця події працівниками ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

23.03.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

24.03.2026 слідчий до суду не з`явився надав заяву про розгляд клопотання без його участі, та просив його задовільнити.

Власник майна суду не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання була належним чином повідомлена шляхом направлення телефонограми, що відповідає приписам ч.1 ст.135 КПК України.

Неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в силу положень ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя розглянувши клопотання та його додатки, прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання встановив, що СВ ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000274 від 23.03.2026 року, за фактом, що 22.03.2026 року близько о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі сторони вул. Івана Кочерги в напрямку вул. Шевченка по вул. Велика Бердичівська в м. Житомирі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перетинали проїзну частину в межах пішохідного переходу з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок події ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувального закладу м. Житомира

22.03.2026, в ході проведення огляду місця події, працівниками ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 .

23.03.2026 постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000274 від 23.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

23.03.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу. При цьому слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку чи наявний склад кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, оскільки воно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні за ч.4 ст.296 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000274 від 23.03.2026 року, за ч. 1 ст. 286 КК України.

Заборонитии відчуження, користування та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1