ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/494/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/271/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 21 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Салтівського районного суду м. Харкова від 21.07.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого:

- 01.09.2006 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ст. 70, ст. 69 КК України до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, штраф 510 грн.;

- 23.06.2011 вироком Московським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого від подальшого відбування покарання 16.02.2012 на підставі ЗУ «Про амністію»;

- 30.09.2013 вироком Київським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 11.11.2013 вироком Московським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 03.11.2014 вироком Дзержинським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

- 19.12.2014 вироком Комінтернівським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

- 26.01.2015 вироком Фрунзенським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;

- 31.03.2015 вироком Московським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;

- 26.05.2015 вироком Жовтневим районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 21.05.2018 звільненого з Холодногірської ВК Харківської області № 18, умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 22 дні;

- 14.02.2019 вироком Червонозаводським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; звільненого 22.02.2023 з ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» по відбуттю строку покарання;

- 07.11.2023 вироком Фрунзенським районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2023, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислюється з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 24.11.2023 по 02.04.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 53680 гривень 00 копійок, внесену ОСОБА_9 (згідно повідомлення ТУ ДСА у Харківській області від 02.04.2024) визначено повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

У задоволені цивільного позову АТ «Укртелеком» до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням - відмовлено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи №25710 від 12.12.2023 у розмірі 757,28 грн., експертизи № СЕ-19/121-23/28512-ТР від 11.12.2023 у розмірі 6058,24 грн., експертизи №303 від 19.01.2024 у розмірі - 15 145, 60 грн., експертизи №25534 від 31.01.2024 у розмірі 30 291,20 грн., а всього 52 252 /п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дві/ грн. 32 коп.

Арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.11.2023 на садові ножиці з ручкою червоного кольору, кросівки червоного кольору, сумку з дротом чорного кольору, довжиною -17 метрів - скасовано.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Цим вироком встановлено, що ОСОБА_8 , у період дії воєнного стану, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу № 734/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 16.11.2023 строком на 90 діб. 24.11.2023 приблизно о 04 год. 15 хв., більш точний час в ході судового розгляду не встановлений, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Познанська, 11-Б, діючи умисно, повторно, маючи при собі заздалегідь підготовлений садовий секатор, з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи при цьому корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, підійшов до під`їзду №6 вказаного будинку, та шляхом вільного доступу ввівши необхідну цифрову комбінацію на кодовому замку, зайшов по під`їзду. Далі ОСОБА_8 пройшовши сходами між першим та другим поверхами під`їзду, через відкрите вікно проник до перекриття що розташоване над під`їздом №6 де побачив розташований на фасаді будинку між першим та другим поверхами кабель діючих ліній зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком». Далі, ОСОБА_8 , діючи з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи при цьому корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою наявного при ньому садового секатору демонтував кабель діючих ліній зв`язку ПАТ «Укртелеком» марки ТПП 100x2x0,4 довжиною 17 метрів, вартістю згідно висновку судово товарознавчої експертизи - 3813,44 грн., що був розташований на фасаді будинку №11-Б між під`їздами №6 та №7 по вул. Познанській м.Харкова. Після чого, ОСОБА_8 , разом з викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» матеріальних збитків на суму 3813,44 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 21.07.2025 щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляду в суді першої інстанції.

Захисник також просила викликати та допитати свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 для перевірки показань, які вони надавали під час свого допиту в суді першої інстанції та встановлення обставин, які викладені у поданій апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник зазначає, що висновки суду, які викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_8 не вчиняв крадіжки кабель діючих ліній зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком». Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, а тому, на думку захисника, є зацікавленими особами у розгляді цього кримінального провадження.

Захисник також зазначає, що в оскаржуваному вироку неповно та неправильно викладені показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку з чим судом першої інстанції не надана повна і об`єктивна оцінка показань цих свідків.

Крім того, як зазначає захисник, що протокол огляду місця події від 24.11.2023 та фототаблиця до нього, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24.11.2023, протокол проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 та фототаблиця до нього за участю свідка ОСОБА_11 , протокол огляду речей від 24.11.2023, протокол додаткового огляду речей від 24.11.2023 з фото до нього, а також усі похідні від них докази є неналежними та недопустимими доказами, оскільки мають ознаки фальсифікації, та отримані з порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Щодо клопотання захисника про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для їх повторного допиту, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положення ч. 3 ст. 404 КПК України визначають, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд приймає до уваги правові висновки, що викладені у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18.07.2022 у справі №698/937/13, відповідно до яких для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження. Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Окрім того, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція суду касаційної інстанції, а саме колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у у справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та вироку Салтівського районного суду м. Харкова від 21.07.2025, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким надана обґрунтована і вмотивована правова оцінка в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

При цьому, суд першої інстанції дослідив докази в присутності сторін, з наданням їм можливості поставити допитуваним особам відповідні запитання, врахував всі клопотання учасників судового розгляду стосовно доказів, надав їм відповідну правову оцінку в ухваленому за результатами судового розгляду рішенні та виклав мотиви такої оцінки.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не зазначила переконливих підстав для необхідності повторного допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , натомість апелянт не погоджувався із наданою судом оцінкою цих доказів.

З огляду на викладене, колегією суддів дійшла висновку, що аргументи клопотання захисника про повторне дослідження доказів фактично зводяться до незгоди із їх правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції в оскаржуваному вироку суду, у зв`язку з чим апеляційний суд не знаходить підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, а тому судом відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повторний допит вищезазначених свідків.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів захисника ОСОБА_7 щодо недоведеності вини ОСОБА_8 за пред`явленим обвинувачення, наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також відсутності допустимих, належних і достатніх доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочину за ч.4 ст.185 КК України є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються доказами сторони обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні за участю сторін та надав їм належну оцінку у вироку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Водночас, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисника, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зокрема, під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що він працює електромеханіком в АТ «Укртелеком». 24.11.2023, приблизно о 08-00 год. із звіту на комп`ютері стало відомо, що за адресою: м.Харків, вул.Познанська,11-Б відбулось спрацювання сигналізації кабелю. Після чого він з бригадою водієм ОСОБА_16 , кабельниками-спаювальниками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виїхали на місце, де зафіксували факт крадіжки кабелю ТПП 100х2х0,4 на фасаді будинку між 6 та 7 під`їздами, між першим та другим поверхом. Були знайдені залишки кабелю, які звисали з одного боку та з другого боку фасаду. Вони встановили тимчасову лінію для забезпечення роботи сигналізації, про даний факт повідомили диспетчера. У свою чергу, диспетчер повинен повідомити про це поліцію. Під час встановлення тимчасової лінії до них на місце прибули начальник ОСОБА_19 та інженер ОСОБА_20 , якими були складені Акти. Зазначив, що після спрацювання сигналізації, на місце події прибуває охоронна служба, а згодом поліція. Викрадений кабель був повернутий працівниками поліції, кому саме не знає. Після повернення кабелю, марка якого відповідала викраденому, він особисто робив його заміри рулеткою, довжина кабелю складала 17 метрів.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснила, що він працює оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області. 24.11.2023 приблизно о 04-00год., це була комендантська година, по лінії «102» від чергового Укртелеком надійшов виклик про спрацювання сигналізації, обрив дротів по вул.Познанська,11-Б. Він з напарником старшим лейтенантом ОСОБА_13 виїхали на місце події. Прибувши за вказаною адресою, на фасаді будівлі, було виявлено обрізані дроти, довжиною, приблизно 15-20метрів. На снігу, який тільки випав, чітко було видно пару слідів взуття та сліди волочіння дротів (кабелів) які вели у напрямок району, інших слідів не було. Ними було зроблено фото слідів по яким вони орієнтувались. Він з напарником пішли по цих слідах, які привели до будинку АДРЕСА_2 , біля якого розташовані гаражі. Пройшли ще метрів 20 та побачили чоловіка та жінку. У чоловіка при собі була велика сумка, чоловік повідомив, що у сумці знаходиться кабель. У кишенях чоловіка візуально було помітно секатор та канцелярський ніж. На їх прохання чоловік та жінка показали взуття, їх сліди на взутті співпадали зі слідами на снігу. Після чого вони викликали слідчу оперативну групу, по приїзду якої вони написали рапорти. Як стало відомо, цей чоловік ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні в суді першої інстанції надав показання про те, що він працює оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області. В ніч з 23.11.2023 на 24.11.2023, десь о 04-00 годині ранку по лінії «102» від чергового Укртелеком на планшет надійшов виклик про спрацювання сигналізації, обрив дротів по АДРЕСА_3 . Він з напарником ОСОБА_12 виїхали на місце події. Прибувши за вказаною адресою, на фасаді будівлі між 1 та 2 поверхами, було виявлено обрізані дроти. На снігу, який тільки випав, біля вказаного будинку чітко було видно пару слідів взуття, схожі на чоловічі і жіночі та сліди волочіння дротів. Сліди були ще на підвіконні будинку. Він зробив на телефон фото цих слідів і з напарником пішли по цих слідах. Біля будинку АДРЕСА_2 , де розташовані гаражі побачили натоптані сліди. Почали обходити район з метою виявлення осіб причетних до крадіжки дроту. Десь о 07-00 ранку побачили як з боку гаражів вийшов чоловік з жінкою, яких вони зупинили. Чоловік тримав в руках велику сумку, з якої видно було дроти, які співпадали візуально з дротами відрізаними на будинку. Ще у чоловіка при собі були ножиці-секатор, які було видно з кишені куртки останнього. Після чого вони викликали слідчу оперативну групу, по приїду якої він написав рапорт. Як стало відомо, цей чоловік ОСОБА_8 , а жінку звати ОСОБА_21 .

Під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 зазначив, що він знімає гараж по вул.Познанській в м.Харкові, займається прийомкою металу та пластмаси. ОСОБА_8 декілька разів приносив йому електричні дроти, казав, що працює електриком і у нього залишаються залишки дротів. В листопаді 2023 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_8 приносив йому мідні дроти без обмотки та один раз в сірій обмотці за які він розраховувався грошима.

Свідок ОСОБА_10 під час свого допиту в суді першої інстанції зазначила, що вона проживає у будинку АДРЕСА_3 , її квартира знаходиться у під`їзді №6 на 1-му поверсі. Взимку точної дати та часу не пам`ятає, уночі, десь о 02-00 годині вона підійшла до вікна. Міське освітлення не працювало, було темно, опадів снігу і дощу не було. Побачила чоловіка у темній куртці та світлій шапці який сидів на лавці біля під`їзду та постійно поглядав вгору. Ще хтось стояв біля 7-го під`їзду. Потім побачила як чоловік, той що стояв, підвів руки вгору і щось підхопив. Обличчя цих осіб не бачила, тільки силуети. Уточнила, що точно сказати не може, чи то чоловіки були чи жінки. Хто був на карнизі і обрізав кабель не бачила. Приблизно о 05-30 год. ремонтники приїхали ремонтувати кабель і сказали, що уночі його обрізали, тому не працює телефон. Десь через 30 хвилин приїхала поліція.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 надала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_8 її цивільний чоловік, проживають разом з травня 2023 року. 24.11.2023 о 07-00год. вона із ОСОБА_8 шукали схованку (закладку). На вулиці лежав підталий сніг, було брудно. За гаражами, назви вулиці не знає, вони знайшли бухту змотаного кабелю, який був прикритий гілками. ОСОБА_8 десь знайшов клітчату сумку великого розміру в яку вони удвох поклали знайдений кабель. Зробили пару кроків, як до них під`їхала машина, в цей момент ОСОБА_8 тримав у руках сумку з кабелем. З машини вибігли два чоловіка з пістолетами, повалили їх на землю, побили. Як вона зрозуміла, це були робітники поліції, які потім викликали слідчих. Коли вони лежали на землі, один із робітників поліції щось поклав ОСОБА_8 у карман. Робітники поліції вилучали сумку з кабелем на вулиці, фотографували кабель, робили заміри, далі поклали в машину. В цей же день був проведений слідчий експеримент за її участю. Робітники поліції відвели її на місце злочину, самі показали де був обірваний кабель, сказали що сфотографують її і відпустять додому. Вона була налякана, тому робила все, що скажуть поліцейські. Далі її з ОСОБА_8 відвезли до райвідділу, розвели в різні кабінети, зняли взуття. Документи на досудовому слідстві підписувала під тиском робітників поліції. За медичною допомогою та скаргами на робітників поліції нікуди не зверталась.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є оперуповноваженими відділу кримінальної поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, внаслідок чого, на думку сторони захисту, є зацікавленими особами у цьому кримінальному провадженні, на переконання колегія суддів, також є суб`єктивними та безпідставними, оскільки ці свідки не приймали участь у проведенні слідчих дій, а лише виконували свої службові обов`язки, прибувши на місце вчинення злочину за викликом, де виявили крадіжку кабелю, після чого за слідами волочіння на землі ними було встановлено осіб, які можливо були причетні до крадіжки кабелю діючих ліній зв`язку, після чого оперуповноваженими було викликано слідчу оперативну групу.

Крім того, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були попереджені судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що ці свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

Більш того, вищезазначені показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не суперечать та узгоджуються між собою, підтверджуються і відповідають показанням допитаних у цій справі свідка ОСОБА_14 щодо наявності зрізу кабелю на фасаді будинку, а також свідка ОСОБА_11 та самого обвинуваченого щодо їх затримання працівниками поліції, під час якого у ОСОБА_8 було виявлено сумку, в якій знаходився викрадений кабель з фасаду будинку №11-Б по вул.Познанській, що додатково свідчить про необґрунтованість апеляційних скарг захисників в цій частині.

Будь-яких доказів про те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, прокурором та потерпілим суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків.

Колегія суддів також критично ставиться до апеляційних доводів сторони захисту про те, що в оскаржуваному вироку судом першої інстанції не у повному обсязі викладені показання свідка ОСОБА_10 , оскільки такі твердження захисника повністю спростовуються змістом мотивувальної частини вироку і звуко- та відеозапису судового засідання від 01.07.2024, під час якого, окрім іншого, свідок пояснила суду, що вона 1935 року народження, обличчя осіб, які вчинили крадіжку кабелю, вона не бачила, оскільки подія була десь о другій годині ночі та було дуже темно. При цьому, свідок зазначила, що вона не може сказати, хто саме був на місці вчинення злочину, адже бачила тільки силуети. Підтвердити те, що саме обвинувачений вчинив крадіжку, вона не може. Як впав кабель та чи його волочили по землі, вона не бачила. Коли заїхав автомобіль особи залишили двір. Приблизно о 05 год. 30 хв. приїхали ремонтувати кабель.

Також належить зазначити, що, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, у зв`язку з чим твердження захисника ОСОБА_7 щодо причетності інших осіб до вчиненого злочину, на переконання колегії суддів, є безпідставними та суб`єктивними.

Належить також врахувати, що під свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 , буду попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підтвердив, що ОСОБА_8 раніше неодноразово здавав йому кабель за гроші, при цьому обвинувачений пояснював свідку, що працює електриком і у нього залишаються залишки дротів.

Крім того, суд першої інстанції правильно поставився критично до певних показань свідка ОСОБА_11 , яка була допитана в режимі відеоконференції, оскільки перебувала під вартою за іншим кримінальним провадженням, адже її показання є непослідовними, суперечать слідчому експерименту за її участі та іншим доказам у справі. Судом також враховано, що свідок ОСОБА_11 є цивільною дружиною обвинуваченого, що прямо свідчить про її зацікавленість у виправданні ОСОБА_8 та будь-якого пом`якшення його становища. При цьому, доводи ОСОБА_11 про тиск на неї на досудовому слідстві з боку робітників поліції є непідтвердженими.

Водночас, апеляційний суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_11 в частині підтвердження нею факту того, що 24.11.2023 близько 07-00 год. її разом із обвинуваченим ОСОБА_8 було затримано працівниками поліції біля гаражів. В подальшому працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_8 сумку з кабелем, проведені певні слідчі дії та доставлено її разом із обвинуваченим до райвідділу поліції.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України , суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

При цьому, колегія суддів враховує, що сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості задавати допитаним вище свідкам питання з метою підтвердження їх версії щодо непричетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину згідно пред`явленого обвинувачення.

Отже, колегія суддів зазначає, що свідки, які зазначені вище, ретельно допитувались під час судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненими ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, попереджалась про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів вище зазначені показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 .

Судом першої інстанції також співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у наступних письмових доказах:

- витязі з ЄРДР № 0004078 від 24.11.2023 щодо реєстрації кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України, з якого вбачається, що 24.11.2023 приблизно о 04-18 до ч/ч ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про спрацювання сигналізації в колодці належному ПАТ «Укртелеком» за адресою: м.Харків, вул. Познанська,11-Б, при виїзді на місце події було виявлено відсутність кабелю в зазначеному колодці;

- електронному рапорті ст.інспектора ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 24.11.2023, відповідно до якого 24.11.2023 о 04год.18хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про спрацювання сигналізації в колодязі зв`язку, фасаді та підвалі будинку за адресою: м.Харків, вул. Познанська, 11-Б;

- електронному рапорті ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 24.11.2023, відповідно до якого 24.11.2023 о 07год.08хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.11.2023 о 07год.08хв. за адресою: м.Харків, вул. Познанська, 8, працівники поліції, група швидкого реагування ХРУП №2 виявили ОСОБА_8 та ОСОБА_22 які мають при собі клітчату сумку всередині якої знаходяться дроти;

- рапорті оперуповноваженого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 від 24.11.2023 про обставини події які мали місце 24.11.2023 щодо факту виявлення крадіжки дротів АТ «Укртелеком» за адресою: м.Харків, вул.Познанська,11-Б та виявлення двох осіб поблизу будинку №8-Б по вул.Познанській в м.Харкові;

- заява АТ «Укртелеком» від 24.11.2023 про вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що 24.11.2023 при обстеженні кабельної лінії зв`язку, після спрацювання охоронної сигналізації о 04год.15хв. 24.11.2023 було виявлено крадіжку кабелю ТПП 100х2х0,4 17 метрів за адресою: м.Харків, вул. Познанська, 11-Б по фасаду під`їзду 6-7 в будинку, що є сховищем для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку АТ «Укртелеком»;

- протоколі огляду місця події від 24.11.2023 та фототаблиця до нього, відповідно до якого було оглянуто місце події за адресою: м.Харків, вул. Познанська,11-Б, де між 6 та 7 під`їздами виявлено зріз чорного кабелю, вилучено змив ДНК із залишку кабелю, працівниками Укртелекому надано фрагмент зрізаного кабелю чорного кольору які поміщено до паперових пакетів. На відстані 4-5 метрів від будинку на засніженому покритті виявлено сліди: 1 довжиною 26 см., 2 довжиною 30см. Зроблено два гіпсових зліпки підошви взуття які поміщено до коробки;

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2023, а саме затримання ОСОБА_8 о 07год.12хв. 24.11.2023 за адресою: м.Харків, вул. Познанська,8-Б, під час обшуку якого у присутності понятих у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: ножиці садові з ручкою червоного кольору, сумку з дротом чорного кольору, довжиною 17 метрів та кросівки червоного кольору 44 розміру;

- рапорті старшого слідчого СВ капітана поліції ОСОБА_24 від 24.11.2023 щодо відсутності у ОСОБА_8 при затриманні слідчим в порядку ст.208 КПК України канцелярського ножа;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 та фототаблиця до нього за участю свідка ОСОБА_11 яка показала та розказала про те, що за адресою: м.Харків, вул.Познанська,11-Б вона зустрілася з ОСОБА_8 у якого при собі був білий мішок з якого виглядали дроти чорного кольору та сумка. Вона разом з ОСОБА_8 пішли до гаражів по вул.Познанській,8-Б, де сховали речі і пішли додому. В той жде день вона разом з ОСОБА_8 пішли до вказаних гаражів, де ОСОБА_8 забрав залишені ним сумку та мішок з дротами та де майже одразу їх зупинили працівники поліції;

- протоколі огляду речей від 24.11.2023, протокол додаткового огляду речей від 24.11.2023 з фото до нього, відповідно до яких оглянуто: сумку пропіленову з малюнком клітина чорно-біло-червоного кольору в якій знаходиться кабель багатожильний в захисній ізоляційній оболонці ПХВ пластику чорного кольору, садові ножиці з металу сірого кольору та складаються з двох лез та двох рукояток з пластмаси червоного кольору, кросівки червоного кольору (одна пара) 44 р.;

- постанові від 24.11.2023 про визнання садових ножиць, кросівок та сумки з дротом чорного кольору, довжиною 17 метрів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження;

- протоколі огляду речей від 24.11.2023, а саме: фрагменту електричного кабелю чорного кольору, довжиною 21см., на зрізі кабелю вбачається зеленого кольору багатожильна ізоляція ПХВ пластику та токонесущі мідні жили; гіпсового зліпку сліду взуття білого кольору, довжиною 30см.; гіпсового зліпку слід взуття білого кольору, довжиною 26см.; паперового конверту в якому знаходиться змив на ватній палиці;

- постанові від 24.11.2023 про визнання змиву на ватній палиці, фрагменту кабелю, двох гіпсових зліпків підошви речовими доказами та передачу їх на зберігання;

- постанові від 02.01.2024 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

- протоколі додаткового огляду речей від 05.12.2023 за участю представника потерпілого АТ «Укртелеком» ОСОБА_25 , відповідно до якого оглянуто кабель, багатожильний, в захисній ізоляційній оболонці ПХВ пластику, чорного кольору. На зрізі кабелю вбачається зеленого кольору багатожильна ізоляція ПХВ пластику та токонесущі мідні жили. Надалі за допомогою будівельної рулетки на 5 метрів було здійснено заміри довжини зазначеного кабелю, яка складає 17 метрів. Під час огляду представник потерпілого повідомив, що вказаний кабель маркування ТПП 100х2х0,4 який використовується АТ «Укртелеком» для лінії зв`язку абонентами та саме зазначений кабель було встановлено на фасаді будинку 11-Б по вул.Познанській м.Харкова;

- дефектному Акті №014-1123-335ЛДМД2-Х від 24.11.2023 складений працівниками АТ «Укртелеком», про те, що 24.11.2023 о 04год.15хв. по лінії сигнального зв`язку надійшло повідомлення про спрацювання охоронної сигналізації лінійно-кабельних споруд. Постійно діюча робоча комісія у складі: начальника ЛДМД №335/2 ОСОБА_19 , інженера лін.споруд ел.зв. ОСОБА_20 , електромеханіка лін.споруд ел.зв. ОСОБА_14 склали цей Акт у тому, що в будинку за адресою: м.Харків, вул.Познанська,11-Б по фасаду під`їздів 6-7 викрадено кабель ТПП 100х2х0,4 17 метрів;

- Акті № 014-1123-335ЛДМД2-Х від 24.11.2023 АТ «Укртелеком» про виявлення викрадення кабелю електрозв`язку ТПП 100х2х0,4 17 метрів за адресою: м.Харків, вул.Познанська,11-Б по фасаду під`їздів 6-7;

- постанові про відібрання у ОСОБА_8 біологічних зразків від 24.11.2023, протокол отримання зразків для експертизи від 24.11.2023;

- висновку експерта №303 від 19.01.2024 за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого на наданому на дослідження змивів на ватну паличку з кабелю (об`єкт №2.1), встановлено прийнятний рівень матричної активності, що свідчить про присутність у вказаному об`єкті. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) підозрюваного ОСОБА_8 . Порівняльним дослідженням встановлено, що ДНК-профіль встановлений в об`єкті №2.1, збігається з ДНК-профілем встановленим у зразку букального епітелію підозрюваного ОСОБА_26 (об`єкт №1.1);

- висновку експерта №25710 від 12.12.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість кабелю зв`язку ТППеп 100х2х0,4, довжиною 17 метрів з урахуванням зниження якості від зносу, станом на 24.11.2023 становить 3813,44грн;

- висновку експерта № СЕ-19/121-23/28512-ТР від 11.12.2023 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якого розділення країв фрагменту електричного кабелю, наданого на дослідження проводилось за допомогою інструмента з загостреною робочою поверхнею прикладанням мускульного зусилля-розріз, встановити чи наданими на дослідження садовими ножицями проводилось розділення, не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю будь-яких стійких, повторювальних, співпадаючих окремих ознак;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2024 та довідка до протоколу, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнав особу на фото під №2 ОСОБА_8 , як особу який у листопаді 2023 року приносив до приміщення гаражу кабель;

- протоколі огляду місця події від 12.01.2024 та фототаблиця до нього, відповідно до якого місцем огляду є будинок №11-Б по вул.Познанській в м.Харкові, зокрема під`їзд №6, вхід до якого здійснюється через металеві сірі двері з кодовим замком. На вхідних дверях під`їзду №6 у верхній частині мається надпис -35. При введенні цієї комбінації на кодовому пристрої в під`їзд двері відчиняються та мається вільний доступ до під`їзду. Між пережим та другим поверхом (між сходами) розташоване вікно під`їзду, яке перебуває у відкритому стані та через яке мається доступ до накриття до входу у під`їзд (козирок під`їзду);

- висновку експерта №25534 від 31.01.2024 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якого на двох гіпсових зліпках, наданих для дослідження, зафіксовано два сліди підошви взуття, питання про придатність до ідентифікації яких може бути вирішено у кожному конкретному випадку порівняльного дослідження. Слід взуття, наданий для дослідження зафіксованим на гіпсовому зліпку №1, залишений підошовною частиною кросівка для правої ноги, вилученого у ОСОБА_8 . Слід взуття, наданий для дослідження зафіксованим на гіпсовому зліпку №2, залишений не кросівками вилученими у ОСОБА_8 .

Отже, в основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість доказу -протоколу огляду місця події від 24.11.2023 та фототаблиці до нього, у якому зафіксовано огляд місце події за адресою: м.Харків, вул. Познанська,11-Б, колегія суддів зазначає наступне.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих дій. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Перш за все, огляд місця події регламентується статтею 237 КПК. Під час огляду місця події слідчий проводить візуальний огляд місцевості, здійснює вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складає плани, схеми, виготовляє графічні зображення.

З відомостей протоколу огляду місця події від 24.11.2023 вбачається, що 24.11.2023 з 04 год. 40 хв. до 05 год. 10 хв. слідча дія була проведена слідчим СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 за участі двох понятих та спеціаліста, які будь-яких зауважень не зазначили у цьому протоколі (арк.128 т.2).

При цьому, за наслідком проведення огляду місця події від 24.11.2023, окрім іншого, на відстані 4-5 метрів від будинку на засніженому покритті виявлено два сліди взуття, з яких зроблено два гіпсових зліпки підошви взуття.

Зазначені обставини також підтверджуються відомостями фототаблиці до протоколу огляду місця події від 24.11.2023 (арк.129-135 т.2).

Колегія суддів ставиться критично до апеляційних доводів захисника про те, що працівниками поліції було сфальсифіковані докази під час проведення огляду місця події від 24.11.2023, шляхом умисного залишення ними слідів взуття обвинуваченого на місці злочину, оскільки під час свого допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 зазначили, що взуття у них вилучали вже у райвідділі поліції після проведення усіх слідчих дій за їх участі.

Крім того, згідно відомостей протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2023, під час обшуку затриманого у присутності понятих у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: ножиці садові з ручкою червоного кольору, сумку з дротом чорного кольору, довжиною 17 метрів та кросівки червоного кольору 44 розміру. Протокол підписаний учасниками без будь-яких зауважень і доповнень, у тому числі від ОСОБА_8 щодо вилучених у нього речей (арк.136-140 т.2).

При цьому, матеріали цього кримінального провадження не містять доказів застосування до обвинуваченого під час затримання недозволених методів досудового розслідування, а стороною захисту не зазначено чи зверталась вона з відповідними заявами про незаконні дії щодо ОСОБА_8 до правоохоронних органів чи суду, не повідомляла обставин щодо причетності конкретних осіб та застосованих ними способів незаконного впливу до нього обвинуваченого, не зазначала обставин, які перешкодили ОСОБА_8 своєчасно повідомити захиснику та компетентним органам про незаконне поводження стосовно нього.

Апеляційний суд також враховує, що обвинувачений своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, під час судового розгляду у суді першої інстанції не визнав і висновки суду щодо його винуватості не ґрунтуються на викривальних свідченнях, наданих під час досудового розслідування, а доводяться сукупністю наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, які узгоджуються між собою.

Отже, апеляційній доводи захисника щодо недопустимості покладених в основу обвинувального вироку доказів, а саме відомостей протоколу огляду місця події від 24.11.2023 з фототаблицею до нього, на думку колегії суддів, є неспроможними та ґрунтуються на припущеннях захисника, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження.

Безпідставні є апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 щодо недопустимості в якості доказу і протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 та фототаблиця до нього за участю свідка ОСОБА_11 , оскільки з відомостей цього доказу об`єктивно вбачається, що ця слідча дія була проведена у повній відповідності до вимог ст.ст.65, 104, 106, 223, 240 КПК України та під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 надавала детальні пояснення щодо фактичних обставин події у цій справі (арк.162-166 т.2).

З відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 також вбачається, що свідку ОСОБА_11 були роз`яснені права та обов`язки за ст.66 КПК України та останню попереджено про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, передбачену ст.384 КК України.

Крім того, за наслідками проведення цієї слідчої дії було складено протокол слідчого експерименту від 24.11.2023, з яким було особисто ознайомлено свідка ОСОБА_11 та двох понятих ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , які будь-яких зауважень у цьому протоколі не зазначили.

Таким чином, твердження захисника ОСОБА_7 про необхідність визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 та фототаблиця до нього недопустимим доказом, на переконання колегії суддів, також є суб`єктивними та безпідставними.

Апеляційний суд також ставиться критично до апеляційних доводів захисника щодо необхідності визнання протоколу огляду речей від 24.11.2023 (арк.145 т.2) та протоколу додаткового огляду речей від 24.11.2023 з фототаблицею до нього (арк.144 т.2), оскільки огляд речей, за наслідком проведення яких складені вищезазначені процесуальні документи, повністю відповідає вимогам ст.ст.100, 104, 105, 106, 223, 237 КПК України та стороною захисту не надано суду доказів протилежного.

Колегія суддів також бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 31.08.2022 (справа № 756/10060/17, провадження № 13-3кс22), де Велика Палата зазначила, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права. Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Натомість апеляційна скарга сторони захисту не містить обґрунтування того, яким чином і які саме права обвинуваченого було порушено внаслідок проведення слідчого експерименту від 24.11.2023 за участі свідка ОСОБА_11 , огляду речей від 24.11.2023 та додаткового огляду речей від 24.11.2023, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині, на думку колегії суддів, є безпідставними та суб`єктивними.

Твердження захисника про те, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було достеменно встановлено знаряддя вчиненого злочину, на думку колегії суддів, є неспроможним, оскільки згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив крадіжку кабелю діючих ліній зв`язку ПАТ «Укртелеком» марки ТПП 100x2x0,4, довжиною 17 метрів, за допомогою наявного при ньому садового секатору.

При цьому, під час свого допиту в суді першої інстанції свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підвердили, що при затриманні ОСОБА_8 , у кишенях останнього візуально було помітно секатор.

З відомостей протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2023, також вбачається, що у ОСОБА_8 , окрім іншого, було вилучено садові ножиці з ручкою червоного кольору, які в подальшому постановами старшого слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_30 від 24.11.2024 та 02.01.2024 були визнані речовим доказом (арк.142-143, 147 т.2), а також на які ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 28.11.2023 накладено арешт.

Отже, зазначення в цих письмових доказах те, що у ОСОБА_8 було вилучено садові ножиці з ручкою червоного кольору, а у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, - вчинення злочину за допомогою наявного при ньому садового секатору, на переконання колегії суддів, не є істотними та будь-яким чином не впливають на висновки суду щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України за обставин події у цьому кримінального провадження.

На думку колегії суддів, захисником ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі переконливих доказів щодо спростування правильності висновків суду, зазначених в оскаржуваному судовому рішенні на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку щодо вчинення ОСОБА_8 злочину за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 .

Отже, версія та доводи захисника щодо незгоди з оскаржуваним вироком, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги сторони захисту.

Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 ч.1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 21 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді :