Справа № 344/3501/26
Провадження № 1-кс/344/1753/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 23.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України, відносно підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Литвинівка Біловодського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.02.2026 прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням. В обґрунтування вказує про те, що досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до п. 4 розділу ІІ Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (код UA 0094236) територію Старобільського району Луганської області з 24.02.2022 по даний час внесено в перелік територій України, які тимчасово окуповані російською федерацією.

На тимчасово окупованих територіях Донецької, Запорізької, Луганської та Херсонської областей впроваджено федеральний закон про загальні принципи організації місцевого самоврядування в рф від 6 жовтня 2003 р., на якому, у тому числі, ґрунтується новий «адміністративний та територіальний устрій» окупованих територій. За цим законом на тимчасово окупованій території кожної з чотирьох областей утворюються т. зв. «міські округи», а також «муніципальні округи»», що мають статус району (до яких входять населені пункти). Адміністративно-територіальний поділ тимчасово окупованих територій України на «міські» та «муніципальні округи» створює підстави для побудови системи окупаційної публічної влади, яка уможливлює повноцінну роботу територіальних підрозділів федеральних органів влади росії (пенсійного фонду, прокуратури, поліції, судів, органів соціального захисту, органів надання адміністративних послуг).

Головою так званої «общественной палаты ЛНР» (стосовно якого досудове розслідування здійснюється у межах іншого кримінального провадження) з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, 19.09.2022 направлено звернення до так званого «голови ЛНР» ОСОБА_6 (стосовно якого досудове розслідування здійснюється у межах іншого кримінального провадження) з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Луганської області так званого «референдуму» з питання приєднання до російської федерації на правах адміністративно-територіальної одиниці РФ (далі за текстом «референдум»).

На підставі вказаного звернення 20.09.2022 у м. Луганську (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлені) головою «Народного Совета ЛНР» ОСОБА_7 скликано та проведено позачергове засідання т. зв. «Народного Совета ЛНР», у якому прийняли участь обрані депутати , під час якого винесено на розгляд та прийнято так званий «Закон «О референдуме Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта РФ» і постанову про призначення такого «референдуму», а ОСОБА_6 як «голова ЛНР» підписав даний «закон», чим ввів його у дію.

Вказаним т. зв. «Законом ЛНР» регламентовано принципи проведення референдуму, юридичну силу рішення, прийнятого на референдумі, систему комісій референдуму, статус членів комісії референдуму, порядок голосування, визначено порядок підрахунку голосів і установлення результатів голосування, забезпечення безпеки при підготовці і проведенні референдуму та інші питання пов`язані із підготовкою та проведенням референдуму.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу т. зв. «Центральной избирательной комиссией ЛНР» (стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) організовано процес проведення зазначеного «референдуму», який було проведено з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на т. зв. «закордонних дільницях» на території РФ.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянка України ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою, достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення Старобільського району Луганської області збройними силами російської федерації, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Луганська область є невід`ємною складовою частиною України, що порядок утворення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування регулюється виключно Конституцією України та законами України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2022 року, перебуваючи на території Біловодського району Луганської області (більш точного місця не встановлено), діючи умисно, з мстою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, вирішила добровільно ввійти до складу т. зв. «виборчої комісії № 706 Біловодського району луганської народної республіки» з проведення референдуму т. зв. «ЛНР» в якості голови дільничної комісії.

ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, 22 вересня 2022 року увійшла до складу т. зв. «виборчої комісії» № 706 Біловодського району луганської народної республіки» по проведенню референдуму щодо питання входження луганської народної республіки до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації, отримала посвідчення № 706/1 голови дільничної комісії Біловодського району луганської народної республіки.

У період з 22 по 27 вересня 2022 року ОСОБА_5 в складі т. зв. «виборчої комісії» № 706 Біловодського району луганської народної республіки» по проведенню референдуму щодо питання входження луганської народної республіки до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації взяла участь в роботі вказаного псевдовиборчого органу, виконувала обов`язки голови дільничної члена комісії, організувала проведення референдуму на території с. Литвинівка Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Взявши участь в якості голови дільничної виборчої комісії у проведенні референдуму окупаційною владою з питань входження т. зв. «ЛНР» до складу РФ, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб вчинила умисні дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

За даними окупаційної влади так званої ЛНР 98,42% учасників «референдуму» про входження проголосували за приєднання «ЛНР» до РФ.

Умисні дії громадянки України ОСОБА_5 , вчинені за попередньою змовою групою осіб з невстановленими представниками російської федерації, призвели до фактичного встановлення влади окупаційних військ на території Луганської області, неможливості дії органів влади України та законів України на вказаній території, впровадження на даній територій законів і грошової одиниці держави-агресора російської федерації, що є загальновідомим фактом, сприяли проведенню псевдо референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, 07 грудня 2023 року, «радою федерації федерального зібрання російської федерації» прийнято постанову «про призначення виборів президента російської федерації» на 17 березня 2024 року.

11 грудня 2023 року ЦВК російської федерації прийнято постанову № 141/1084-8 «про проведення виборів президента російської федерації на частині територій російської федерації, на якій уведено військовий стан», відповідно до якої фактично оголошено, що на президентських виборах у березні 2024 року голосування пошириться на окуповані території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізької областей України. Окупаційний режим вирішив використати псевдовибори для того, щоб посилити інтеграцію окупованих територій до держави-агресора російської федерації.

З метою організації незаконних виборів, утворено територіальні та дільниці виборчі комісії на території Біловодської селищної територіальної громади Старобільного району.

Нехтуючи загальновизнаними принципами та нормами міжнародного права, держава-агресор 15-17 березня 2024 року провела «вибори» на тимчасово окупованих територіях Запорізької, Херсонської, Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та в місті Севастополі.

Всі вище вказані події були достовірно відомі і громадянці України ОСОБА_5 , яка постійно проживала на території вказаної області, а саме у селі Литвинівка Старобільського району Луганської області та відповідно була обізнаною про наведені вище факти розв`язання та ведення російською федерацією військової агресії проти України, захоплення державних установ, організацій та військових частин, оскільки ці події широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації та набули розголосу.

Однак, незважаючи на обізнаність про злочинні дії представників російської федерації та окремих, проросійськи налаштованих представників місцевого населення, громадянка України ОСОБА_5 , не пізніше березня 2024 року (більш точну дату встановити не виявилось можливим), діючи з особистих корисливих та політичних міркувань, з метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, умисно, прийняла пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням представників окупаційної влади держави агресора російської федерації та погодилася взяти участь у т. зв. «виборах президента російської федерації» в якості голови дільничної виборчої комісії № 129, створеної на тимчасово окупованій території села Литвинівка, яка входила до складу територіальної виборчої комісії Беловодського району муніципального утворення «Біловодський муніципальний округ луганської народної республіки російської федерації».

Відповідно до так званого «закону луганської народної республіки» № 424-ІІІ від 19.01.2023 «про систему виборчих комісій, комісій з референдуму луганської народної республіки» «на території луганської народної республіки формуються наступні виборчі комісії: 1. виборча комісія луганської народної республіки; 2. окружні виборчі комісії; 3. територіальні (районні, міські та інші) виборчі комісії; 4. дільничні комісії». Відповідно до статті 4 зазначеного «закону» - «комісії забезпечують реалізацію та захист виборчих прав та права на участь в референдумі громадян російської федерації, здійснюють підготовку і проведення виборів і референдумів на території луганської народної республіки». Дільничні комісії формуються територіальними комісіями.

Під керівництвом ОСОБА_5 сформовано чисельний склад виборчої комісії, підготовлено виборчу дільницю, забезпечено проведення т. зв. «голосування» з 15 по 17 березня 2024 року включно.

Центральна виборча комісія російської федерації, яка організовувала і проводила «вибори», повідомила про рекордну явку на них, а саме «87 мільйонів виборців, що становить 77,44% від загальної кількості громадян, які мали активне виборче право в росії», та про те, що володимир путін у 2024 році отримав «на 20 мільйонів голосів більше, ніж у 2018 році». Такі цифри визначені з урахуванням голосів «виборців» на тимчасово окупованих територіях України.

Парламентська асамблея Ради Європи (ПАРЄ) 17 квітня 2024 року прийняла резолюцію № 2540 (2024), у якій зазначила, що 17 березня 2024 року володимира путіна було оголошено переможцем так званих президентських виборів, які з самого початку не були вільними та чесними, оскільки жодному справжньому опоненту володимира путіна навіть не було дозволено балотуватись. Крім того, виборчі дільниці для цих «виборів» були відкриті на суверенній українській території, тимчасово окупованій російською федерацією, та в молдовських адміністративно-територіальних одиницях Лівого берега Дністра, що є грубим порушенням Статуту ООН та принципу суверенітету, політичної незалежності і територіальної цілісності усіх держав.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, та участі в організації та проведенні незаконних виборів та референдумів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, відповідно до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 14.08.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_5 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

20 серпня 2025 року слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрювана може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, є тяжкими злочинами.

Зважаючи на те, що відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань російської федерації, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадження, а отже наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші кримінальні правопорушення. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію території України, небезпека вчинення підозрюваною вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Захисник підозрюваної щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поклалася на думку суду.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, зважаючи на те, що слідством доведено наявність достатність підстав вважати, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 23.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України.

14.08.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 110 КК України, тобто про те, що підозрюється у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за поп5еередньою змовою групою осіб; ч. 5 ст. 111-5 КК України тобто про те, що підозрюється в участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території. У відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 14.08.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень (в газеті КМ України « Урядовому кур`єрі», на сайті «Офіс Генерального прокурора»).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п.с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Європейський суд з прав людини також зазначав, що хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідство мотивує зібраними доказами, а саме: протоколом огляду від 28.06.2025, протоколом огляду від 14.08.2025, протоколом огляду від 01.12.2025.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрювана може бути причетна до інкримінованих правопорушень, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього та належно обґрунтованою, і на цій стадії вона є достатньою для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Постановою прокурора від 23.02.2026 виділено із кримінального провадження №0000049 від 25.04.2025 в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України в окреме провадження та зареєстровано їх в ЄРДР за №0000018.

Постановою слідчого від 20.08.2025 у кримінальному провадженні №0000018 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_5 .

Постановою прокурора від 17.02.2026 відновлено досудове розслідування.

З клопотання вбачається, що на даний час підозрювана ОСОБА_5 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

В пункті 36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої (ч. 5 ст. 111-1 КК України) та тяжкого злочину, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої (ч. 2 ст. 110 КК України).

На даний час, підозрювана знаходиться на непідконтрольній державній владі України території. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань Російської Федерації, у останнього можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, підозрювана ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у даному випадку не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки наведені дані про особу підозрюваної не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Окрім того слідчий суддя дійшла висновку, що підозрюваній слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 207, 208, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання задоволити.

Обрати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч.6 ст. 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Роз`яснити, що згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1