Справа № 296/2478/26
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

05 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026, за ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме:

-ноутбука марки «DELL» № P73G001 з зарядним пристроєм;

-ноутбука амарки «Lenovo» S/N: QB05110029 з зарядним пристроєм.

що були вилучені під час обшуку житла ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ УСБУ в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 04.02.2026, за ч.3 ст.436-2 КК України за фактом, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 26.03.2024 перебуваючи на території Житомирської області, на своїй сторінці в соціальній мережі «Одноклассники» з ніком « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто з використанням засобів масової інформації, поширив публікації з групи « НОМЕР_1 », у яких, за попередніми даними, міститься виправдування та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

03.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира справа № 296/1927/26 від 20.02.2026 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_1 під час якого вилучено два ноутбуки.

03.03.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026, за ч. 3 ст. 436-2 КК України.

04.03.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, та його задоволення.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином шляхом направлення телефонограми, що відповідає ч.1 ст.135 КПК України.

Неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в силу положень ч.4 ст.107 КПК України.

Розглянувши клопотання по суті, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що СВ УСБУ в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 04.02.2026, за ч. 3 ст. 436-2КК України за фактом, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 26.03.2024 перебуваючи на території Житомирської області, на своїй сторінці в соціальній мережі «Одноклассники» з ніком « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто з використанням засобів масової інформації, поширив публікації з групи « НОМЕР_1 », у яких, за попередніми даними, міститься виправдування та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

03.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира справа № 296/1927/26 від 20.02.2026 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-ноутбук марки «DELL» № P73G001 з зарядним пристроєм;

-ноутбук марки «Lenovo» S/N: QB05110029 з зарядним пристроєм.

03.03.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026, за ч. 3 ст. 436-2 КК України.

04.03.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу.

Розвиток інформаційно-телекомунікаційних технологій обумовлює утворення великої кількості слідів у різних електронних пристроях, комп`ютерних мережах і елементах їх інфраструктури, які необхідно використовувати для встановлення обставин учиненого кримінального діяння і причетної до нього особи. Такі сліди пов`язані не тільки з кіберзлочинами, а й з іншими видами злочинних діянь.

Електронні сліди - це інформація, зафіксована в цифровому форматі, що міститься в електронно-обчислювальних машинах та інших цифрових пристроях, створених на основі їхніх технологій, у засобах рухомого радіотелефонного зв`язку і на різних носіях цифрової інформації, причинно пов`язана з подією злочину, що дозволяє встановити обставини вчиненого і злочинця.

Пристроями, що містять електронні сліди злочину, які можуть використовуватися для встановлення обставин злочину та розшуку особи, яка його вчинила, зазвичай, є: мобільні телефони без підтримки сучасних додатків і смартфони, які підтримують такі додатки; стаціонарні комп`ютери, ноутбуки, нетбуки, планшети та інші малогабаритні комп`ютери; різні електронні гаджети (як-от, багатофункціональні електронні годинники, пульсоміри, крокоміри тощо); елементи інфраструктури інформаційно-комунікаційних мереж і операторів, що надають послуги зв`язку (сервери тощо); автомобільні відеореєстратори; GPS-навігатори та ін.

Отже, майно вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 цілком відповідає речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026, за ч.3 ст.436-2 КК України та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, як на речові докази.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучене 03.03.2026, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000026 від 04.02.2026:

- ноутбук марки «DELL» № P73G001 з зарядним пристроєм;

- ноутбук марки «Lenovo» S/N: QB05110029 з зарядним пристроєм.

заборонивши відчуження, користування та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу оголошено 05.03.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1