Справа № 467/363/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Миколаєва, громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується судом

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» вніс на розгляд суду подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , посилаючись, зокрема, на те, що останній відбув більш як 2/3 строку покарання, призначеного йому судом, і водночас довів своє виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці, а тому наявні підстави для застосування положень ст. 81 КК України щодо засудженого.

Зокрема, засуджений працевлаштований, має десять заохочень з добру поведінку та сумлінне ставлення до праці і лише одне стягнення, тоді як позитивно характеризується за місцем відбування покарання.

Позиція учасників справи

Сам засуджений про дату, час і місце судового засідання був сповіщений належно, що беззаперечно підтверджується матеріалами справи, однак, направив до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Представник установи виконання покарань про розгляд справи також повідомлявся належно, але до суду не прибув, додаткових заяв та/або клопотань не направляв.

На підтвердження своєї позиції і обставин, що викладені у поданні, направив матеріали особової справи засудженого, у т.ч. актуальні дані, що характеризують останнього.

Тому з урахуванням положень абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України, з огляду на наявність даних про належне сповіщення цих осіб і що їх участь обов`язковою судом не визнавалась, а також на відсутність заперечень з боку прокурора, суд ухвалив розглядати справу за відсутності засудженого та представника установи, що відає виконанням покарання.

Прокурор, у свою чергу, не вважає наявними передумови для застосування положень ст. 81 КК України у цьому випадку, а подання суб`єкта звернення обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Правове регулювання питання

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (п.2 ч.3 ст. 81 КК України ).

У контексті сумлінної поведінки засудженого суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

ОСОБА_4 засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2020 року за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання судом ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання, що мало місце 08 липня 2021 року.

Під час утримання в умовах слідчого ізолятору до дисциплінарної відповідальності не притягувався, проте, й заохочень не мав.

Безпосередньо до ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» прибув 21 липня 2021 року.

Отже, ОСОБА_4 засуджений за вчинення тяжкого умисного злочину ( ч.2 ст. 121 КК України), а тому положення ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 строку покарання можуть бути до нього застосовані, починаючи з 08 березня 2026 року.

Відповідно, суд переходить до аналізу поведінки засудженого в умовах установи виконання покарання та його ставлення до праці від початку відбування строку покарання по день розгляду цього подання.

Як вказував суд вище, засуджений прибув до ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» 21 липня 2021 року.

Станом на 10 серпня 2023 року засуджений вже має три заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, однак, допускає одне порушення режиму утримання

Дисциплінарне стягнення за нього не отримує, оскільки адміністрація колонії, з огляду на особистість засудженого, характер учиненого ним порушення, його ставлення до вчиненого, а так само і виконання вимог режиму відбування покарання, обмежується профілактичною бесідою, яке суд, незважаючи на зміст постанови дисциплінарної комісії колонії від 10 серпня 2023 року, в силу ч.1 ст. 132 КВК України не вважає дисциплінарним стягненням.

Та й допущене порушення (зберігання хлібної закваски) не можна вважати істотним. Станом на 07 лютого 2024 року засуджений вже має п`ять заохочень у виді подяки і більше не допускає порушення режиму утримання.

Одночасно він позитивно характеризується у колі інших засуджених (не конфліктний, підтримує рівні відносини, на критику реагує адекватно), у відносинах з персоналом установи (дотримується правомірних і ввічливих відносин, сумлінно ставиться до вимог персоналу) та у побуті (відповідально ставиться до майна установи, самостійно виконує роботи із самообслуговування).

На профілактичному обліку засуджений не перебуває, натомість бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, і прагне до змін, зокрема, бажає змінити своє життя і підтверджує це активними вчинками.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства станом на лютий місяць 2024 року оцінюються як низькі.

У зв`язку із цим, постановою начальника ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» від 07 лютого 2024 року переведений до дільниці соціальної реабілітації.

Зокрема, на підставі ч.1 ст. 100 КВК України залежно від поведінки засудженого і ставлення до праці, в разі залучення до неї, та навчання умови відбування покарання змінюються в межах однієї колонії або шляхом переведення до виправної колонії (сектору) іншого рівня безпеки.

Засуджені, які стають на шлях виправлення, переводяться у колоніях мінімального і середнього рівня безпеки - до дільниці соціальної реабілітації (абз.4 ч.1 ст. 101 КВК України).

Тобто, адміністрація установи вважала, що засуджений стає на шлях виправлення.

Станом на 14 січня 2025 року засуджений має вже дев`ять заохочень за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, тоді як до цього часу порушень режиму утримання не допускає.

Продовжує позитивно характеризуватись за місцем відбування покарання (у колі інших засуджених, у відносинах з персоналом установи та у побуті), а також приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовність».

Обидва ризики залишаються низькими, а загальний бал ступеня виправлення засудженого на цей час становить 75.

14 січня 2025 року адміністрації колонії відмовляє засудженому у внесенні подання до суду про заміну покарання на більш м`яке у порядку ст. 82 КК України, проте, матеріали особової справи містять у собі його особисту заяву, із якої слідує відсутність у нього бажання реалізувати відповідне право.

Станом на 11 березня 2026 року засуджений має десять заохочень у виді подяки за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, у т.ч. одне із них у виді зняття раніше накладеного стягнення, тоді як не має жодного іншого застосованого до нього дисциплінарного стягнення і фактично не допускає порушення режиму утримання.

Засуджений так само прийнятно характеризується у колі інших засуджених, у відносинах з персоналом установи та у побуті.

Ризики повторного вчинення правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства залишаються низькими, а загальний бал ступеня виправлення збільшився до 97, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Стосовно праці засудженого, то із серпня 2025 року він залучається без плати праці до робіт з благоустрою колонії, прилеглої території та поліпшення житлово побутових умов.

Загалом же, засуджений був працевлаштований з 2023 року по цей час рік на підставі договорів цивільно правового характеру, у т.ч. й у будівельній бригаді та по виготовленню МПП.

За свою працю засуджений отримує заробітну плату і здійснює погашення наявного у нього боргу.

Крім цього, засуджений не лише працює і сумлінно ставиться до вимог режиму утримання, він у червні 2022 року здобуває базову середню освіту, а у червні 2025 року - загальну середню освіту.

До цього ж, у червні 2023 року ОСОБА_4 здобуває професію електрозварника ручного зварювання.

А матеріали справи містять у собі відомості, що засуджений на цей час усвідомив наслідки скоєного ним злочину і свою провину визнав повністю.

Висновки

Тож, за наслідками аналізу доказів, що наявні у розпорядженні суду, можливо зробити однозначний висновок, що ОСОБА_4 довів своє виправлення і підлягає умовно достроковому звільненню від відбування покарання.

Відповідно, можливо говорити, що цілі призначеного йому покарання досягнуті на цей час і засуджений готовий до самокерованої, правослухняної і добропорядної поведінки у соціумі, так як протягом усього строку відбування покарання не лише дотримувався правомірної поведінки і займався суспільно корисною працею, а й здобув освіту і професію.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно - достроково на 2 (два) роки 3 (три) місяці 8 (вісім) днів невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_5