Вирок

Іменем України

18 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001164 від 20.11.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, який працює на підприємстві ТОВ «ЗОК», на посаді електрозварювальника, одруженого, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних та фізичних страждань останньої, а саме, ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв щодо дружини дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні та нанесені тілесних ушкоджень, тим самим викликав у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість в останньої та нездатність захистити себе.

ОСОБА_4 , виховуючи чотирьох спільних дітей зі своєю дружиною ОСОБА_6 , маючи з останньою неприязні стосунки, що сформувалися на грунті надмірного вживання спиртних напоїв, 29.04.2025 близько 14 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини та допустив порушення термінового заборонного припису.

Надалі, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

У подальшому, 21.05.2025 близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_6 .

Надалі, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.06.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_4 , 22.04.2025 близько 08 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання в присутності дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, чим завдав їй психологічних страждань, у наслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Надалі, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2025 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 29.11.2025 у вечірній час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 та, маючи з останньою тривалі неприязні стосунки, що ґрунтувались на побутових конфліктах, в присутності дітей розпочав чергову сварку з дружиною, під час якої у нього виник умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 , ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, будучи незадоволеним поведінкою дружини, з метою викликати у неї відчуття страху, тривоги, маючи фізичну перевагу, підійшов до ОСОБА_6 та наніс один удар коліном в ділянку правого стегна ОСОБА_6 .

Вказаними діями ОСОБА_4 умисно заподіяв своїй дружині ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на задній поверхні правого стегна, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень.

25.12.2025 року, за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженню з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 з іншого боку, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та виконувати усі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - 2 роки обмеження волі.

Однак, беручи до увагу особу підозрюваного, який вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, сторони вважають можливим застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а також на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_4 ..

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів нетяжких, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник повністю підтримала позицію обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким. Обвинувачений раніше судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в присутності дітей.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_6 , що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за яке належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Керуючись ст.ст.368, 369,374, 394, 314, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25.12.2025 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю його захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.12.2025 року покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до п. 3, 4 статті 76 КК України: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_11