ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/110/26 Справа № 703/1062/26Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року, якою стосовно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Радчиха Катеринопільського району Черкаської області, українки, громадянки України, розлученої, на утриманні маючої двох неповнолітніх дітей, працюючої кухаром холодного цеху ресторану «Гранд парк» ФОП ОСОБА_9 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з 23.02.2026 по 23.04.2026 включно, без визначення застави,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2026 старший слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 строком на 60 діб, але не довше строку проведення досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначав, що у провадженні СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають об`єднані матеріали кримінального провадження №000137 від 23.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2026 до відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області на гарячу лінію «102» надійшло повідомлення про факт ДТП, що мало місце 23.02.2026 неподалік перехрестя вул.Сагайдачного та вул. Героїв Холодноярців у м. Сміла Черкаського району Черкаської області.

Так, 23 лютого 2026 року близько 21 години 14 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz А140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Героїв Холодноярців у м. Сміла Черкаського району Черкаської області, зі сторони пров. Перемоги у напрямку вул.Сагайдачного, на відстані близько 360 м від початку проїжджої частини вул.Сагайдачного у порушення п.п. 1.10, 2.3.б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, була неуважною до дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість керованого нею автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустила зміну напрямку руху керованого транспортного засобу праворуч та, виїхавши за межі проїжджої частини, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_12 , котрий рухався по узбіччю автодороги у попутному напрямку.

Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, приглушення. Множинні гематоми, садни обличчя, перелом верхньої третини малогомілкової кістки справа, садна лівої кисті, з урахуванням чого ОСОБА_12 госпіталізований до КНП «Смілянська міська лікарня».

Спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкодження знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм автомобіля «Mercedes-Benz А140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п.п. 1.10, 2.3.б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, встановлено, що 23 лютого 2026 року близько 21 год. 14 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz А140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Героїв Холодноярців у м. Сміла Черкаського району Черкаської області, зі сторони пров. Перемоги у напрямку вул. Сагайдачного, на відстані близько 360 м від початку проїжджої частини вул. Сагайдачного, у порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_12 та завдавши йому тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, приглушення, множинних гематом, саден обличчя, перелому верхньої третини малогомілкової кістки справа, саден лівої кисті, з метою уникнення притягнення до юридичної відповідальності, не вжила жодних заходів для надання домедичної допомоги останньому або ж виклику екстрених служб (насамперед швидкої медичної допомоги), покинула місце дорожньо-транспортної пригоди, завідомо залишивши без допомоги потерпілого, який був у небезпечному для життя стані.

23.02.2026 о 01 год. 23 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В обгрунтування необхідності застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вказував на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.1 ст 286-1 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, зважаючи на які, інший більш м`який запобіжний захід не зможе їх мінімізувати.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням на підозрювану обов`язків за ст. 194 КПК України. Клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на строк 60 діб, який вирішено обчислювати з 23.02.2026 по 23.04.2026 включно, без визначення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що за матеріалами досудового розслідування наявно достатньо доказів, які свідчать про обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.1 ст. 286-1 КК України, крім того доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки слідчого судді про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 злочинів є перечасним, оскільки слідчий суддя не врахував пояснень свідків ДТП, відмовив у допиті їх в судовому засіданні під час розгляду клопотання, не надав оцінку показам самої підозрюваної, яка визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-КК України та щиро розкаюється, однак заперечує наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Також захисник наголошує на відсутності ризику переховування від слідства та/або суду, який слідчим суддею визано доведеним.

Так, захисник зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що підозрювана раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштована та має постійне місце проживання, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно, в зв`язку з перебуванням колишнього чоловіка та батька дітей на службі у ЗСУ.

Крім того, апелянт звертає увагу, що слідчий суддя не звернув увагу на фактичні обставини кримінального правопорушення та докази, наявні у матеріалах досудового розслідування, відповідно до яких підозрювана не покидала місце ДТП, що також вказує на відсутність ризику ухилення від органів слідства.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, який заявлено органом досудового розслідування та під час розгляду клопотання визнано доведеним, захисник зазначає, що такий ризик не підтверджено жодними доказами, а у випадку наявності - запобігти йому можливо, поклавши на підозрювану обов`язок із заборони спілкування з свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Апелянт вважає, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, міркування захисника та підозрюваної, які підтримали вимоги апеляційної скраги за наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити законне судове рішення в силі, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, за таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року не відповідає даним вимогам закону.

Згідно з положенням п.2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 цієї статті, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема і обставини, передбачені п.п. 4-6, 8 цієї статті, тобто міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегією суддів встановлено, що за матеріалами досудового розслідування достатньо доказів, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у випадку коли вона сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Крім того, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків та/або потерпілого у кримінальному провадженні, який в силу положень ст. 95 КПК України, продовжує існувати до надання показів на стадії судового провадження.

Натомість, колегія суддів вважає недоведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, який заявлено ініціатором клопотання та з наявністю якого погодився слідчий суддя.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має міцні соціальні зв`язки, а саме: офіційно працевлаштована, має двох неповнолітніх дітей, яких самостійно виховує, колишній чоловік - батько дітей перебуває в лавах ЗСУ, за місцем постійного проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність заявленого органом досудового розслідування ризику переховування підозрюваної від органів досудового слідства та/або суду, ініціатором клопотання не надано. Отже, враховуючи правову кваліфікацію інкримінованих підозрюваній злочинів та дані, які характеризують особу підозрюваної, колегія суддів вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що за фактичних обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваної та доведеності існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 чт. 177 КПК України, обраний слідчим суддею запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є занадто суворим, оскільки запобігти наявному ризику можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів враховує, що запобіжний захід не має нести каральну функцію, його завданням є сприяння ефективному досудовому розслідуванню кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, існуючий у кримінальному провадженні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваної, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, зокрема має двох неповнолітніх дітей, яких виховує одна, офіційно працевлаштована, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрювану процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде достатнім та необхідним запобіжним заходом для забезпечення кримінального провадження та запобігання наявному ризику, який буде нівельовано шляхом зобов`язання підозрюваної утриматися від спілкування з свідками та потерпілим.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя не надав належної оцінки доводам клопотання, при розгляді клопотання не врахував всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та дійшов передчасного висновку про необхідність застосування найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на переконання колегії суддів, є занадто суворим за обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваної, застосування якого на даний час є надмірним втручанням в права підозрюваної, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової, якою стосовно ОСОБА_7 належить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім стримуючим запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-заборонити підозрюваній залишати вказане місце проживання цілодобово, за винятком необхідності пройти в укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога»;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Строк дії ухвали визначити з 17.03.2026 до 23.04.2026 включно, але в межах строку досудового розслідування.

Звільнити ОСОБА_7 з Черкаського СІЗО.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді