В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.08.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 21.04.2021 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ст. 126-1, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий термін 1 рік 6 місяців позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.08.2019 та остаточно визначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі у ВК мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. Звільнений 02.09.2024 по відбуттю терміну покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено Указом Президента України, в тому числі, від 20.10.2025 №793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, однак 06.11.2025 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в м. Сміла по вул. Богдана Хмельницького, 49, неподалік приміщення магазину «АТБ», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, маючи намір на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО, власником якого являється ОСОБА_5 та вартість якого станом на 06.11.2025 становить 6596 грн. 67 коп. з чохлом-книжкою чорного кольору.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.

Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено Указом Президента України, в тому числі, від 20.10.2025 № 793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, 06.11.2025 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в Сміла по вул. Богдана Хмельницького, 49, неподалік приміщення магазину «АТБ», шляхом вільного доступу, умисно, таємно, маючи намір на заволодіння банківськими картками, які являються офіційним документом, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що їх власник ОСОБА_5 , втратив їх з власної необережності, вчинив крадіжку банківських карток АТ КБ «Приватбанк» - НОМЕР_1 та АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 (які за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є засобом доступу до банківських рахунків, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, тому відповідає визначенню поняття «офіційний документ»), що знаходились у чохлі-книжці мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО», після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено Указом Президента України, в тому числі, від 20.10.2025 № 793/2025 з 05.11.2025 строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, маючи намір на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи чохол-книжку мобільного телефону торговельної марки «РОСО М6 РRО», власником якого являється ОСОБА_5 , в якому знаходились банківські картки АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 та АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником яких являється ОСОБА_5 , усвідомлюючи хто є власником вказаних речей, не вчиняючи жодних заходів стосовно їх повернення, продовжуючи свій єдиний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , обладнаною технологією безконтактної плати, перебуваючи у магазині «АТБ», який розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, буд. 46-Б м. Сміла Черкаської області, здійснив два платежі по 86 грн. 30 коп. та 86 грн. 47 коп., шляхом двох транзакцій, придбавши товар для власних потреб, на загальну суму 172 грн. 77 коп.

У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 21 год. 21 хв. по 21 год. 22 хв. 06.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 , обладнаною технологією безконтактної оплати здійснив два платежі на суму 450 грн. 00 коп. та 460 грн. 00 коп. у магазині «Делікат», що знаходиться за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, буд. 6 м. Сміла Черкаська область, на загальну суму 910 грн. 00 коп.

Він же, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 21 год. 44 хв. по 22 год. 03 хв. 06.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , обладнаною технологією безконтактної оплати, здійснив 5 платежів на суму 202 грн. 70 коп., 488 грн. 10 коп., 115 грн. 70 коп., 279 грн. 90 коп., 290 грн. 00 коп. та один платіж з банківської картки АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 на суму 198 грн. 70 коп. у магазині «АТБ», який розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, буд. 46-Б м. Сміла Черкаської області, на загальну суму 1575 грн. 10 коп.

Він же, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, 06.11.2025 у період часу з 22 год. 07 хв. по 04 год. 37 хв. 07.11.2025, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , обладнаною технологією безконтактної оплати та перебуваючи у приміщенні АЗС «БРСМ», що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького, буд. 49В м. Сміла Черкаська область здійснив платежі на загальну суму 206 грн. 00 коп., 420 грн. 00 коп., 346 грн. 99 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 434 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 374 грн 97 коп., 344 грн. 97 коп., 499 грн. 97 коп., 399 грн. 99 коп., 299 грн. 99 коп., 450 грн. 00 коп., 450 грн. 00 коп., 360 грн. 96 коп., 450 грн. 00 коп., 344 грн. 98 коп., 450 грн. 00 коп., 464 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 434 грн. 97 коп., 464 грн. 97 коп., 300 грн. 00 коп., 439 грн 97 коп., 464 грн 95 коп., 479 грн 97 коп., 479 грн 97 коп., 459 грн 00 коп., 450 грн 00 коп., 369 грн 96 коп., 474 грн 95 коп., 314 грн 97 коп., 459 грн 98 коп., 300 грн 00 коп., 494 грн 97 коп., 454 грн 97 коп., 464 грн 96 коп., 464 грн 96 коп., 399 грн 99 коп., 369 грн 99 коп., 455 грн 97 коп., 429 грн 96 коп., 219 грн 99 коп., 439 грн 98 коп., 319 грн 99 коп., 350 грн 00 коп., 429 грн 97 коп., 450 грн 00 коп., 479 грн 96 коп., 450 грн 00 коп., 404 грн 97 коп., 452 грн 97 коп., 450 грн 00 коп., 460 грн 00 коп., 490 грн 00 коп., 440 грн 00 коп., 480 грн 00 коп., 450 грн 00 коп., 200 грн 00 коп., шляхом п`ятдесяти дев`яти транзакцій, придбавши товар для власних потреб, на загальну суму 24601 грн 70 коп.

Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 33 856 грн. 24 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.

Він же, достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який неодноразово продовжувався, а востаннє - Указом Президента України від 22.10.2025 № 793/2025, строком на 90 діб, будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які, у встановленому законом порядку, не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, 10 грудня 2025 року, о 15 годині 51 хвилині, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Файно Маркет» ТОВ «Вересень Плюс» (), розташованому за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 36, м. Сміла Черкаської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою заволодіння чужим майном, вважаючи свої дії непоміченими, взяв до рук, зі стелажу, банку кави «Lavazza Qualita Oro», вартістю 469,15 грн., та пакет кави «Jakobs Monarh», вартістю 319,99 грн., які сховав під свій верхній одяг, після чого, не розрахувавшись за товар, намагався покинути приміщення магазину.

Однак, будучи викритим охоронником магазину ОСОБА_4 , який намагався його затримати, усвідомлюючи, що його дії стали викритими та відкритими, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, здійснив напад поєднаний з насильством, а саме наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа із суцільним синцем перенісся та повік правого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/034 від 21.01.2026 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Вересень Плюс» матеріальної шкоди на загальну суму 789,14 грн.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, спрямований на заволодіння майном, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим повністю у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у вчиненому щиро розкаявся. Надав суду покази, якими повністю підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті, зокрема і щодо дати, часу, місця та обставин вчинення ним кримінальних правопорушень. Також пояснив, що знайшов мобільний телефон ОСОБА_5 разом із банківськими картками, вирішив скористатися цим та здійснював декілька платежів, розплачуючись картками потерпілого. Мобільний телефон повернуто потерпілому, матеріальну шкоду не відшкодовано. Щодо вчинення розбою вказав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до магазину «Фауно Маркет», взяв дві пачки кави, не розплатившись за неї. На зауваження охоронця, вдарив його в обличчя. У вчинених кримінальних правопорушеннях щиро розкаюється, висновки для себе зробив. Просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 просив відшкодувати завдану йому шкоду.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого, та цивільного позову.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як: ч. 1 ст. 357 КК України кримінальний проступок, ч. 4 ст. 185 КК України тяжкий злочин, ч. 4 ст. 187 КК України як особливо тяжкий злочин; обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Як обставину, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання положень ст. ст. 69, 69-1,75 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_7 основне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі та у межах санкцій ч.4 ст.185 та ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_5 звернувся із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 на його користь матеріальної шкоди в сумі 27259 грн 57 коп. та моральної шкоди у сумі 10 000 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 поданий позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи викладене та визнання ОСОБА_7 позовних вимог ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення та з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 27259 грн 57 коп. в рахунок матеріальної шкоди, та 10000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи: № СЕ-19/124-25/16519-ТВ від 18.11.2025 у сумі 2228 грн. 50 коп.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Також, ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2025 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання строком на 2 місяці, тобто з 25.11.2025 по 26.01.2026 включно.

Відтак, на підставі ч.7 ст.72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання за даним вироком слід зарахувати строк застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у період з 25 листопада 2025 року по 26 січня 2026 року включно з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2026 року, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 26 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування призначеного покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 26 лютого 2026 року і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Підстав для зміни чи скасування застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Дію вказаного запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, ст. ст. 357, 185,187 КК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.7 ст.72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання за даним вироком слід зарахувати строк застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у період з 25 листопада 2025 року по 26 січня 2026 року включно з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 26 лютого 2026 року і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити дію застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 27259 грн 57 коп., а також 10000 грн 00 коп. моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- відеозапис, що має назву «D23_2050», який розміщено на оптичному диску DVD-R; відеозапис, що має назву «ІР Camera5_SM2_SM2_0659_1059_1506707», який розміщено на оптичному диску DVD-R; відеозаписи, що мають назву «Ch5_4031», «Ch5_4749», «Ch5_5907», які розміщено на оптичному диску DVD-R, DVD-R диск із відеозаписами з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Файно Маркет» за 10.12.2026, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити там же;

- мобільний телефон марки РОСО М6 PRO чорного кольору 8 GB RAM 256 GB ROM model: 2312FPCA6G SN: НОМЕР_3 ІМЕІ 1: НОМЕР_4 ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 та банківську картку АТ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути останньому, звільнивши його від зобов`язань за зберігальною розпискою після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-25/16519-ТВ від 18.11.2025 у сумі 2228 грн. 50 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1