Справа № 201/7606/26
Провадження № 1-кс/201/2014/2026
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.05.2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого-криміналіста ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого-криміналіста Слідчого управління Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000763 від 22.07.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

установив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному проваджені провадженні за № 0000763 від 22.07.2025 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Зокрема, не пізніше 06.06.2024 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у місті Маріуполь, діючи умисно, добровільно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, з особистих мотивів, підтримуючи воєнну агресію РФ на території України, переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі агресору Російській Федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно був призначений та обійняв посаду так званого «исполняющего обязанности главы Администрации Жовтневого района города Мариуполь», у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора, надавши при цьому згоду на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Займаючи посаду так званого «исполняющего обязанности главы Администрации Жовтневого района города Мариуполь», у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора, на виконання цілей, завдань та функцій так званої «Администрации Жовтневого района города Мариуполь», в тому числі для забезпечення її стабільної діяльності, та з метою формування думки серед населення і світової спільноти щодо легітимності «ДНР» як державного утворення, взаємодіє з окремими засобами масової інформації, місцевого телебачення, мережі Інтернет, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації безпосередньої діяльності «Администрации Жовтневого района города Мариуполь», що здійснює свою діяльність за адресою: місто Маріуполь, проспект Леніна, буд. 68.

Указом так званого «Голови ДНР «Про прийняття тимчасового (типового) положення про місцеві адміністрації Донецької народної республіки» № 13 від 19.01.2015 визначено повноваження та порядок діяльності місцевих адміністрацій так званої «днр», зокрема п. 2.4 містить перелік функціональних обов`язків так званого «главы местной администрации».

Тобто, громадянин України ОСОБА_6 , у період часу з 06.06.2024 року по 22.07.2025 року,який добровільно займав посаду так званого «исполняющего обязанности главы Администрации Жовтневого района города Мариуполь», виконував вищевказані обов`язки, пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації російської федерації, а саме в т.зв «Администрации Жовтневого района города Мариуполь», в тимчасово окупованому місті Маріуполь, в будівлі т.зв. «Администрации Жовтневого района города Мариуполь», за адресою: місто Маріуполь, проспект Леніна, буд. 68.

Отже, на думку слідства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Водночас, ОСОБА_6 належним чином викликався для вручення повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора. Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

05.03.2026 року з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) ОСОБА_6 повідомленопро підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, а саме: вручено захиснику ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_4 .

Слідчий звертає увагу на те, що наявні докази підтверджують перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України.

Тимчасово окуповану територію Донецької області ОСОБА_6 не покидає, у зв`язку з чим викликати його до Слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях для проведення необхідних процесуальних дій не має можливості.

Таким чином місцезнаходження ОСОБА_6 на даний час невідоме у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування.

Постановою слідчого від 14.03.2026 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Отже, як вважає слідчий, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні № 0000763 від 22.07.2025року стосовно підозрюваного громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,спеціального досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні слідчий клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно його підзахисного з підстав недоведеності підозри і відсутності підстав для оголошення у міжнародний розшук.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 297-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Частиною 2 ст. 297-1 КПК України встановлено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118,частиною другою статті 121,частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою-п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-1, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437-441, 442-447 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Процедури «іn absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішенні «Меденіца проти Швейцарії») були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»).

Так, у судовому засіданні встановлено, що слідчим за погодженням із прокурором, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» № 51 (8243) від 05.03.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 05.03.2026 року повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 11.03.2026 року, 12.03.2026 року, 13.03.2026 року, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000763, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного тощо.

05.03.2026 року з дотриманням вимог КПК України ОСОБА_6 повідомленопро підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, а саме: вручено захиснику ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_4 .

Отже, 05.03.2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме, у добровільному зайнятті посади до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

З огляду на викладене, згідно з наявними у матеріалах кримінального провадження даними, підозрюваний ОСОБА_7 обізнаний про притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000763від 22.07.2025 року, у якому йому відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України (у спосіб, передбачений для вручення повідомлень), а також згідно з вимогами ст. 297-5 КПК України (у спосіб, передбачений для вручення процесуальних документів підозрюваному при здійсненні спеціального досудового розслідування), повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 14.03.2026 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваної в розшук.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 визначено перелік територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, м. Маріуполь Донецької області з 21.05.2022 року і до теперішнього часу є тимчасово окупованою РФ територією України.

Отже, факт тимчасової окупації території м. Маріуполь Донецької областізагальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на території, яка на цей час тимчасово окупована РФ та незаконними збройними формуваннями, необхідно вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Стосовно обґрунтованої підозри суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Слідчий суддя зауважує, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- висновком судової портретної експертизи №СЕ-19/118-25/18599-ФП;

- протоколами огляду мережі Інтернет;

- матеріалами, отриманими від співробітників оперативного підрозділу за результатами виконання ними доручення слідчого по кримінальному провадженню.

Отже, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Водночас, підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема в газеті «Урядовий кур`єр», та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття.

Згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність ОСОБА_6 до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що остання переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 2, 3, 7, 139, 297-1-297-5, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого-криміналіста Слідчого управління Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000763 від 22.07.2025 рокуза підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000763 від 22.07.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 26.05.2026 року о 17:20.

Слідчий суддя ОСОБА_1