Справа № 466/4940/19
Провадження № 1-кп/466/52/25
У Х В А Л А

03 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України

клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6

встановила :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2025 року, застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з 10.04.2025 по 08.06.2025 включно.

03.06.2025 прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи, що строк домашнього арешту ОСОБА_6 завершується 08 червня 2025р. У клопотанні зазначає, що обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування доказами. Вказує, що ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу обвинуваченому, не змінилися, продовжують мати місце, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи, наведені у письмовому клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечили, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, по 08.06.2025 включно.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Верховним Судом у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 505/2898/19 (провадження № 51-5283км19) зазначено, що виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України, терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд враховує те, що він обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності. Такі ризики існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Необхідно також врахувати, що судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження даним складом суду перебуває на початковій стадії, свідки судом не допитувалися, отже, у суду немає підстав стверджувати про відсутність ризику незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та про зменшення цього ризику.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні вмисного вбивства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З цих підстав неможливою є зміна обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на більш м`який особисте зобов`язання, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , документи, що його характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, тому суд дійшов висновку, що йому слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного та зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вважаю, що клопотання є підставним та його слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194-196, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів

постановила :

клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тулиголови Городоцького району Львівської області, громадянина України, українця, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з 03.06.2025 по 01.08.2025 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- не залишати місця постійного проживання ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора або суду;

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора, суд, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю виконання покладених на нього обов`язків та полегшення для працівників правоохоронних органів можливості виклику обвинуваченого для проведення процесуальних дій;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали суду становить 2 місяці.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 04 червня 2025 року о 14.00год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12).

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3