Справа № 991/1571/26
Провадження 1-кс/991/1586/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі - слідчий суддя чи суд),

отримавши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) ОСОБА_4

у кримінальному провадженні №0001123 від 27.11.2025,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

20.02.2026 до ВАКС надійшла скарга від 20.02.2026 адвоката ОСОБА_2 (далі-скаржник) в інтересах ОСОБА_3 на постанову детектива НАБУ ОСОБА_4 , для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і протоколу передачу судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

2. Короткий виклад скарги.

Скаржник у скарзі просив: ««1. Скасувати постанову старшого детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 12.02.2026 р. про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 про надання стороні захисту ОСОБА_3 можливості ознайомитися з технічними носіями відеозапису обшуку від 13-14.01.2026 р., проведеного за адресою: АДРЕСА_1 та надання можливості здійснити копіювання (дублювання) вказаних відеозаписів на електронний носій захисника. 2. Зобов`язати старшого детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 12.02.2026 р.: - надати стороні захисту ОСОБА_3 можливість ознайомитися з технічними носіями відеозапису обшуку від 13-14.01.2026 р., проведеного за адресою: АДРЕСА_1. - надати можливість здійснити копіювання (дублювання) вказаних відеозаписів на електронний носій захисника»,

що обґрунтовувалось зокрема таким:

«Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001123 від 27.11.2025 р. за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 369, ч. З ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України.

14.01.2026 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК. Відповідно до тексту підозри: « ОСОБА_3 12.01.2026 висловила пропозицію надати народному депутату України ОСОБА_5 (дане ім`я змінено стороною обвинувачення) для нього та для інших двох народних депутатів України неправомірну вигоду в сумі 30000 доларів США, що згідно з офіційним курсом грн до іноземних валют, встановленим НБУ, складало 1 292 271 грн, за вчинення ним та іншими народними депутатами дій з використанням наданої їм влади та службового становища, а саме голосування під час пленарного засідання Верховної Ради України 13.01.2026 за законопроекти таким чином, як було визначено ОСОБА_6 ».

13-14 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1, детективами НАБУ було проведено обшук, за результатами якого складено відповідний протокол. Відповідно до змісту протоколу, слідча дія фіксувалася технічними засобами: відеокамерами Panasonic HC-V770 (карта пам`яті microSD марки Kingston 64Gb) та Panasonic HC-V760 (карта пам`яті microSD марки Kingston 32Gb)…

З метою реалізації права на захист, перевірки допустимості доказів та самостійного збору відомостей, які можуть бути використані як докази, у сторони захисту виникла необхідність отримання у детектива НАБУ ОСОБА_4 копії зазначеного відеозапису обшуку.

10.02.2026 р. мною, адвокатом ОСОБА_2 було подано старшому детективу Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 клопотання про надання стороні захисту ОСОБА_3 можливості ознайомитися з технічними носіями відеозапису обшуку від 13-14.01.2026 р., проведеного за адресою: АДРЕСА_1 та надання можливості здійснити копіювання (дублювання) вказаних відеозаписів на електронний носій захисника.

Проте постановою від 12.02.2026 р. старшого детективу Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Дана постанова надійшла поштою та була отримана мною 19.02.2026 р.

Підставою для відмови детектив зазначив те, що на даному етапі досудового розслідування ознайомлення з іншими матеріалами даного кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Таку відмову вважаю необґрунтованою у зв`язку із наступним.

Постанова детектива НАБУ про відмову у наданні стороні захисту доступу до відеозапису проведеного обшуку, хід якого спостерігали всі його учасники, у тому числі підозрювана, адвокати та 4 понятих, підлягає судовому контролю на стадії досудового розслідування, оскільки фактично становить незаконну бездіяльність у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Обов`язок слідчого або прокурора надати матеріали для ознайомлення прямо передбачений ст. 220, 221 КПК України у визначений строк в 3 дні, а тому їх невиконання у визначений законом строк є самостійним процесуальним порушенням, що обмежує процесуальні права сторони захисту. Відмова у наданні доступу до відеозапису слідчої дії, яку покладено в основу підозри, та відомості про яку оголошено в судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та фактично введено у публічний обіг, не може вважатися такою, що спрямована на захист таємниці досудового розслідування. Навпаки, йдеться про обмеження доступу до доказу, зміст якого вже доведений до відома як сторони захисту, так і невизначеного кола осіб, а отже відмова у доступі до його повної та автентичної форми не має легітимної мети та суперечить принципу змагальності.

Більше того, відмова у відкрито провадження за такою скаргою з формальних підстав призведе до фактичного позбавлення сторони захисту ефективного засобу юридичного захисту, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу ефективного доступу до суду. Оскарження на стадії підготовчого судового засідання не може вважатися належним та ефективним способом захисту, оскільки саме на стадії досудового розслідування сторона захисту реалізує право на збирання доказів, ініціювання експертних досліджень та формування правової позиції. Відкладення судового контролю до завершення розслідування нівелює зміст права, перетворюючи його на декларативне. Таким чином, постанова про відмову в наданні доступу до відеозапису протоколу обшуку обмежує право на захист, порушує баланс процесуальної рівності сторін та підлягає оскарженню слідчому судді саме під час досудового розслідування як така, що є проявом незаконної бездіяльності органу досудового розслідування…

Таким чином детектив припустився незаконної бездіяльності, яка підлягає оскарженню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 220, 221 КПК України він був зобов`язаний надати можливість ознайомитися із зазначеними матеріалами протягом 3-х днів».

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні (а саме 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу), а згідно з частиною 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Системне тлумачення цих норм свідчить, що КПК передбачає право під час досудового розслідування звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність чи рішення слідчого, дізнавача, прокурора, а лише передбачених їх безпосередніми обов`язками, конкретний строк виконання яких регламентований КПК.

3.2. Частинами 1, 2 статті 220 КПК визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети . Слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній . Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Таким чином, клопотання про ознайомлення із матеріалами певного кримінального провадження не належить до категорії клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій, оскільки до таких належать винятково слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК.

3.3. Окрім того, КПК встановлює особливий порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування для учасників кримінального провадження, для недопущення вчинення протиправних дій, що можуть зашкодити досудовому розслідуванню, а саме процесуальний інститут нерозголошення відомостей досудового розслідування, який регламентується статтею 222 КПК, згідно з якою відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Тобто на стадії досудового розслідування саме слідчий або прокурор є уповноваженою особою, яка визначає обсяг відомостей, що становлять таємницю досудового розслідування, і ухвалює рішення про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей чи самостійно їх розголошує, оскільки частиною 1 статті 36 та частиною 5 статті 40 КПК визначено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак вирішення питання щодо надання прокурором або слідчим відомостей досудового розслідування будь-якій особі або відмова у наданні таких відомостей належить до їхніх дискреційних повноважень та саме вони визначають, які саме відомості й у який спосіб та на якій стадії досудового розслідування можуть бути розголошені, враховуючи що розголошення таких може негативно вплинути на хід і результати досудового розслідування, дати можливість винному приховати або знищити сліди злочину, речі, предмети і документи, що можуть бути джерелами доказів, сфальсифікувати докази, ухилитися від правоохоронних органів і суду тощо, тобто може завдати шкоди не тільки швидкому й об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, а й законним інтересам заявника, потерпілого, свідка, інших учасників кримінального провадження.

Згодом, відповідно до частини 1 статті 290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Також, згідно з частиною 2 статті 303 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не розглядаються під час досудового розслідування, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК.

3.4. Відповідно до частин 4, 5 статті 304 КПК, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Вимоги скаржника щодо надання доступу стороні захисту для ознайомлення матеріалів, не підпадають під будь-яку підставу оскарження бездіяльності чи рішення або дій слідчого, дізнавача або прокурора, визначених пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК, відтак належить відмовити у відкритті провадження за скаргою на постанову детектива про відмову у такому доступі, оскільки оскарження такої не передбачене КПК.

Керуючись статтями 303-309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження та повернути скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1 _________