В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004399 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Казанківського району, Миколаївської області, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 03.10.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 54 КК України призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого у межах висунутого обвинувачення, вважає, що зазначений вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню, та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вважає, що суд першої інстанції не повною мірою врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та не навів у вироку обґрунтування щодо не призначення додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби».

Зазначає, що тяжкий злочин у сфері обігу психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, наркотичних засобів, за який ОСОБА_6 судом засуджено оскаржуваним вироком, ним вчинено із використанням посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та маючи спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби». Вказав, що як вбачається зі змісту дослідженої під час судового розгляду службової характеристики, ОСОБА_6 не завжди вірно використовував вимоги кримінального законодавства, правила внутрішнього розпорядку установи та інші нормативні акти, свої функціональні обов`язки не завжди виконував якісно, мав постійні зауваження по службі та неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 відсторонено від посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

Прокурор вважає, що під час судового розгляду встановлено неможливість збереження присвоєного ОСОБА_6 спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби», а тому з метою індивідуалізації покарання та досягнення його превентивної функції, наявні підстави для застосування ст. 54 КК України та призначення додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 , обіймаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» та маючи спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби», який згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ч. 3 ст. 18 КК України є працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, обіймаючи в установі органу державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, якими особу наділено повноважним органом державної влади, повноважною службовою особою установи та законом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, став на шлях злочинної діяльності та вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

У невстановлені у ході досудового розслідування дату та час, не пізніше 20 серпня 2025 року, молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, діючи в інтересах третіх осіб та всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та зловживанню ними, реалізуючи наявний у нього умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також передачу цих наркотичних та психотропних речовин у місця позбавлення волі, а саме до Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», знаходячись на території вказаної колонії за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. ндустріальна, 4, зустрівся з ув`язненим, який утримувався під вартою у ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» на пропозицію якого погодився здійснити для нього передачу наркотичних речовин на територію ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» за грошову винагороду. ОСОБА_6 повідомив ув`язненому, що останній самостійно купує наркотичні засоби та через ТОВ «Нова Пошта» здійснює поштове відправлення на ім`я ОСОБА_6 для подальшого їх отримання останнім та передачі ув`язненому у ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».

В подальшому, 22 вересня 2025 року, ув`язнений, діючи за домовленістю із ОСОБА_6 замовив небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,334 г та порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого у складі речовини становить 0,5512 г та отримувачем вказаних наркотичних та психотропних речовин, обіг яких обмежено, через послуги ТОВ «Нова Пошта» вказав « ОСОБА_6 », зазначивши його мобільний номер телефону НОМЕР_1 та пункт приймання - видачі ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Дмитрівка, вул. Перемоги, 130, з метою подальшої передачі вищевказаних наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі, а саме до ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».

Далі, ОСОБА_6 попередньо знаючи, що посилка за № 7941 із небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом та порошкоподібною речовиною, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетаміном знаходиться у пункті приймання-видачі ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Дмитрівка, вул. Перемоги, 130, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, проте не пізніше 29 вересня 2025 року, з метою забезпечення передачі наркотичних та психотропних речовин у місця позбавлення волі, не бажаючи бути викритим у своїй протиправній діяльності та для створення враження про відсутність заборонених або обмежених в обігу речовин у поштовій посилці, не повідомляючи про вміст посилки попросив свою неповнолітню доньку ОСОБА_8 отримати вказане поштове відправлення у пункті видачі.

В подальшому, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 отримав у пункті видачі ТОВ «Нова Пошта» посилку за № 7941 та приніс її за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1, тим самим, останній став незаконно зберігати за місцем свого фактичного проживання небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,334 г та порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого у складі речовини становить 0,5512 г, з метою подальшої передачі цих наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 03 жовтня 2025 року ОСОБА_6 , діючи умисно, за місцем свого проживання помістив до особистої спортивної сумки небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,334 г та порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого у складі речовини становить 0,5512 г, загорнутий у поліетиленовий прозорий згорток, огорнутий шаром клейкої прозорої стрічки.

Далі, 03 жовтня 2025 року ОСОБА_6 близько 08 год 19 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 сів до салону автомобіля марки «ВАЗ 2110» д.н.з. НОМЕР_2 , що перебував під керуванням молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» ОСОБА_9 , не повідомляючи останньому про власні наміри та про вміст особистих речей, перевіз у власних речах, а саме: в особистій спортивній сумці до території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», що розташована за адресою: вул. Індустріальна, 4, с. Новоданилівка Баштанського району Миколаївської області, небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,334 г та порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого у складі речовини становить 0,5512 г, тим самим перевіз з метою збуту небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовини, для подальшої передачі цих наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі.

Цього ж дня, о 09 год 25 хв, обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, для передачі цих наркотичних засобів та психотропних речовин ув`язненому у місця позбавлення волі, пройшовши зону внутрішнього контролю Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», що розташована за адресою: вул. Індустріальна, 4, сел. Новоданилівка Баштанського району Миколаївської області, незаконно проніс з метою збуту небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,334 г та порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого у складі речовини становить 0,5512 г, загорнутий у поліетиленовий прозорий згорток, огорнутий шаром клейкої прозорої стрічки, прихований у особистих речах, що містились всередині власної спортивної сумки, на охоронювану територію Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», до виявлення в ході проведення особистого огляду працівниками оперативного відділу виправної колонії, який мав місце у службовому приміщенні, розташованому на території охоронюваної зони Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», що розташована за адресою: вул. Індустріальна, 4, сел. Новоданилівка Баштанського району Миколаївської області.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, а також передачу цих наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив вирішити питання на розсуд суду. Захисник ОСОБА_7 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є правильними. З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України, апелянтом не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про скасування вироку в частині призначеного покарання, а саме, що суд не позбавив ОСОБА_6 спеціального звання на підставі ст. 54 КК України, то вони є обґрунтованими з огляду на таке.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, одружений, зі слів, має неповнолітню доньку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)».

Згідно характеристики, наданої за місцем проживання листом Казанківської селищної ради від 18.11.2025 № 02.03-7/3/2/3823, обвинувачений зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягався, компрометуючих матеріалів селищна рада не має, скарг від сусідів не отримувала.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_6 та вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до виключного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 67 КК України, в обвинувальному акті не зазначено і судом не установлено.

Суд, з огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, пославшись на відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а так само і відсутність підстав для застосування положень ст. 69, 69-1, 75 КК України, вважав за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією належного обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності майна.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України. Призначене покарання, на переконання колегії суддів, є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Вирок в цій частині прокурором не оспорюється, оскільки судом першої інстанції призначено за видом та розміром таке покарання, яке і просить апелянт.

Разом з тим, є слушними доводи прокурора про безпідставне не призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення спеціального звання на підставі ст. 54 КК України, з огляду на таке.

Згідно ст. 54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 серпня 2025 року у справі № 991/1710/22, Суд зазначив, що відповідно до ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Підставами для призначення покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу є 1) наявність у особи такого звання, рангу, чину чи кваліфікаційного класу; 2) вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Кримінальний закон не передбачає необхідності використання повноважень, які має (мала) особа через наявність у неї військового чи спеціального звання, рангу, чину чи кваліфікаційного класу у ході вчиненні злочину, за який вона притягується до кримінальної відповідальності. Можливість призначення вказаного покарання не залежить від того який саме тяжкий чи особливо тяжкий злочин було вчинено. Суд може призначити покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу у тих випадках, коли вважатиме неможливим його збереження із вчиненням тяжкого або особливо тяжкого злочину особою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 368 КПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для судів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повною мірою врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та не навів у вироку обґрунтування щодо не призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби».

Водночас, тяжкий злочин у сфері обігу психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, наркотичних засобів, за який ОСОБА_6 судом засуджено оскаржуваним вироком, ним вчинено із використанням посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та маючи спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби».

Наказом начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 15.12.2021 № 589 о/с-21, ОСОБА_6 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)».

Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, посадовою інструкцією молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківського виправна колонія (№ 93)», ОСОБА_6 згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ч. 3 ст. 18 КК України усвідомлював, що має спеціальне звання та є працівником правоохоронного органу, тобто зобов`язаний як під час служби, так і поза службою дотримуватися етичних норм державного службовця та забезпечувати гідну поведінку.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про спеціальні звання, формений одяг та знаки розрізнення в органах внутрішніх справ України», спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби» установлені для молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ.

Абзацом 7 п. 2 вказаної постанови передбачено, що особи начальницького складу можуть бути позбавлені спеціальних звань у разі втрати громадянства України або вироком суду, що набрав законної сили.

Як вбачається зі змісту дослідженої під час судового розгляду службової характеристики, ОСОБА_6 не завжди вірно використовував вимоги кримінального законодавства, правила внутрішнього розпорядку установи та інші нормативні акти, свої функціональні обов`язки не завжди виконував якісно, мав постійні зауваження по службі та неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2025, ОСОБА_6 відсторонено від посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки держаної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

Відтак, під час судового розгляду встановлено неможливість збереження присвоєного ОСОБА_6 спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби», тому з метою індивідуалізації покарання та досягнення його превентивної функції, наявні підстави для застосування ст. 54 КК України та призначення додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання.

Через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступнею тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України) із ухваленням нового вироку (п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України).

За такого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 54 КК України призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «прапорщик внутрішньої служби».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10