Справа № 466/40/26
Провадження № 1-кп/466/503/26
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження за за № 0000193 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, відносно якого на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 13.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, який з 15.05.2025 року утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого, відносно якого на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 від 27.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, який з 15.05.2025 року утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, раніше не судимої, відносно якої на розгляді Жовківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000200 від 14.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова, перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001668 від 29.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, яка з 09.05.2025 року утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.369 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

05.03.2026 прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, враховуючи, що строк тримання обвинувачених під вартою завершується 17.03.2026 року включно.

Клопотання вручено обвинуваченим та захисникам.

В обгрунтування клопотання зазначає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 завершується 17.03.2026 року, а тому виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені в ухвалах слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2025 року про застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжені ухвалою слідчого судді востаннє 23.12.2025 року, не зменшились та продовжують існувати. Докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкому злочині є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_3 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років; ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з обігом наркотиків. На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів передбачених ч.4 ст.369 та ч.3 ст. 307 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Прокурор вказує, що згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_3 , прокурор зазначає про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст.369 КК України, тому просить не визначати розмір застави.

Разом з тим, враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 завершується 17.03.2026 року, а тому виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені в ухвалі від 08.07.2025 слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в ухвалах про продовження строку запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати. Під час оцінки обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. Це зокрема: вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_4 не працевлаштований; у разі визнання винуватим ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Такі обставини продовжують існувати, що також зазначено в ухвалах суду про продовження строку тримання під вартою.

На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування та на початку розгляду справи по суті продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжкому та особливо тяжкому злочинах передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст.369 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Прокурор вказує, що згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , прокурор зазначає про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст.369 КК України, тому просить не визначати розмір застави.

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 завершується 17.03.2026 року, а тому, як зазначає прокурор, виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені в ухвалі від 15.05.2025 слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в ухвалах про продовження строку запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати. При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого особливо тяжкого злочинів є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, це зокрема: вік і стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 дозволяє застосування до неї запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; ОСОБА_5 не працевлаштована; у разі визнання винуватою ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. На даний час ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, підтверджені про існування під час судового розгляду продовжують існувати. Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних тяжкому та особливо тяжкому злочинах, передбачених ч.4 ст.369, ч.3 ст.307 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення нею кримінальних правопорушень, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченої, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , прокурор вказує про необхідність продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої не в силі. Також наголошує, що при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.369, ч.3 ст.307 КК України, тому просить не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи, наведені у письмових клопотаннях просив такі задовольнити, а також просив відмовити у задоволенні клопотань захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу як заставу.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання та підтримали позицію захисників.

16.03.2026 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 поступило заперечення на клопотання прокурора від 05.03.2026 року про продовження строку тримання під вартою. Мотивував тим, що зазначені стороною обвинувачення у клопотанні уявні ризики з одночасним посиланням на відповідні статті кримінального процесуального закону не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у застосуванні до особи менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою зобов`язаний ретельно з`ясувати наявність підстав для продовження строку тримання під вартою у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що суд виходить із принципу забезпечення інтересів суспільства, які переважують право поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину.

Вважає, що стороною обвинувачення при складанні клопотання не враховані такі обставини як репутація обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, який має родину, наявність судимостей, які відсутні, дотримання обвинуваченим умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів, які не застосовувалися. Окрім того, сторона захисту просить належно оцінити ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Дійсно на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 13.01.2020 року, де відносно усіх обвинувачених і ОСОБА_3 , зокрема, не обрано будь-якого запобіжного заходу і при цьому він належним чином виконував обов`язки обвинуваченого, що нівелює твердження прокурора про ризики переховування від суду.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має стійкі соціальні зв`язки, а саме з 2004 року перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_11 . У подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Усі зазначені особи, об`єднані спільним побутом і проживали як сім`я, до затримання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також, за вказаною адресою проживає матір обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дружина обвинуваченого ОСОБА_11 страждає на ряд ендокринних захворювань щитовидної залози, змушена приймати гормональні препарати на постійній основі. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_14 тривалий час перебуває під арештом, що негативно вплинуло на його здоров`я: діагностовано гіпертонічну хворобу 2 ст. та ризик ожиріння 3 ст.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого та його родини, вони зможуть внести мінімальний розмір застави. Задля запобігання ризикам, з метою контролю належної поведінки та виконання покладених обов`язків, захистом запропоновано застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за вказаною адресою з покладенням на нього відповідних обов`язків та носінням електронного засобу контролю.

Відтак, сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 подане заперечення підтримав у повному обсязі.

Також, у судовому засіданні 16.03.2026 року захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Мотивував тим, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано виключно тяжкістю гіпотетичного покарання. Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинуваться ОСОБА_5 не є безумовною підставою для продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні є абстрактним. Адже, анкетні дані таких осіб були відомі обвинуваченій з моменту відкриття їй матеріалів досудового розслідування.

Сторона захисту вважає, що ризик знищити, сховати чи спотворити речі та документи зазначені прокурором виключно з метою формального перечислення законодавчо визначених ризиків.

Вказує, що стороною обвинувачення має бути доведено, що для тривалого тримання ОСОБА_5 під вартою (10 місяців без 4 днів) є інші ризики окрім тяжкості обвинувачення чи покарання.

У клопотанні прокурор наголошує, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16.09.2021 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст. 75 КК України вирішено звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 інкриміновані кримінальні правопорушення у даній справі, яка розглядається Шевченківським районним судом м.Львова, у конкретні дати, а саме: 10.01.2025, 14.02.2025, 14.05.2025, 17.03.2025 та 18.04.2025, тобто поза межами іспитового строку встановленого вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16.09.2021 року. Тобто, на момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 її судимість за вищевказаним вироком була погашена.

Таким чином, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 16.09.2021 року не може враховуватись судом як ризик при обранні їй запобіжного заходу.

Окрім того, ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000200 від 14.06.2022 розпочатого за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України 06.10.2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 150 304 грн., яку сплачено 09.10.2023 року (провадження скеровано до суду). Також, у провадженні СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000032 від 03.01.2025 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України, у яких останній обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку сплачено. Так, наявність кримінальних проваджень не свідчить про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення чи про можливість його вчинення в майбутньому, оскільки вчинення іншого кримінального правопорушення має підтверджуватись доказами, наданими стороною обвинувачення в порядку частини третьої ст. 184 КПК України.

Сторона захисту зазначає, що обвинувачена ОСОБА_5 хворіє на тривожний синдром астенічний синдром, кісту нирок та злоякісне новоутворення молочної залози (протокова карцинома). У обвинуваченої є сім`я: чоловік, який проживає у селищі Куликів та двоє малолітніх дітей. Майновий стан обвинуваченої вказує на те, що навіть такий запобіжний захід як застава може бути для неї непомірним і не змінить її правового чи фактичного становища, ускладнює її лікування та може призвести до невідворотних наслідків. Факт обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів не є підставою не визначення розміру застави, як про це вказано у клопотанні прокурора.

Відтак, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 просить застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі щодо визначення розміру застави, з огляду на відсутність підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 підтримав таке заперечення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_16 заперечив щодо клопотання прокурора та подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час понад сім місяців, знаходиться під вартою. У обвинуваченого наявні стійкі соціальні зв`язки, адже він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1993 року з ОСОБА_17 . Родина має житло та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

У обвинуваченого є повнолітній син ОСОБА_18 , який є особою з інвалідністю та потребує стороннього догляду, оскільки хворіє на ряд хронічних захворювань.

Окрім того, у ОСОБА_4 є ще двоє повнолітніх дітей ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та четверо внуків.

Також, рідний брат обвинуваченого ОСОБА_21 , який проходив військову службу у Збройних силах України на даний час вважається зниклим безвісті під час виконання бойового завдання в районі Покровська Донецької області.

Також важливою обставиною, на якій наголошує захист, є незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. З 2004 року ОСОБА_4 страждає на ряд інфекційних хвороб, зокрема: хронічний гепатит, цироз печінки, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня, хронічний ерозивний гастрит в стані нестійкої ремісії, остеохондроз хребта, атеросклеротична хвороба серця, гастрит.

За час перебування в ДУ «Львівська установа виконання покарань (19)» стан здоров`я обвинуваченого погіршився.

Відтак, просить визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Вивчивши клопотання, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Водночас, відповідно по п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинувачених під вартою без визначення розміру застави неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 17.03.2026 р.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що такі обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, умисного тяжкого та особливо тяжкого передбаченого ч.4 ст.369, ч.3 ст.307 КК України, санкція частини статті якої передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти і до дванадцяти років.

Так, за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого умисного злочину, продовження злочинної діяльності.

Такі ризики не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, як незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, організованою групою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Так, судом завершене підготовче судове засідання та призначено розгляд кримінального провадження по суті. Отже, розгляд кримінального провадження не розпочато, не досліджені письмові докази та допити потерпілих і свідків.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Окрім цього, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не суперечить вимогам ст.5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинувачених з визначенням застав як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний час не встановлено.

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , документи, що їх характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого на стадії початку судового розгляду, існують на даний час і не зменшилися, є підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків: не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Також існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Цей ризик обґрунтовується і тим, що відносно ОСОБА_3 на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 13.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, щодо ОСОБА_22 на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 від 27.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України та відносно ОСОБА_5 на розгляді Жовківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000200 від 14.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України і на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова - обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001668 від 29.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які не зважаючи на це, на шлях виправлення не стали та повторно обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. З огляду на таке, суд дійшов висновку, що їм слід продовжити строк тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Тобто, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_9 у клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його обґрунтування у суді не наведено доводів та доказів того, що станом на день подання даного клопотання до суду відсутні ризики, встановлені ст. 177 КПК України, існування яких стало підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Також, на переконання суду, на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу дійсно продовжують існувати ризики на які посилався прокурор. Суд вважає необґрунтованими заперечення захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на клопотання про продовження запобіжного заходу.

Згідно вимог п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Отже, судом встановлено про наявність ризиків встановлені ст.177 КПК України, існування яких стало підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених, а також обргунтованість в обвинувачені тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З урахуванням наведеного клопотання прокурора підлягають до задоволення, а у задоволенні клопотань захисників обвинувачених слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 331, 369, 372, 376 КПК України,суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання від 05.03.2026 року прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, з 17 березня 2026 року і до 15 травня 2026 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, з 17 березня 2026 року і до 15 травня 2026 року включно.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, з 17 березня 2026 року і до 15 травня 2026 року включно.

Для виконання копії ухвали скерувати у Державну установу «Львівська установа виконання покарання (№19) за місцем утримання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У задоволенні клопотань захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копії ухвали вручити обвинуваченим, захисникам.

Копію ухвали вручити прокурору Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 19.03.2026 року.

Суддя ОСОБА_1