Справа № 629/743/26
Номер провадження 1-кп/629/144/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської області кримінальне провадження (№ 0000048) відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого електромеханіком в ТОВ «Омега Агро 2023», маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення - прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

Згідно з ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах, встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Згідно з ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Забороняються знаряддя добування об`єктів тваринного світу, що призводять до калічення диких тварин, їх страждань та масового безконтрольного знищення.

Відповідно до п. п. 1 п. 1, п. п. 4 п. 4 розділу 4 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 за № 1412/38748, забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, іншими сітковими знаряддями добування (вилову).

Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно з п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для тіл водного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.

Окрім того, згідно з п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999, сітки відносяться до промислових знарядь лову.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» під незаконним заняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом (ст. 249 КК України) треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема, незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам, без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову.

Також, відповідно до пункту 21 Розділу X Земельного кодексу України № 2768-III від 25.10.2001 року редакція від 20.06.2022 року (Перехідні положення), землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Крім того, відповідно до пункту 24 Розділу X Земельного кодексу України № 2768-III від 25.10.2001 року редакція від 20.06.2022 року (Перехідні положення), з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Також, згідно з ч. 2 ст. 79 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Так, 02.02.2025 р., близько 09-00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у нього в порушення вищезазначених норм законодавства України виник умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом. Для реалізації свого кримінального протиправного умислу, направленого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, ОСОБА_3 , взявши із собою заборонені знаряддя для вилову риби - рибальські сітки в кількості 12 штук, надувний гумовий човен марки «Bark - 280» з двома веслами, на власному автомобілі марки «ЛУАЗ» моделі «969М», д.р.н. НОМЕР_2 , направився до Краснопавлівського водосховища, поблизу с. Миролюбівка, Лозівського району, Харківської області.

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , цього ж дня, близько 10-00 години, прибувши до узбережжя Краснопавлівського водосховища, що розташоване поблизу с. Миролюбівка, Лозівського району, Харківської області, на власному надувному човні марки «Bark - 280» вийшов на водяне дзеркало Краснопавлівського водосховища, де встановив заборонені знаряддя для вилову риби, а саме рибальські сітки в кількості 12 штук.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом, цього ж дня, приблизно о 18-30 годині, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись на узбережжі Краснопавлівського водосховища, що розташоване поблизу с. Миролюбівка, Лозівського району, Харківської області, на вказаному надувному човні марки «Bark - 280» вийшов на водяне дзеркало Краснопавлівського водосховища та дістав з води вищевказані рибальські сітки в кількості 12 штук, за допомогою яких займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого незаконно виловив водні біоресурси, а саме рибу: 8 особин виду «щука» вартістю 3468 грн. за одну штуку, 25 особин виду «судак» вартістю 3587 грн. за одну штуку, 12 особин виду «лящ» вартістю 1649 грн. за одну штуку, 1 особину виду «окунь» вартістю 3162 грн., 1 особину виду «сазан (короп)» вартістю 3706 грн., 11 особин виду «карась сріблястий» вартістю 1581 грн. за одну штуку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду Лозівській міській територіальній громаді Харківської області на загальну суму 161466 гривень.

Внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів (риби), а саме: 8 особин виду «щука» вартістю 3468 грн. за одну штуку, 25 особин виду «судак» вартістю 3587 грн. за одну штуку, 12 особин виду «лящ» вартістю 1649 грн. за одну штуку, 1 особини виду «окунь» вартістю 3162 грн., 1 особини виду «сазан (короп)» вартістю 3706 грн., 11 особин виду «карась сріблястий» вартістю 1581 грн. за одну штуку за допомогою забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, що мало місце на Краснопавлівському водосховищі поблизу с. Миролюбівка, Лозівського району, Харківської області, довкіллю (водному об`єкту) завдано істотної шкоди за ознакою «добування великої кількості водних біоресурсів».

Своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

30.01.2026 р. від директора ТОВ «Омега Агро 2023» ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про передачу особи на поруки, в обґрунтування якого зазначила, що колективом ТОВ «Омега Агро 2023» розглянуто питання про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_3 . Встановлено, що обвинувачений скоїв кримінальний проступок, дане правопорушення не є корупційним, його поведінка після вчинення кримінального правопорушення була і є бездоганною, він щиро покаявся у вчиненому. За час роботи на підприємстві зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим і відповідальним працівником, який якісно виконує свою роботу. До колег ставиться з повагою, постійно надає всіляку допомогу членам колективу. Наполегливий та ініціативний в роботі. ОСОБА_3 довів факт свого виправлення своєю законослухняною та добропорядною поведінкою протягом всього часу з дня вчинення ним кримінального правопорушення, а також сумлінним виконанням ним своїх громадських обов`язків. Крім цього, ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати завдану шкоду повністю. Його поведінка свідчить про неможливість у подальшому вчинити нове, тотожне або однорідне правопорушення. У зв`язку з цим, колективом ТОВ «Омега Агро 2023» було прийнято рішення про взяття обвинуваченого ОСОБА_3 на поруки трудовому колективу товариства. На підставі викладеного просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України та передати на поруки трудовому колективу ТОВ «Омега Агро 2023».

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили задовольнити клопотання трудового колективу ТОВ «Омега Агро 2023» та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передавши його на поруки трудовому колективу. ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження, вказав, що не наполягає на продовженні розгляду справи у загальному порядку. Запевнив, що зазначена ним позиція є цілком добровільною. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та невиконання умов передачі на поруки йому роз`яснені та цілком зрозумілі. Пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставинах, у скоєному щиро кається. Цивільний позов визнав у повному обсязі, вказав, що частково здійснив відшкодування збитків у розмірі 10000 грн, на підтвердження чого надав квитанцію.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття провадження із нереабілітуючих підстав, який у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, надав згоду на закриття провадження у зв`язку з передачею його на поруки.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо передачі ОСОБА_3 на поруки трудовому колективу ТОВ «Омега Агро 2023», звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати без участі представника потерпілого. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом ч. 1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації можна застосувати лише у разі встановлення усіх обов`язкових для подання відповідного клопотання умов, зокрема: 1) вчинення кримінально караного діяння вперше; 2) таке діяння є кримінальним правопорушенням відповідного ступеню тяжкості; 3) воно не є корупційним та не пов`язане з корупцією, а у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, вчинене особою, яка керувала транспортними засобами не у стані будь-якого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів; 4) наявне щире каяття особи.

Встановивши відсутність хоча б однієї із цих передумов, суди не вправі застосовувати ст. 47 КК України щодо обвинуваченої особи.

Таким чином, передумовами звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 204 КК України на підставі ст. 47 КК України є вчинення нею вперше кримінального проступку, а підставами звільнення є щире каяття та клопотання колективу установи про передачу цієї особи на поруки.

Крім того, процесуальною умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є наявність клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки, в якому має бути зазначено мотивоване прохання загальних зборів колективу за місцем роботи або навчання обвинуваченої чи підсудної особи звільнити її від кримінальної відповідальності, зобов`язання проводити з нею відповідну виховну роботу, поручительство колективу про те, що ця особа не допустить надалі суспільно небезпечної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 442/685/24 від 28.01.2025 р..

Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.

Як викладено у пункті 6 даної постанови, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України має умовний характер, а саме: ця особа протягом року з дня передачі на поруки повинна виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.

При вирішенні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності із передачею її на поруки трудовому колективу з підстав, визначених ст. 47 КК України, суд також враховує правову позицію ККС ВС, висловлену у постанові від 11.05.2021 по справі № 161/17452/19, яка є релевантною, оскільки предметом перегляду були саме обставини правомірності застосування норм ст. 47 КК України, що є тотожним до обставин цієї справи. Згідно з правовими висновками касаційна інстанція виснувала, що для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею особи на поруки необхідною умовою є саме щире каяття. Факт відшкодування шкоди потерпілому дійсно може додатково свідчити про щире каяття винної особи. Проте, оцінюючи факт наявності або відсутності такого відшкодування шкоди потрібно враховувати бажання потерпілого отримати таке відшкодування, взаємовідносини між сторонами конфлікту, узгодженість розміру спричиненої шкоди, можливість її відшкодування, повноту відшкодування шкоди тощо. Водночас для звільнення від кримінальної відповідальності саме у зв`язку із передачею особи на поруки достатнім є встановлення факту саме щирого каяття, на відміну від, наприклад, звільнення у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, де обов`язковою умовою для такого виступає відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Окрім того, Верховним Судом зазначено, що під час судового розгляду винна особа може змінити своє ставлення до вчинюваного нею діяння, переосмислити зміст своєї поведінки та критично її оцінити.

ККС ВС застосував аналогічний підхід у справі № 127/12870/20, в якій ухвалою від 08.07.2021 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, у якій серед іншого вказувалося, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, оскільки не вживав заходів для відшкодування завданої шкоди, тому суд безпідставно застосував ст. 47 КК України. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження ККС ВС, в цій частині доводи потерпілої про те, що обвинувачений не відшкодував заподіяної їй шкоди, що, на її думку, свідчить про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого, визнав такими, що не є слушними.

Таким чином, наявність чи відсутність факту здійснення обвинуваченим дій щодо відшкодування шкоди не носить ключового значення під час вирішення клопотання на підставі ст. 47 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, в силу ст. 89 КК України не судимий, з середньою освітою, працює електромеханіком в ТОВ «Омега Агро 2023», одружений, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, військову службу не проходив, за місцем проживання характеризується посередньо.

Судом встановлено, що 30.01.2026 р. на загальних зборах трудового колективу ТОВ «Омега Агро 2023», з урахуванням позитивних характеристик обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, було вирішено звернутися до суду із клопотанням про передачу ОСОБА_3 на поруки трудового колективу та закриття кримінального провадження.

При вирішенні клопотання суд враховує, що обвинувачений повністю та безумовно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в силу ст. 89 КК України не судимий, а тому є особою, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро покаявся, вчинив кримінальний проступок, частково відшкодував завдані матеріальні збитки Лозівській міській територіальній громаді в особі Лозівської міської ради Харківської області в сумі 10000 грн.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та передачі на поруки колективу ТОВ «Омега Агро 2023» на підставі ст. 47 КК України, за умови, якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, та у зв`язку з цим, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, оскільки судом не ухвалюється обвинувальний вирок у кримінальному провадженні, тому цивільний позов Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 161466 грн необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу право звернення до суду із позовом в порядку цивільного судочинства.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», зазначено, що в разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Отже висновки зазначені як в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», так і висновки, які містяться у правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.08.2022 у справі № 161/694/20 (провадження № 51-811км21), згідно з якою у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду є тотожними, та позбавляють суд можливості розглянути цивільний позов представника потерпілого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 суд закриває на підставі ст. 47 КК у зв`язку з передачею особи на поруки трудового колективу, що є нереабілітуючою підставою.

З правових позицій Верховного Суду, викладених у Постанові № 577/5002/20 від 10.04.2024 р., нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Ця підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Враховуючи викладене, питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема ч. 1 ст. 249 КК України

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України - були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Частина 1 ст. 249 КК України передбачає спеціальну конфіскацію - обов`язкове вилучення знарядь і засобів незаконного промислу та всього добутого.

Таким чином, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави, підлягають: надувний гумовий човен зеленого кольору з написом «Bark-280», два весла, рибальські сітки в загальній кількості 12 штук, а саме 4 штуки довжиною по 62 м кожна, висотою 3 м та розміром вічка 50 мм, 3 штуки довжиною по 62 м кожна, висотою 3 м та розміром вічка 55 мм, 5 штук довжиною по 62 м кожна, висотою 2 м та розміром вічка 65 мм, водні біоресурси, а саме: щука в кількості 8 екземплярів, судак в кількості 25 екземплярів, лящ в кількості 12 екземплярів, сазан в кількості 1 екземпляр, карась сріблястий в кількості 11 екземплярів, окунь в кількості 1 екземпляр.

Суд не застосовує спеціальну конфіскацію до автомобілю марки «ЛУАЗ» моделі «969М», 1991 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер шасі (кузова рами) НОМЕР_3 , оскільки у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, будь-які посилання на використання ОСОБА_3 вказаного автомобіля як знаряддя вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Тому суд доходить висновку, що автомобіль марки «ЛУАЗ» моделі «969М», 1991 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер шасі (кузова рами) НОМЕР_3 , слід залишити законному володільцеві ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, суд скасовує арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2025 по справі 629/830/25.

Керуючись ст.ст. 284, 369-372 КПК України, ст.ст. 12, 44, 47 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання трудового колективу ТОВ «Омега Агро 2023» та обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України в зв`язку з передачею особи на поруки колективу ТОВ «Омега Агро 2023» та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та передати його на поруки колективу ТОВ «Омега Агро 2023» на підставі ст. 47 КК України за умови, якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження № 0000048 від 03.02.2025 р. відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України закрити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі порушення ним умов передачі на поруки відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Роз`яснити трудовому колективу ТОВ «Омега Агро 2023», що у відповідності з ч. 1 ст. 289 КПК України, якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_3 на поруки трудовому колективу він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори трудового колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.

Цивільний позов Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи № 3499/3500 від 22.07.2025 в розмірі 33926 грн. 40 коп. (отримувач коштів: ГУК Харків обл/МТГ Лозова/24060300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку UA0020573, код класифікації доходів бюджету 24060300 з відміткою платежу - інші надходження).

Речові докази:

- надувний гумовий човен зеленого кольору з написом «Bark-280», два весла, рибальські сітки в загальній кількості 12 штук, а саме 4 штуки довжиною по 62 м кожна, висотою 3 м та розміром вічка 50 мм, 3 штуки довжиною по 62 м кожна, висотою 3 м та розміром вічка 55 мм, 5 штук довжиною по 62 м кожна, висотою 2 м та розміром вічка 65 мм, водні біоресурси, а саме: щука в кількості 8 екземплярів, судак в кількості 25 екземплярів, лящ в кількості 12 екземплярів, сазан в кількості 1 екземпляр, карась сріблястий в кількості 11 екземплярів, окунь в кількості 1 екземпляр - конфіскувати в дохід держави;

- автомобіль марки «ЛУАЗ» моделі «969М», 1991 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер шасі (кузова рами) НОМЕР_3 , залишити законному володільцеві ОСОБА_3 .

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2025 по справі 629/830/25 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1