Дата документу 18.03.2026
Справа № 334/1343/26
Провадження № 1-кп/334/468/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, працюючого на посаді водія-навантажувача ПАТ «Запорізький кабельний завод», одруженого, який має на утриманні малолітню доньку 2014 року народження, та є опікуном недієздатної фізичної особи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2025 року, приблизно о 09 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух в межах лівої смуги руху проїзної частини вул. Абрагама Коопа з боку вул. Килимової в напрямку вул. Скеляста в м. Запоріжжя, при цьому в порушення вимог п. 12.4, 12.96 ПДР швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_5 знаходилась в інтервалі від 62,1 км/год до 65,1 км/год.

В цей же час пішохід ОСОБА_4 , перебуваючи в районі перехрестя з вул. Пітера Леппа, вийшов з правого тротуару на проїзну частину та зупинився на межі правої та лівої смуг руху, за напрямком руху транспортного засобу.

При подальшому наближенні автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_4 відновив рух, перетинаючи проїзну частину вул. Абрагама Коопа, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу.

Водій ОСОБА_5 , діючи зі злочинною недбалістю, рухаючись в населеному пункті зі швидкістю, що перевищує максимально дозволену - 50 км/год, тобто порушуючи вимоги п. п. 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- п. 12.4 Правил дорожнього руху, де зазначено: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»

- п. 12.9 б) Правил дорожнього руху, де зазначено: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»,

наближаючись до пішохода ОСОБА_4 , який перебував на проїзній частині, застосував гальмування, однак уникнути наїзду не зміг, внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4 передньою правою частиною автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.4, 12.96) Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій мав технічну можливість запобігти цій дорожньо-транспортній пригоді шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду за умови руху з дозволеною у населених пунктах швидкістю не більше 50 км/год.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме: травма тулуба та живота, що виражена у вигляді ушкодження селезінки, з наступним оперативним її видаленням, з переломом X ребра ліворуч, з розвитком шоку тяжкого ступеня та крововтрати, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. Закритий перелом правої стегнової кістки, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснив, що він дійсно у зазначений час та у вказаному місці, за встановлених вище обставин, керуючи автомобілем «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження. Після ДТП він намагався надати допомогу потерпілому до приїзду швидкої медичної допомоги, активно сприяв встановленню усіх обставин справи, питання відшкодування матеріальної та моральної шкоди за домовленістю з потерпілим остаточно буде вирішуватися після ухвалення вироку та відшкодування належних сум страховою компанією. Щиро кається у скоєному, просить суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки його робота пов`язана з таким правом, крім того він є опікуном свого недієздатного брата і у разі відсутності права керувати транспортним засобом він не зможе належним чином здійснювати догляд, якого той потребує.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що встановлені вище обставини він не оспорює, дійсно, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов на проїзну частину дороги, не помітив вчасно автомобіль «AUDI 80» і продовжив рух, автомобіль став гальмувати, однак наїзду уникнути не вдалося. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, переніс три операції. Наразі претензій до обвинуваченого не має, питання відшкодування спричиненої шкоди вони будуть вирішувати після ухвалення вироку.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КК України за згодою всіх учасників провадження обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого, та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат і речових доказів. Суд, за згодою всіх учасників провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин по кримінальному провадженні, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Щодо особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, також є опікуном недієздатного брата, під наглядом лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, які впливають на обрання покарання, в їх сукупності, характер та мотив допущеного обвинуваченим порушення вимог Правил дорожнього руху та його наслідки, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією закону про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачений працює на посаді водія-навантажувача ПАТ «Запорізький кабельний завод», тобто його робота пов`язана з правом керування транспортним засобом, за місцем роботи характеризується позитивно, суд не призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також особу винного, перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність стійких соціальних зв`язків, враховуючи думку потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування основного покарання, і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обов`язки. На думку суду, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов під час кримінального провадження потерпілим не пред`являвся.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 17828,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2025 на автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 17828,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2025 на автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази: автомобіль ««AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1