Справа № 462/6027/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/662/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2025 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.4 ст. 296 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо протягом такого, він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 14 травня 2019 року приблизно о 20.07 год., знаходячись в громадському місці, в приміщенні ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклого конфлікту між потерпілою ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_10 , ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропорядності, умисно, грубо порушив громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, проявив очевидне для потерпілих та інших осіб, зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, протиставив себе іншим громадянам, що виражалось у зневажливому ставленні (образах) до потерпілих та супроводжувалось заподіянням умисних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , a саме здійснив руками скручування шиї, спричинивши їй розтягування шиї та синець у лівій завушній ділянці, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також застосував предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень (пістолет (спецзасіб) «Форт 17Р» серії НОМЕР_1 ), який ОСОБА_6 , витягнувши та перезарядивши, приставив до голови ОСОБА_9 , погрожуючи останній.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог КПК України, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що між обвинуваченим ОСОБА_6 і головою ОСББ ОСОБА_9 тривалий час існував особистий конфлікт, зумовлений питаннями фінансової діяльності ОСББ. ОСОБА_9 нібито вимагала неправомірну вигоду (500 доларів США) за сприяння у переведенні квартири Крукеницьких у нежитловий фонд. Конфлікт 14 травня 2019 року виник під час відмови голови ОСББ видати довідку, після чого між сторонами відбулася словесна суперечка без застосування насильства чи погроз.

Наголошує на відсутності складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, оскільки конфлікт мав особистий характер, не був проявом зневаги до суспільства і не мав хуліганського мотиву, а відтак, дії обвинуваченого ОСОБА_6 могли бути кваліфіковані лише за ст. 125 або 129 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень чи погроза).

Акцентує, що суд не врахував практику Верховного Суду щодо розмежування складів злочинів, спрямованих проти громадського порядку та проти особи.

Звертає увагу на недопустимість і неналежність доказів сторони обвинувачення, оскільки огляд місця події 14 травня 2019 року проведено з порушенням ст.ст. 86, 104, 107, 223, 236, 237 КПК України, без відеофіксації; як понятого залучено ОСОБА_11 родича потерпілої ОСОБА_9 , який працював у правоохоронних органах, що робить його заінтересованою особою; існують суперечності щодо місця виявлення патрона (на землі, на столі, у сумці); згідно з ч.6 ст. 107 КПК України, незастосування технічних засобів фіксації має наслідком недійсність процесуальної дії.

Окрім цього зазначає, що відсутні балістична та дактилоскопічна експертизи. Слідчий відмовив у проведенні експертиз, які могли б встановити, чи патрон належав до пістолета, добровільно виданого обвинуваченим. Баліст підтвердив, що при перезарядці, патрон не міг впасти на стіл, отже, версія потерпілої суперечить законам фізики.

Покликається на сумнівність протоколів слідчого експерименту, оскільки такі мають форму допиту, не відтворюють обставини події, не містять відтворення дій, а тому є недопустимими доказами за ст. 95 КПК України.

Також наголошує, що висновок експерта №388 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 травня 2019 року складено з порушенням вимог ст. 102 КПК України, без опису методів дослідження, без наукового обґрунтування.

Звертає увагу, що ушкодження (садна, синці) мали різну давність і не могли виникнути 14 травня 2019 року. Діагнози «забій грудної клітки» та «дисторзія м`язів шиї» не підтверджені об`єктивними даними, не супроводжувалися зовнішніми ознаками, а комісійна експертиза Центру « ІНФОРМАЦІЯ_4 » підтвердила, що ушкодження виникли раніше, а не в день події.

Акцентує, що суд відмовив у призначенні повторної експертизи, чим порушив принцип змагальності та об`єктивності.

Зазначає, що потерпіла ОСОБА_12 спершу заявляла, що тілесні ушкодження нікому не завдавалися, а згодом змінювала показання. Обставини події в їхніх версіях суттєво відрізнялися на різних етапах розслідування. Свідки, які могли чути крики або звуки боротьби, не підтвердили таких фактів.

Наголошує, що SMS-повідомлення з погрозами, на яке покликається сторона обвинувачення, не було перевірене технічно не встановлено номер відправника, тоді як обвинувачений ОСОБА_6 перебував вдома під контролем поліції. Слідчий складав протоколи огляду предметів (патрон, пістолет) без розкриття запакованих пакетів.

Вважає, що сукупність виявлених порушень процесуальних норм, відсутність належних і допустимих доказів, неповнота судового розгляду та ігнорування судом першої інстанції практики ІНФОРМАЦІЯ_5 свідчать про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Просить повторно дослідити протокол огляду місця події від 14 травня 2019 року.

Повторно розглянути клопотання захисту про визнання недійсною процесуальну дію огляд місця події та про визнання доказів, отриманих в результаті недійсної слідчої дії очевидно недопустимими.

Повторно дослідити протокол ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 травня 2019 року та висновок експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи Центру судово-медичних послуг « ІНФОРМАЦІЯ_4 (комісійне експертне дослідження).

Повторно розглянути заяву про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Вирок ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06 червня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 284 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави в цілому від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка, і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що 14 травня 2019 року вона перебувала на роботі в офісі ОСББ ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_3 , де тривав прийомний день, по закінченню якого, прийшла ОСОБА_13 з вимогою надати довідку для переведення квартири у нежитловий фонд. Голова ОСББ ОСОБА_9 повідомила, що така довідка видається органами місцевого самоврядування, у зв`язку з чим відмовила, що розлютило ОСОБА_13 , і та зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_6 , який, прийшовши в офіс приблизно через 5 хвилин, також почав вимагати «довідку форми 2», однак, отримавши аналогічну відмову, дістав пістолет, націливши в обличчя ОСОБА_9 . Окрім цього зазначила, що обвинувачений перезарядив зброю і на стіл випав патрон, який покотився у бік ОСОБА_9 . Коли остання намагалася вийти з-за столу, ОСОБА_6 притиснув її рукою до стіни, утримував ліктем за шию, душив, а пістолет тримав у другій руці. Наголосила, що намагалася викликати поліцію, але ОСОБА_6 , повернувши зброю в її бік, пригрозив, що застрелить. У той момент, коли ОСОБА_6 відволікся, ОСОБА_9 вибігла з офісу, а обвинувачений побіг за нею. Вона ( ОСОБА_10 ) чула крики ОСОБА_9 і викликала поліцію. Через кілька хвилин ОСОБА_6 повернувся в офіс, шукав патрон на столі та в смітнику, але не знайшов і вийшов разом із дружиною ОСОБА_13 . Також зазначила, що ОСОБА_9 почервоніла, скаржилась на біль у шиї, утруднене дихання та ковтання. До приїзду поліції ОСОБА_9 повідомила, що поклала патрон у сумку. Згодом вона ( ОСОБА_10 ) виклала патрон на стіл.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 поліцейський, ствердив, що в день події перебував на чергуванні та у складі слідчо-оперативної групи виїжджав за адресою: АДРЕСА_3 . На місці події перебувала потерпіла ОСОБА_10 , тоді як потерпілу ОСОБА_9 забрала швидка допомоги. Залучивши понятих, було проведено огляд місця події з фотофіксацією. Потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що заховала патрон в сумку, щоб запобігти втраті речового доказу. Окрім цього наголосив, що дата на фототаблиці до протоколу огляду місця події є технічною опискою, оскільки таку виготовляв експерт-криміналіст. Інші слідчі дії, в подальшому, проводив слідчий ОСОБА_15 .

Показаннями свідка ОСОБА_15 старшого слідчого групи слідчих, який у 2019 році здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, про те, що 14 травня 2019 року прибув на виклик до офісу за адресою: АДРЕСА_3 , де перебували потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Встановив, що ОСОБА_6 вимагав у голови ОСББ надати довідку для переведення квартири в нежитлове приміщення. Після відмови, останній дістав пістолет Форт-17, направив його у бік потерпілих і погрожував застосувати зброю та перезарядив пістолет. Оскільки в каналі ствола вже був патрон, механізм викинув кулю через викидач. Під час огляду місця події патрон був вилучений. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_6 скрутив її та душив. Огляд місця події проводив інший слідчий, а він ( ОСОБА_15 ) поїхав до помешкання ОСОБА_6 для встановлення його місця перебування. Останній двері не відчинив, однак згодом ОСОБА_6 добровільно видав пістолет на АДРЕСА_3 . Під час огляду вилучених предметів пістолета та кулі встановив, що марка пістолета співпадає з патроном. Окрім цього повідомив, що у межах кримінального провадження проведено тимчасовий доступ до речей та документів і отримано інформацію з дозвільної служби про те, що ОСОБА_6 має у володінні пристрій для відстрілу гумових куль калібру 9 мм. З огляду на вищенаведене, балістична експертиза не проводилась. Із показань потерпілих та інших матеріалів досудового розслідування встановлено, що вилучена куля є тією, яка перебувала у каналі ствола зброї ОСОБА_6 . Також пояснив, що різниця дат у протоколі огляду місця події від 14 травня 2019 року та у фототаблиці, на якій зазначено «сфотографовано 15 травня 2019 року», є опискою.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 не знайомий. У 2019 році йому подзвонила ОСОБА_9 і повідомила, що мешканець будинку, де вона працює головою ОСББ погрожував їй в офісі застосувати зброю, з якої випав патрон. Він порадив їй викликати поліцію та пообіцяв приїхати. Прибувши на місце події побачив, що працівники поліції вже проводили огляд. Його залучили як понятого. Бачив, що на підлозі біля робочого столу лежав жовтого кольору патрон від пістолета. ОСОБА_16 та помістили у спеціальний пакет. Не пригадує чи здійснювалась фото- чи відеофіксація слідчої дії. Підтвердив, що знає ОСОБА_9 багато років, оскільки вона є двоюрідною сестрою його дружини, але при цьому наголосив, що не має і не мав жодної особистої зацікавленості у результатах цього кримінального провадження.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами, а саме: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001582 від 14 травня 2019 року, з якого вбачається, що 14 травня 2019 року о 20:07 год. до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області через оператора « НОМЕР_2 » надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_17 про те, що візуально знайома їй особа, перебуваючи у приміщенні ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , з використанням предмета, візуально схожого на пістолет, вчинила щодо неї хуліганські дії.

Витяг з АРМ «102» від 14 травня 2019 року також підтверджує, що ОСОБА_18 повідомила про агресивну поведінку свого сусіда та погрози предметом, схожим на зброю.

Рапортом від 14 травня 2019 року згідно якого, зареєстровано заяву ЄО №11387 від 14 травня 2019 року, як хуліганство (ч.4 ст. 296 КК України) та зазначено, що заявник повідомила про агресивну поведінку і погрози ОСОБА_6 предметом, схожим на зброю. Після відмови надати йому довідку в ОСББ, останній витягнув пістолет, намагався його перезарядити, при цьому з пістолета випав гумовий патрон. В подальшому, ОСОБА_6 наздоганяв голову ОСББ, застосовував до неї фізичну силу, душив, погрожував розправою, після чого залишив приміщення. Прибувши за місцем проживання останнього ( АДРЕСА_4 ), працівники поліції встановили його особу.

Повідомленням 8-ї лікарні від 14 травня 2019 року про те, що 23-ю бригадою ШМД доставлено ОСОБА_9 проживаючу за адресою: АДРЕСА_5 , якій діагностовано: забій грудної клітки зліва, дисторзію м`язів шиї зліва, отримані внаслідок удушення ОСОБА_19 .

Даними повідомлення від 15 травня 2019 року про надходження на телефон тещі потерпілої ОСОБА_9 погрозливого SMS-повідомлення з текстом: «забери ментів з-під хати і заяву, інакше завалимо. Знаємо де ти і твої діти».

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14 травня 2019 року, ОСОБА_10 підтвердила факт погроз та агресивної поведінки ОСОБА_6 у приміщенні ОСББ із використанням предмета, схожого на пістолет.

Рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_20 від 15 травня 2019 року про прийнятий виклик з лінії « НОМЕР_2 » щодо погрози ОСОБА_6 пістолетом голові ОСББ та секретарю і застосування фізичної сили до голови ОСББ.

Протоколом огляду місця події від 14 травня 2019 року з фототаблицею, згідно якого на землі виявлено та вилучено гумовий патрон калібру 9 мм, маркування ПС9, 9МРА.

З протоколу обшуку від 15 травня 2019 року, проведеного у приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 , вбачається, що з метою відшукання предмета, схожого на пістолет, за допомогою якого було вчинено кримінальне правопорушення, працівниками поліції проведено обшук, однак зброю не виявлено. Під час проведення слідчої дії ОСОБА_6 повідомив, що пістолет знаходиться у сейфі за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідно до протоколу огляду місця події з письмовою згодою та фототаблицею від 15 травня 2019 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_8 , виявлено та вилучено пістолет (спецзасіб) «Форт-17Р» серії НОМЕР_3 ОСОБА_21 , з встановленим магазином без боєприпасів.

Крім цього, згідно з протоколом огляду предметів (патрона) від 15 травня 2019 року встановлено, що у пакеті Національної поліції № 3462035 містився патрон калібру 9 мм Р.А. із маркуванням «ПС9 9 мм РА», вилучений 14 травня 2019 року під час огляду місця події на АДРЕСА_9 .

Протоколом огляду предметів (спецзасобу - пістолета) від 15 травня 2019 року підтверджено, що в опечатаному пакеті зберігався пістолет «Форт-17Р» серіїБ №2718, вилучений у квартирі АДРЕСА_10 .

Даними протоколу огляду предметів від 16 травня 2019 року, згідно якого під час дослідження відеозаписів із камер відеоспостереження на фасаді будинку по АДРЕСА_3 за 14 травня 2019 року оглянуто два електронні файли. Перший містить відеозапис, на якому зафіксовано, як до входу у приміщення ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підходить ОСОБА_6 . На записі зазначено час 16:55 год., який фактичному часові не відповідає. ОСОБА_6 одягнений у темно-сірий спортивний светр з капюшоном, чорні штани з білими смужками по боках та темні кросівки з білими вставками. Другий файл містить відеозапис, на якому ОСОБА_6 підходить до входу у те саме приміщення у супроводі працівника охорони, який жестом руки вказує йому напрямок руху. Час, відображений на відео, також 16:55 год., що не відповідає дійсному.

Даними протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 16 липня 2019 року (з фототаблицею), в ході якого останньою відтворено фактичні обставини, за яких ОСОБА_6 погрожував їй та ОСОБА_10 фізичною розправою, націлював пістолет та завдав потерпілій тілесні ушкодження.

Аналогічні обставини підтверджено протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 від 16 липня 2019 року, під час якого також встановлено, що ОСОБА_6 погрожував їй та ОСОБА_9 пістолетом і заподіяв останній тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 388 від 22 травня 2019 року, що ґрунтується на об`єктивних даних медичної документації, огляду потерпілої ОСОБА_9 встановлено характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, а саме, при поступленні у 8-у ІНФОРМАЦІЯ_9 14 травня 2019 року у ОСОБА_9 діагностовано: «Дисторзія (розтягування) м`язів шиї». Лікарями, у цей ж період відмічено наявність саден, в ділянках обох ліктьових суглобів та «забій м`яких тканин грудної клітки зліва». На момент проведення судово-медичної експертизи виявлено плями на шкірі, які є слідами загоєних саден, в ділянках обох ліктьових суглобів та ще синці в ділянці правого ліктьового суглобу, у лівій завушній ділянці, на правому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо внаслідок скручування шиї та при контакті тіла із тупим предметом - площиною під час падіння, могли виникнути 14 травня 2019 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Так, колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 послідовні, логічно пов`язані між собою, об`єктивно узгоджуються з висновком експерта та з іншими доказами, які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження, а відтак, на думку колегії суддів, правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Будь-яких підстав не довіряти зазначеним у вироку доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості і такі відповідають фактичним обставинам.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування та судовий розгляд проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, що, на переконання колегія суддів, свідчить про те, що докази по справі зібрані у законний спосіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про недопустимість окремих доказів, то такі абсолютно повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом дослідження і обговорення у місцевому суді та в результаті, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої не спростована під час апеляційного розгляду.

Так, згідно ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ч.2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Легітимна мета слідчих (розшукових) дій досягається дотриманням встановленого порядку їх проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Всупереч доводам апелянта про неналежність і недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 14 травня 2019 року у зв`язку з відсутністю відеофіксації слідчої дії та заінтересованістю понятого ОСОБА_11 , колегія суддів погоджується з мотивованим висновком суду першої інстанції про те, що приміщення ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є громадським місцем і не підпадає під ознаки житла чи іншого володіння особи, а відтак, слідча дія у вигляді огляду місця події не набула ознак обшуку і не потребувала проникнення до приміщення та проводилась відповідно до вимог ст.ст. 223, 237 КПК України.

Окрім цього, на думку колегії суддів, безпідставним є і твердження сторони захисту про заінтересованість понятого ОСОБА_11 , оскільки, як встановлено місцевим судом, його дружина є двоюрідною сестрою потерпілої ОСОБА_9 , а отже, з огляду на положення п.1 ч.1 ст. 3 КПК України, такі родинні зв`язки не створюють власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні, з чим погоджується і апеляційний суд.

Що стосується покликання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про розбіжності у датах на фототаблиці (15.05.2019) до протоколу від 14.05.2019, то таке, як вірно встановлено місцевим судом, є опискою експерта-криміналіста, яка не впливає на зміст зафіксованих обставин кримінального правопорушення, і на переконання колегії суддів, не може бути підставою для визнання протоколу огляду місця події очевидно недопустимим, зважаючи на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Касаційного кримінального суду від 15 лютого 2018 року у справі № 357/14462/14-к, згідно якої, якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Також, сторона захисту в апеляційній скарзі поставила під сумнів допустимість протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 16 липня 2019 року з фототаблицями, покликаючись на те, що без проведення балістичної експертизи не підтверджується факт вчинення погрози саме тим пістолетом, який, за твердженням сторони обвинувачення, використовувався під час події злочину, що також, унеможливлює перевірку версії потерпілих щодо траєкторії падіння патрона.

Аналізуючи вищенаведені доводи, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст. 240 КПК України передбачено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні детально відтворили перебіг подій, показали дії обвинуваченого ОСОБА_6 , спосіб застосування предмета, візуально схожого на пістолет, а також механізм заподіяння тілесних ушкоджень, і така форма проведення слідчої дії, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам закону та містить ознаки відтворення дій, обстановки й обставин події, що свідчить про її проведення з дотриманням прав учасників кримінального провадження.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 липня 2024 року у справі № 303/5115/15-к, згідно з якою положення ст. 240 КПК України не передбачають обов`язку відтворення всіх умов, які існували на момент події, а вимагають моделювання умов, наближених до реальних і важливих для досягнення мети експерименту. Саме такі умови були відтворені під час проведення слідчих експериментів у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний старший судовий експерт Львівського НДЕКЦ МВС України в галузі балістики ОСОБА_22 , який пояснив, що при перезарядженні пістолета типу «Форт» нестріляний патрон може випасти з патронника на відстань до двох метрів, що узгоджується з версією події, викладеною потерпілими.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незалучення експерта-баліста під час проведення слідчих експериментів не є порушенням вимог закону, оскільки зазначені слідчі дії проводилися з метою відтворення обстановки та обставин події, а не для дослідження властивостей конкретного предмета чи об`єкта.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 16 липня 2019 року є належними та допустимими доказами, а відтак, вірно покладені в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту про необґрунтованість висновку експерта № 388 ІНФОРМАЦІЯ_10 від 22 травня 2019 року з покликанням на альтернативний висновок експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи Центру надання судово-медичних послуг « ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18 грудня 2019 року, колегія суддів вважає такими, що були належним чином перевірені судом першої інстанції та погоджується з мотивованим висновком місцевого суду про те, що висновок експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки складений особами, які не є судово-медичними експертами, та не містить відомостей про попередження таких про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З огляду на вищенаведене, на переконання колегії суддів, висновок експерта № 388 ІНФОРМАЦІЯ_10 від 22 травня 2019 року об`єктивно підтверджує факт заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , а також із результатами проведених слідчих експериментів за участю потерпілих. Під час проведення експертизи № 388 від 22 травня 2019 року порушень вимог чинного кримінального процесуального законодавства не встановлено, вимоги ст. 69 КПК України дотримано, а сам висновок відповідає положенням ст. 102 КПК України, містить необхідні реквізити, опис проведених досліджень, їх результати, експертну оцінку та обґрунтовані відповіді на поставлені запитання.

Будь-яких даних, які ставили б під сумнів неупередженість експерта, правильність застосованих ним методів чи наукову обґрунтованість висновків, стороною захисту не наведено і колегією суддів не встановлено.

Також, безпідставними є доводи захисника адвоката ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, оскільки вони спростовуються вищезазначеними доказами, які визнані судом достовірними і належними, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 296 КК України хуліганство це грубе порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Основним безпосереднім об`єктом цього кримінального правопорушення є громадський порядок.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено, що об`єктивна сторона хуліганства у даному випадку полягає у діях обвинуваченого ОСОБА_6 , який порушував громадський порядок, посягнув на суспільні цінності і такі дії, супроводжувалися насильством: словесними образами, погрозами, демонстрацією пістолета, його перезарядженням у присутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спрямуванням у їх бік та нанесенням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 у громадському місці приміщенні офісу ОСББ.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується мотивом явної неповаги до суспільства, який проявився у протиставленні себе іншим громадянам, і підтверджує готовність застосувати зброю проти життя та здоров`я потерпілих. Реальність загрози підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілим, припинив спробу викликати поліцію, націлив пістолет і наказав покласти слухавку.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки хуліганства, передбаченої ч.4 ст. 296 КК України, а саме застосування іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Як правильно встановлено в ході судового розгляду, з чим погоджується і колегія суддів, обвинувачений ОСОБА_6 задовго до початку конфлікту, свідомо мав при собі пістолет «Форт 17Р» серії НОМЕР_3 , який перезарядив та направив у бік потерпілих, демонструючи готовність до його застосування.

На переконання колегії суддів, наведені обставини, всупереч доводам апелянта, свідчать про цілеспрямований характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки для застосування пістолета йому необхідно було вчинити ряд послідовних дій, що виключає випадковість або імпульсивність поведінки. Аналогічні дії були вчинені ним і щодо потерпілої ОСОБА_10 .

Також, колегія суддів погоджується з правовою оцінкою суду першої інстанції, що використання обвинуваченим ОСОБА_6 пістолета, створювало реальну загрозу для життя і здоров`я громадян, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду. При цьому, наявність особистих неприязних стосунків між обвинуваченим і потерпілими не виключає кваліфікацію дій як хуліганства за умови встановлення хуліганського мотиву, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 442/66/16-к (провадження №51-4756км 18).

Аналогічний підхід щодо кваліфікації дій за ч.4 ст. 296 КК України у разі створення реальної загрози для життя чи здоров`я громадян із застосуванням спеціальних засобів викладений у постановах ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12 березня 2019 року у справі № 749/1092/16-к та від 01 вересня 2022 року у справі №759/8038/19.

Відтак, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що зміст і спрямованість протиправного діяння ОСОБА_6 з врахуванням часу, місця, обстановки його вчинення, характеру та динаміки дій обвинуваченого, а також особливостей використаного ним знаряддя посягання (пістолет (спецзасіб) «Форт 17Р» серії НОМЕР_1 ), за наявності причинного зв`язку між діями ОСОБА_6 та їх наслідками, нанесення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, механізм утворення та локалізація яких, обґрунтовано підтверджені висновком експерта № 388 КЗ ЛОР ІНФОРМАЦІЯ_11 від 22 травня 2019 року, беззаперечно утворюють склад злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження місцевим судом та під час перегляду в суді апеляційної інстанції про заперечення вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слід розцінити, як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне.

Що стосується призначеного покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив таке в межах санкції ч.4 ст. 296 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і підставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність повторного дослідження ряду доказів, то колегія суддів вважає його безпідставним, виходячи з положень ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджені судом першої інстанції і їм дана належна правова оцінка у вироку суду, а повторне дослідження доказів, на думку колегії суддів, має на меті не доведення певних обставин події кримінального правопорушення, а спростування висновків суду першої інстанції щодо оцінки таких.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним, обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючисьст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2025 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4