Справа № 135/32/26
Провадження №11-кп/801/315/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби в порядку ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби в порядку ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що з наданих суду матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_8 , звільнившись умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст.81-1 КК України для проходження служби на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2024, вже через шість місяців вчинив новий особливо тяжкий злочин передбачений ч.4 ст.187 КК України відносно особи похилого віку, що свідчить про його антисоціальну поведінку та те, що він вже скористався правом на звільнення для проходження служби, проте не скористався можливістю виправитися і продовжив злочинну діяльність. З характеристики ДУ "Ладижинська виправна колонія" вбачається, що ризики небезпеки для суспільства та вчинення засудженим ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень оцінені як середні. Засуджений ОСОБА_8 у судовому засіданні також не навів та не надав достатньо переконливих доказів на підтвердження того, що після умовно-дострокового звільнення він дійсно має намір захищати Україну у складі Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 зазначає, що він приймав участь у бойових діях, мав поранення, через що його вивезли в передової та він проходив лікування, під час якого у нього було відсутнє фінансове забезпечення, а в подальшому його спецрота була розформована. Визнає, що він вчинив злочин, але він розкаявся, потерпіла до нього претензій не має, матеріальну шкоду відшкодував.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого ОСОБА_8 , та адвоката, які підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити його від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні з 24.02.2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно зі ст.81-1 КК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених осіб, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Можливість умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається із матеріалів провадження, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2025 ОСОБА_8 засуджений за ч.4 ст.187, ст.71 КК України до 8 років 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, відбуває покарання в Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)». Початок строку відбування покарання 29.12.2024, кінець строку відбування покарання 29.10.2033, станом на 08.01.2026 невідбутий строк 7 років 09 місяців 21 день.

Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 відповідає критеріям, передбаченим ст. 81-1 КК України, за станом здоров`я придатний до військової служби за контрактом. Крім того, командиром військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду вих. №2456/31 від 08.01.2026, з якої вбачається, що командування військової частини НОМЕР_1 надає згоду на проходження ОСОБА_8 військової служби за контрактом і призначення його на посаду стрільця штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ШПК «солдат» (ВОС-100915А), т.р.5.

Разом із тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2024 року засуджений ОСОБА_8 11.06.2024 вже був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2021 для проходження військової служби за контрактом.

При цьому, згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2025 засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення вже через шість місяців після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом.

Колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, приходить до переконання, що застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення, з урахуванням наведених обставин, не буде сприяти підвищенню бойового духу та боєздатності Збройних сил України. Висловлення засудженим бажання проходити військову службу не є у цьому випадку достатньою підставою для застосування до нього положень ст. 81-1 КК України зважаючи на те, що ОСОБА_8 , отримавши 11.06.2024 шанс на спокутування власної провини перед суспільством на полі бою, таким шансом не скористався і вже 28.12.2025 вчинив новий тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення та під час проходження військової служби за контрактом, що вказує на відсутність в нього реального бажання проходити військову службу, а наявність лише наміру уникнути відбування покарання за вчинений ним злочин.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що звернення засудженого можуть свідчити не про дійсність намірів проходити військову службу в лавах ЗСУ, а про бажання засудженого у такий спосіб ухилитись від подальшого відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення подання установи відбування покарання, а також не свідчать про наявність достатніх підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржену ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби в порядку ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4