1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4277/25 1-кс/335/531/2026
11 лютого 2026 року м. Запоріжжя
В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи в ході здійснення виробничої діяльності за адресою м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна, 15 (координати 47.855492, 35.158082) внаслідок порушення спеціальних правил поводження із небезпечними відходами, допустили забруднення земельної ділянки речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.
В ході проведення досудового розслідування встановлено злочинну схему щодо утилізації небезпечних відходів за відсутності ліцензії, яка полягає у наступному.
ОСОБА_4 залучив до противоправної діяльності в якості менеджера - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка веде перемовини з фермерськими господарствами та домовляється із ними щодо придбання в них пустої тари (каністр) від добрив, які відносяться до небезпечних відходів за готівкові кошти.
У подальшому, за наявністю згоди на реалізацію вказаних небезпечних відходів, ОСОБА_4 передає через ОСОБА_5 , підроблені офіційні документи для фермерських господарств щодо утилізації пластикової тари (каністр) від
ТОВ «НВП «Укрекопром», у якого є діюча ліцензія. Натомість фактично пластикова тара не утилізується вищевказаним підприємством, а закуповується ОСОБА_4 за готівкові кошти, після чого перевозиться до території промислового майданчика за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна, 15, де здійснюється її переробка.
До здійснення переробки пластикової тари ОСОБА_4 залучено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займається перевезенням, розвантаженням та подальшою утилізацією (переробкою) небезпечних відходів. Також, до утилізації (переробки) небезпечних відходів ОСОБА_7 залучив свою дружину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зустрічає транспортні засоби із небезпечними відходами, супроводжує їх на вагову з метою підтвердження об`єму вантажу та розраховується із перевізником.
Утилізацію (переробку) небезпечних відходів за відсутності ліцензії на управління відходами ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 здійснюють за адресою: АДРЕСА_1 (47.855492, 35.158082). За вказаною адресою на території поряд із будівлею розкидані порожні пластикові ємкості, з яких витікає рідина із різким неприємним запахом та потрапляє у ґрунт. Вказані небезпечні відходи переробляється за допомогою подрібнювачів та пресів для подальшої їх реалізації.
У порядку передбаченим чинним Кримінально-процесуальним кодексом України вищеперераховані речі визнані речовими доказами у провадженні.
Метою арешту майна, тимчасово вилученого майна, відповідно до п. 1 ч. 2
ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Підставою застосування арешту вказаного майна відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, є те що, вищевказане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України тому виникла необхідність забезпечення його збереження у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження його можливого зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженню.
На даний час, у органу досудового розслідування виникла необхідність у призначенні судової комп`ютерно-технічної експертизипо вилученим мобільним телефонам, а також проведення огляду документів, які можуть містити на собі інформацію яка має значення для досудового розслідування, а також проведення огляду чорнових записів, у зв`язку з чим на вказане тимчасово вилучене майно необхідно накласти арешт, з метою його подальшого збереження, недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення.
Слідчий підтримав подане клопотання, надавши відповідну заяву.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
У зв`язку із неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у провадженні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).
Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення документів, що стосуються реалізації (купівлі, продажу, збирання на безоплатній основі) відходів, зокрема пластикових пляшок, каністр (ємностей) з агрохімікатів та інших речовин, а саме договорів, додатків до договорів, додаткових угод, актів приймання-передачі, видаткових та товаро-транспортних накладних, платіжних доручень, засобів зв`язку (мобільні телефони, сім карти операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системні блоки стаціонарних комп`ютерів, ноутбуків), цифрових носіїв інформації, грошових коштів здобутих злочинним шляхом, а також бланків, печаток, чорнових записів та документів та речей, які використовувались для вчинення зазначених злочинів, та які можуть мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.
В ході обшуку, проведеного слідчим 03.02.2026, вилучені речі, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
Аналіз фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, викладених у клопотанні слідчого, дозволяє дійти висновку, що вилучене слідчим під час обшуку майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчим доведено, що незастосування арешту до вищезазначеного майна може призвести до його приховування, відчуження, псування, знищення, перетворення.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження, сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження, запобігатиме ризикам його знищення, приховування, відчуження, спотворення збереженої на них інформації.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1