УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2026 р. Справа № 597/279/26

слідчий суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Заліщики, клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000004 від 05 січня 2026 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чортків Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

У провадженні СВ відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В межах цього кримінального провадження старший слідчий СВ ВП №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням, в якому зазначає, що 04 січня 2026 року ОСОБА_5 перебував за місцем проживання спільно із ОСОБА_7 , а саме у приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

Надалі, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , 04 січня 2026 року близько 12 години ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, наніс ОСОБА_7 коліном ноги удар в область грудної клітки, від якого остання впала на підлогу. Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 численні удари в область обличчя та голови.

Внаслідок нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілій ОСОБА_7 , їй заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудей з переломами 2-10 правих і 2-10 лівих ребер по декількох анатомічних лініях, ушкодженням лівої легені, крововиливом та проникненням повітря у ліву плевральну порожнину, крововиливами в м?які тканини, синці передньої поверхні грудної клітки зліва, перелому кісток носа, садно перенісся, спинки та крил носа, рани лівої тім?яно-потиличній ділянки голови та верхньої губи, садна на чолі зліва, в проекції зовнішнього краю лівої орбіти: лівій щоці, правій щоці (численні), верхній губі, в ділянці тіла нижньої щелепи (численні), підборідді, задній поверхні лівого передпліччя, задній поверхні правого ліктьового суглобу, синці на правій та лівій щоці, підборідді, лівому передпліччі, тильній поверхні правої та лівої кисті.

За ознакою небезпеки для життя, ушкодження грудної клітки (численні, двобічні, по декількох анатомічних лініях переломи ребер з ушкодженням лівої легені, крововиливом та проникненням повітря в ліву плевральну порожнину) належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Рани голови, верхньої губи, перелом кісток носа кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що у живих осіб супроводжуються короткочасним розладом здоров?я. Синці та садна належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , смерть ОСОБА_7 настала на місці події від закритої травми грудної клітки з чисельними двобічними переломами ребер, розривом лівої легені, що супроводжувались крововиливом та проникненням повітря в ліву плевральну порожнину, та призвели до розвитку гострої дихальної недостатності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7

05 січня 2026 року о 02:35 годин за підозрою у вчиненні вище вказаного злочину ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

07 січня 2026 року ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02:35 год. 04.03.2026 року, без визначення розміру застави.

24 лютого 2026 року матеріали кримінального провадження відкрито стороні захисту в порядку ст.290 КПК України для ознайомлення.

В даний час встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 05 січня 2026 року домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду відеозапису від 05.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.02.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.02.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09.02.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.02.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.02.2026 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 від 30.01.2026 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 30.01.2026 року;

-протоколом за результатами проведення Н(С)РД аудіо контроль особи від 10.02.2026 року;

- висновком судово-медичної експертизи №1 від 05.02.2026 року;

- висновком судово-медичної токсикології №98 від 02.02.2026 року;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 20.02.2026 року;

- матеріалами, які характеризують особу ОСОБА_5 .

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні закінчується, а тому виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики, які стали підставою для обрання до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про продовження запобіжного заходу підтримали, просили його задовольнити, з мотивів наведених в клопотанні.

Захисник підозрюваного просив замінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000004 від 05 січня 20256 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

05 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

07 січня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суд Тернопільсь?ої області, стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.03.2026 року, без визначення розміру застави.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000004 від 05.01.2026 року; рапортом старшого інспектора чергового ВП №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 від 04.01.2026 року; протоколом огляду місця події від 05.01.2026 року; висновком експерта №1 від 05.02.2026 року; висновком експерта №50 від 20.01.2026 року; висновком експерта №41 від 30.01.2026 року; висновком експерта №23 від 15.01.2026 року; висновком експерта №98 від 02.02.2026 року; висновком експерта №СЕ-19/120-26/1179-Д від 28.01.2026 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 30.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.02.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.02.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09.02.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.02.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.02.2026 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо контроль особи від 10.02.2026 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.01.2026 року; повідомленням про підозру від 05.01.2026 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2026 року; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 25.02.2026 року.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у доданих до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при обранні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.80 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Поряд з цим, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі від семи до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. У нього відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, на утриманні неповнолітніх, малолітніх осіб та/або осіб похилого віку, сім`ї немає, а тому може вільно пересуватися територією України і у нього відсутні перешкоди для того, щоб змінити своє місце проживання і виїхати за межі Тернопільської області.

Вказані обставини, вказують на те, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою приховування свого місця перебування та таким способом уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти життя та здоров`я, а саме вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 21.12.2004 року за п.п. 4, 12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі та вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 15.07.2021 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_5 інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив під час умовно-дострокового звільнення, оскільки ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 06.05.2025 року він умовно-достроково звільнений на не відбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 21 день.

Крім того, альтернативної міри покарання ч. 2 ст. 121 КК України, крім позбавлення волі не передбачає, а тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності.

Та?ож, під час досудового розслідування встановлено наявність ризи?у, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК У?раїни - неза?онно впливати на потерпілих та свід?ів у даному ?римінальному провадженні.

Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в с.Свидова Чортківського району Тернопільської області, знає усіх основних свідків вчинення кримінального правопорушення, зокрема свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , а тому ОСОБА_5 володіючи відомостями досудового розслідування, які стали йому відомі із матеріалів кримінального провадження, може вчиняти стосовно них тиск, залякування, підкуп, з метою зміни їх показів, або іншим шляхом незаконно вплинути на них. Крім того, вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на них тощо.

Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати на понятих, експертів та спеціалістів, які були залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Також, наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення у випадку не продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема, спричинення тілесних ушкоджень, оскільки неодноразово вчиняв злочини проти життя та здоров`я, а також з метою залякування свідків, спеціалістів у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі, проти життя та здоров`я особи, задля надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь чи шляхом погроз.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному на цілодобовий домашній арешт, слід відмовити, а клопотання слідчого слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 60 діб.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням фізичного насильства та який спричинив загибель людини, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява N 28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що "у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними".

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, оцінивши зміст долучених до клопотання матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів, є достатнім для виконання запланованих та розпочатих слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 290, 309, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 -задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Чортків Тернопільської області, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_20