СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1455/26
ун. № 759/4151/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному проваджені №0000003 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2026 р. до слідчого судді надійшло вище зазначене клопотання.

Клопотання обґрунтовує тим, що невстановлені слідством особи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території м. Києва, в період часу з 01.01.2023 року по теперішній час, використовуючи підконтрольних фізичних осіб, за грошову винагороду, не маючи наміру займатися підприємницькою діяльністю, внесли в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а саме: ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та інші невстановлені в ході досудового слідства підприємства з ознаками «фіктивності», та подали для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості. Додатково встановлено, що невстановлені слідством особи, які причетні до реєстрації ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » продовжуючи злочинний умисел, додатково зареєстрували ряд «фіктивних» підприємств, а саме: ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність дослідження документів ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ), та дослідження походження товарів послуг від інших контрагентів за період з 01.01.2023 по 31.12.2025 року, з метою проведення податкових перевірок, експертних досліджень, визначення кола осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, оскільки вищезазначені документи є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти, що мають значення для вищезазначеного кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У судове засідання детектив не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 7 КПК визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Частини 2 і 6 статті 22 КПК розкривають зміст однієї з засад кримінального провадження -змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, - а саме, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 93 КПК визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Згідно із частиною 2 статті 93 КПК, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та частиною 2 статті 131 КПК визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Відповідно до статті 159 КПК, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до частини 1 статті 160 КПК, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Частиною 2 статті 160 КПК визначено, що у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Статтею 162 КПК визначено перелік інформації та відомостей, що належать до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, а саме: 1) інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; 2) відомості, які можуть становити лікарську таємницю; 3) відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; 4) конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; 5) відомості, які можуть становити банківську таємницю; 6) особисте листування особи та інші записи особистого характеру; 7) інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; 8) персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних; 9) державна таємниця; 10) таємниця фінансового моніторингу; 11) відомості, що становлять професійну таємницю відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки».

Частиною 5 статті 163 КПК визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з частиною 6 статті 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною 5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.

Відповідно до статті 164 КПК, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів; 2) дата постановлення ухвали; 3) положення закону, на підставі якого постановлено ухвалу; 4) прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів; 5) назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ; 6) розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом; 7) строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог частини другої статті 562 цього Кодексу; 8) положення закону, які передбачають наслідки невиконання ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо пропорційності втручання в особисте життя, суд оцінює таке втручання на відповідність таким критеріям: 1) чи відбувається втручання згідно із законом; 2) чи переслідує втручання законну мету та 3) чи є втручання необхідним у демократичному суспільстві, й тому, з метою оцінки пропорційності втручання, належить з`ясувати чи наявні підстави для проникнення до житла та іншого володіння особи.

КПК містить перелік вимог до відомостей, які мають бути зазначені у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів (частина 2 статті 160 КПК), а також покладає на сторону, яка звертається з таким клопотанням, обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання тимчасового доступу (частини 5, 6 статті 163 КПК).

Суд прийшов до висновку, що клопотання дізнавача про тимчасовий доступ не відповідають вимогам частини 2 статті 160 КПК, оскільки не містять відомостей щодо значення цього майна як доказу у кримінальному провадженні та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в документах та майні, неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, а також обґрунтування необхідності вилучення копій документів.

Також зі змісту клопотань не вбачається та під час їх розгляду не доведено, що речі та документи, до яких просила надати тимчасовий доступ сторона обвинувачення, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; й також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться в цих документах, що свідчить про недотримання вимог частин 5 та 6 статті 163 КПК.

Крім того, стороною обвинувачення ні в самих клопотаннях, ні під час їх розгляду не зазначено причин, через які виникла необхідність звернення з вказаним клопотанням.

Важливим доводом є те, що тимчасовий доступ може призвести до тимчасової зупинки бізнес-процесів. Це може статися через відволікання ресурсів, втрату або вилучення важливої документації, а також через переривання щоденної діяльності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Виходячи із зазначеного вище, вбачається, що вказане клопотання належним чином детективом не обґрунтоване, у зв`язку із чим останнє задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 92, 94, 107, 110, 163-165, 309 та 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю по кримінальному провадженню №0000003 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1