ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 502/1073/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/281/26 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001262 від 28.12.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 05 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Ізмаїльського р-ну, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді голови СФГ «Петренко», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання 30.12.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 , зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 30.12.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який засуджений цим же вироком, на користь держави судові витрати на залучення експертів та проведення експертиз в сумі 14008 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за наступних обставин.

Так, 27 грудня 2022 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи в групі осіб без попередньої змови, спільно з ОСОБА_10 вирок стосовно якого набрав законної сили, знаходячись в приміщенні кімнати житлового буд. АДРЕСА_2 , де фактично проживав ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесли ОСОБА_11 не менше чотирьох ударів дерев`яним держаком сапи та численні удари руками і ногами в ділянку тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок, а також, не менше двох разів стрибнули на тулуб ОСОБА_11 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця правої половини лобної області голови, садна правої вилиці, синця правої вилиці, синця повік лівого ока, вогнищевого субконьюнктивального крововиливу зовнішньої частини лівого ока, суцільного синця правої щоки, крововиливу та лінійного садна слизової оболонки лівої половини верхньої та нижньої губи та лівої щоки, крововиливу в лівих скроневих м`язах, крововиливу в правих скроневих м`язах, двох вогнищ крововиливу під м`які мозкові оболонки правої та лівої частки головного мозку, великого синця верхньої поверхні правої половини огруддя, синця передньої поверхні огруддя в області грудини, трьох великих синців та тонких лінійних саден лівої бокової та задньої поверхні огруддя, множинних сполучених синців та поодиноких лінійних саден задньої поверхні лівої половини огруддя та лівої половини поперекової області, великого синця та поодиноких лінійних саден центральної частини поперекової області, великого синця та лінійних саден лівої поперечної області та лівої сідниці, синця та лінійних саден правої здухвинної області животу, суцільного крововиливу в м`яких тканинах та міжреберних м`язах по задній поверхні лівої половини огруддя, трьох великих вогнищ крововиливу в м`яких тканинах та міжреберних м`язах передньої та бокової поверхні правої половини огруддя, повного поперечного перелому середньої частини тіла грудини з крововиливом в м`які тканини в області перелому, переломів 3,4,5 правих ребер по середнє-ключичній лінії, переломів 8, 9, 10, 11 правих ребер по заднєпідпаховій лінії з крововиливом в міжреберних м`язах, переломів 2,3 лівого ребра по середнє- ключичній лінії, перелому 6-го лівого ребра по лопатковій лінії з крововиливом в міжреберних м`язах та розривом пристінкової плеври, переломів 7, 8, 9, 10 лівих ребер по заднє-підпаховій лінії, переломів 11, 12 лівих ребер по навколо хребтової лінії з розривом пристінкової плеври та крововиливом в міжреберних м`язах в області перелому 11-го лівого ребра, вогнищевого крововиливу в тканину верхньої частки правої легені, а також крововиливів в жирову клітковину та м`які тканини правої та лівої нирки з крововиливом в м`які тканини за очеревину поперекової області, великого суцільного синця лівого передпліччя та лівої кисті, синця зовнішньої поверхні лівого плеча, двох синців задньої поверхні лівого плеча, садна лівої сідниці, синця задньої поверхні правого стегна, серед яких тупа травма огруддя у вигляді множинних переломів ребер обох частин грудної клітини по різним лініям розташування з розривом пристінкової плеври при оцінці в комплексі має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та 28.12.2022 року, спричинила смерть ОСОБА_11 .

Вищевказані умисні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожного окремо, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненням ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть останнього.

Судом першої інстанції вищевказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке ушкодження, тобто тяжке умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги в яких просять оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги мотивовані доводами про допущення судом істотного порушення вимог КПК України, невідповідність висновків, викладеним в судому рішенні фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянти зазначають про допущення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати та вважають, що прийняття суддею Кілійського районного суду ОСОБА_1 процесуальних рішень по інших справах під час перебування її в нарадчій кімнаті для ухвалення оскаржуваного вироку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що висновки суду обґрунтовані тими ж самими припущеннями, які слідство зазначало в якості доказів в своєму розпорядженні станом на 29.12.2022 р., 17.02.2023 р., 22.03.2023 р., 23.05.2023 р, без зазначення жодного нового доказу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто відповідна бездоказовість посилань суду в обґрунтування винуватості засудженого, на думку сторони захисту, свідчить про повну відсутність будь-яких, в тому числі належних та допустимих, доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 .

Також, захисник звертає уваги і на те, що жодна з експертиз не підтвердила обставин, викладених обвинуваченим ОСОБА_10 в зізнанні у вчиненому злочині, не виявила зв`язку ОСОБА_7 з ОСОБА_11 та слідів перебування ОСОБА_7 на подвір`ї ОСОБА_11 , в т.ч. у визначені час та обставини. Ані на руках, ані на одязі та взутті ОСОБА_7 , ані на жодному предметі, виявленому при огляді місця події та в інших місцях, не було виявлено слідів, які б пов`язували обвинуваченого ОСОБА_7 із скоєнням кримінального правопорушення, що інкримінується. Жодним з доказів, наведених судом в обвинувальному вироку, не підтверджує підстави про те, що обвинувачений ОСОБА_7 «винуватість якого повністю підтверджена» діяв спільно», «умисними діями», «наніс численні удари», «вчинив кримінальне правопорушення».

Крім того, захисник зазначає про недопустимість показань працівника поліції ОСОБА_12 з чужих слів, а саме на інформацію, яку йому повідомив засуджений ОСОБА_7 під час огляду місці події 28.12.2022 року.

На переконання захисника судом першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_13 , сестри потерпілої, спростовується можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в час, відображений у вироку (19:30), оскільки зі слів останньої у зазначений час потерпілий був в іншому місці.

Також, на переконання сторони захисту, аналізуючи фактичні обставини отримані під час слідчого експерименту з ОСОБА_10 , судом не було розмежовано, які з них отримано в результаті його показань, наданих у ході досудового розслідування, а які є наслідком відтворення дій, обстановки, обставин певної події.

Крім того, як зазначає захисник, інші допоміжні (косвені) докази на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, а саме: - висновки 22 судово-молекулярних експертиз, висновки судово-психіатричних експертиз №№ 22 та 23 від 21.02.2023 року, якими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано здатними усвідомлювати свої дії та керуватися ними; - протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 28.12.2022 року; - постанова про визнання речовими доказами предметів вилучених з місця вчинення злочину від 28.12.2018 року; - протокол огляду місця мекання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 від 28.12.2022 року; - постанова про визнання речовими доказами предметів вилучених за адресою: АДРЕСА_3 ; - протокол затримання ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення; - протокол про визнання речовими доказами речей, вилучених при затриманні осіб; - постанову про відібрання біологічних зразків ОСОБА_7 ; - висновки експерта №№ 10 та 11 від 31.01.2023 року про відсутність у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; - протокол огляду пакета з черевиками, які належать засудженому ОСОБА_10 ; - квитанція про отримання та зберігання речових доказів; - диски з відеозаписами огляду місця події; - диски з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 16.05.2023 року та пояснення свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , не доводять висну ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, захисник зазначає про безпідставність обмеження судом сторону захисту в можливості здійснити повноцінний допит ОСОБА_10 .

Звертає увагу захисник і на порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 107 КПК України про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження. Так, судове засідання від 02.08.2024 р. (судові дебати та останнє слово обвинуваченого) не зафіксоване на технічному носії, оскільки в матеріалах провадження відсутній носій інформації, а тому зазнаване є істотним порушенням вимог ч. 6 ст. 107, п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України та безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, в судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції здебільшого дотримався зазначених вимог закону.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на положення ст. 63 Конституції України, від дачі показань відмовився. Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, зазначивши про її недоведеність.

Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його вина при зазначених у вироку суду першої інстанції обставинах та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , даними ним в судовому засіданні про те, що події відбувалися в с. Шевченкове Ізмаїльського р-ну Одеської обл. З потерпілим ОСОБА_11 вони були в дружніх відносинах. Приблизно в кінці грудня 2022 року, він дізнався що ОСОБА_11 , погрожував сокирою донці ОСОБА_7 . Згодом він зайшов до ОСОБА_7 поговорити та дізнатися, що трапилося. Під час розмови випили 4 стакана, а потім вирішили піти до ОСОБА_11 . Прийшовши до потерпілого, він з ОСОБА_7 зайшли в дім та почали питати ОСОБА_11 чому він так робить, почалася сварка. Згодом ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_11 , а потім івін теж втрутився у бійку, згодом взяв сапу та вдарив потерпілого. Потерпілого били вдвох з ОСОБА_7 , за те, що погрожував дівчинці. Після побиття, підняли ОСОБА_11 та вмили його. Він був живий. На наступний день ОСОБА_11 повинен був прийти до ОСОБА_7 на роботу, як вони домовлялись. Обвинуваченого ОСОБА_7 знає давно, підстав оговорювати його не має. Наміру наносити побої не було;

- показаннями потерпілої ОСОБА_19 , даними нею в судовому засіданні про те, що ближче до обіду їй подзвонила сестра ОСОБА_13 , яка працює в аптеці та повідомила, що брата потерпілої ОСОБА_11 вбили. Потерпіла повідомила, що нічого такого не чула, а сестра сказала, що приходили люди в аптеку та сказали, а також бачили, як ОСОБА_20 забирали в поліцію. Після чого потерпіла поїхала до матері, повідомила їй, що щось трапилося, а згодом поїхала за місцем проживання покійного ОСОБА_21 . Під`їжджаючи, побачила поліцейську машину та запитала що трапилося, на що їй повідомили, що все дізнаєтеся, після чого поїхала додому;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , даними ним в судовому засіданні, про те, що 24 грудня, приблизно о 9 годині ранку, дістався з ОСОБА_7 до будинку, в якому проживав ОСОБА_11 де побачив тіло останнього. ОСОБА_7 не намагався втіки з місця події чи сховатися. Коли прийшов дільничний, він склав протокол огляду. Не чув, щоб ОСОБА_7 зізнався про те, що побив ОСОБА_11 .. Напередодні, ввечері бачив ОСОБА_7 , він перебував у себе вдома. ОСОБА_11 напередодні не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , даними нею в судовому засіданні про те, що з ранку в грудні 2022 року, в який день саме, не пам`ятає, її чоловік ОСОБА_10 , пішов на роботу та ввечері, як зазвичай о 20 чи 21 години не прийшов, а прийшов аж за 24 годину ночі. Прийшовши, повідомив, що він разом з ОСОБА_7 побили ОСОБА_11 , оскільки останній щось викрав у її чоловіка. Далі, чоловік ліг спати. На наступний день він пішов на роботу та не повернувся. Ввечері приїхав слідчий та попросив куртку, штани та взуття, в яких її чоловік ходив на роботу вчора. Вона видала слідчому речі, які той запитував. Слідчий запитував щодо чоловіка, що саме не пам`ятає. Чоловік не виказував незадоволення до ОСОБА_22 , вони ходили один до одного в гості;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , даними нею в судовому засіданні, про те, що в грудні 2022 року була вдома, Потерпілий постійно кричав на собак, був агресивний. ОСОБА_23 проживав через дорогу від неї. Близько 24 години ночі, вона чула шум. Знає потерпілого, як односельця, конфліктів з ним не було. За декілька днів до смерті ОСОБА_21 , приходили ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , запитували про ОСОБА_21 , так як він викрав у ОСОБА_25 рибу;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , даними нею в судовому засіданні про те, в грудні 2022 року до неї прийшов брат ОСОБА_23 . Вони поговорили. Вона нагодувала його, дала ліки, оскільки він прихворів. Брат розповідав як жив у ОСОБА_7 . Коли була жінка, то було спокійно, а коли жінка пішла, то ОСОБА_7 бив його шлангом. Часто між ними були суперечки, ночував у парку, коли його вигнав ОСОБА_7 . Брат показував сліди від биття. Померлим знайшли його на наступний день;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , даними ним в судовому засіданні, про те, що він проживає поряд з ОСОБА_26 . У грудні 2022 року, а саме 25-26 числа, під час спілкування він попросив його вивезти сміття з двору, що останній і зробив. На другий день подзвонив дільничний ОСОБА_27 , запитав як прізвище сусіда. Через деякий час підійшов до двору ОСОБА_11 та побачив ОСОБА_7 , який сказав, що прийшов, оскільки ОСОБА_11 не вийшов на роботу. Ввечері вони разом з ОСОБА_10 зайшли до ОСОБА_11 , який казав, що дав йому ляпаса. Також повідомив, що був інцидент, коли ОСОБА_7 приніс рибу додому та попросив ОСОБА_11 почистити її, а ОСОБА_11 взяв рибу та пішов додому. За день до події, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебирали у свідка картоплю. Зазначив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були друзями. ОСОБА_7 не виказував хвилювання в той день. Ввечері того дня з дому ОСОБА_11 не чув ніяких звуків, не бачив ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_7 .

Показання вищевказаних обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої та свідків, отримані в спосіб, передбачений КПК України, підстав визнавати їх неналежними, чи недопустимими доказами у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і письмовими матеріалами провадження, які стали доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001262 від 28.12.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактом виявлення 28.12.2022 року трупа ОСОБА_11 , 1967 року народження за адресою: АДРЕСА_1 ;

- рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про те, що 28.12.2022 року о 13 годині 17 хвилин надійшло повідомлення ОСОБА_17 , про те, що він виявив у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , труп ОСОБА_11 ;

- заявою ОСОБА_19 про залучення до провадження, як потерпілої від 12.01.2023 року;

- протоколом огляду місця події від 28.12.2022 року та таблицею ілюстрацій до нього, а саме приватного будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де на відстані 4 метрів від вхідних дверей на краю цементно бетонної доріжки, виявлено плями бурого кольору. Далі, знаходить навіс, в лівій частині якого знаходиться вбудовані в будинок одностворчаті двері, які на момент огляду були у відчиненому стані, де в приміщенні коридору виявлено труп ОСОБА_11 . З правої сторони від вхідних дверей на підлозі виявлено металеву трубу, на якій містяться плями бурого кольору, зовні схожі на кров, змазаної форми. Біля вхідних дверей на підлозі, біля трупу, виявлено сталевий чайник на якому маються помарки бурого кольору, ззовні схожі на кров. Труп розташований головою в напрямку вхідної двері, на передній поверхні, тіла та кінцівок;

- протоколом огляду місця події від 28.12.2022 року, за наслідком проведеної слідчим з дозволу ОСОБА_7 , відповідної слідчої дії в приватному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за участю господаря будинку ОСОБА_7 , який зазначив, що 27.12.2022 року в нього була сварка з мешканцем с. Шевченкове, ОСОБА_21 , який проживає по АДРЕСА_2 , в ході якої він наніс йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 29.12.2022 року та таблицею ілюстрацій до нього, за наслідком проведеної слідчим з дозволу ОСОБА_14 , відповідної слідчої дії в приватному будинку, який розташований по АДРЕСА_4 , в якому мешкає вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 та дітьми;

- копією лікарського свідоцтва про смерть № 118 від 29.12.2022 року, складеного лікарем судмедекспертом ОСОБА_28 , в якому вказано, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , від травматичного шоку, множинних переломів ребер та нападу внаслідок використання тупого предмету;

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом огляду трупа від 28.12.2022 року;

- висновком експерта № 118 від 23.02.2023 року та висновком експерта (додатково) № 118 від 22.05.2023 року, складеного судово-медичним експертом Південного міжрегіонального відділення № 6 (м. Кілія) СМЕ КУ ООБ СМЕ ОСОБА_28 , в якому серед іншого зазначено, що давність настання смерті ОСОБА_11 відповідає деяким термінам часу в межах 14-15 годин під час дослідження і, можливо, могла настати 28.12.2022 року в проміжок часу між 02:00-04:00 годин, на що вказують трупні явища, а саме стан трупного заклякання, стан трупних плям. Також встановлено, що тілесні ушкодження, які розташовані в області голови, верхніх та нижніх кінцівок у вигляді множинних синців та саден, мають незначні скороминущі явища тривалістю не більше 6 днів. Всі тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 могли бути нанесені послідовно в один короткий проміжок часу в межах однієї двох годин;

- протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_10 ;

- висновком експерта № 10 від 31.01.2023 року, складеним лікарем судово медичним експертом Південного міжрегіонального відділення № 5 (м. Ізмаїл), відносно ОСОБА_10 , згідно якого встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено наступне тілесне ушкодження: опікова ділянка (рана) на лівому стегні, садно в правій скроменевій ділянці. Опікова ділянка на лівому стегні, садно в правій скроневій ділянці у ОСОБА_10 при звичайному перебігу, мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів. Характер описаного ушкодження, а саме садно в правій скроменевій ділянці, лінійної форми, свідчать про те, що воно виникло в результаті дії (удару) предмета (-ів), який (-і), індивідуальні особливості якого, в ушкодженні не відобразились та могло утворитись найбільш ймовірно 27.12.2022 року;

- висновком судово психіатричної експертизи № 23 від 21.02.2023 року, складеним головним експертом Одеської філії СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», відносно ОСОБА_10 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_10 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення на будь який психічний розлад не страждав. Був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними /т.1 а.с. 191-192/;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 ;

- протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 ;

- протоколом отримання зразків для експертизи від 04.01.2023 року, відносно ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 11 від 31.01.2023 року, складеного лікарем судово медичним експертом Південного міжрегіонального відділення № 5 (м. Ізмаїл), відносно ОСОБА_7 , згідно якого встановлено, що у громадянина ОСОБА_7 , будь яких тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновком судово психіатричної експертизи № 22 від 21.02.2023 року, складеним головним експертом Одеської філії СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», відносно ОСОБА_7 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення на будь який психічний розлад не страждав. Був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1397-БД від 16.05.2023 року, відносно ОСОБА_11 ;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1399-БД від 17.05.2023 року, відносно ОСОБА_7 ;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1401-БД від 17.05.2023 року, відносно ОСОБА_10 ;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1377-БД від 18.05.2023 року;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1398-БД від 17.05.2023 року;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1375-БД від 18.05.2023 року;

- висновком експерта Миколаївського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/115-23/1396-БД від 17.05.2023 року;

- протоколом огляду предмета від 22.05.2023 року та таблицею фотоілюстрацій до нього, а саме полімерного пакету білого кольору, в якому знаходяться чоловічі черевики, що належать ОСОБА_10 ;

- квитанціями про отримання на зберігання вилучених в ході відповідного огляду та визнаних постановами слідчого, речових доказів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2023 року, складеного за наслідками проведення відповідної слідчої дії за участю ОСОБА_10 , в статусі підозрюваного, який розповів, що дружив із ОСОБА_29 та ОСОБА_24 , та разом бували вдома у ОСОБА_24 . Напередодні дізнався, що ОСОБА_11 зробив шкоду дочці ОСОБА_30 , яка відпочивала у парку з подружками, а саме погрожував їй сокирою. Після роботи, коли ОСОБА_25 прийшов додому, жінка сказала йому, що приходив ОСОБА_24 . Через деякий час ОСОБА_24 знов прийшов, вони разом повечеряли, випили по 3 стакани вина та вирішили піти до ОСОБА_29 поговорити. Прийшовши до ОСОБА_29 , погукали його, але він не виходив, потім постукали та ОСОБА_29 дозволив їм зайти до будинку. ОСОБА_10 показав як проходив з правої сторони хвіртки до будинку, першим зайшов до кухні ОСОБА_24 , а за ним ОСОБА_25 . У літній кухні перебував ОСОБА_11 , який сидів на стільці, лівою стороною тулубу до виходу. В ході розмови ОСОБА_24 спитав у ОСОБА_29 , навіщо він таке робить?, мало того, що рибу вкрав, навіщо ганявся за його дочкою. У відповідь ОСОБА_29 запитав, що він таке зробив, а потім піднявся зі стільця та почав стрибати до ОСОБА_24 . ОСОБА_25 показав, як ОСОБА_24 почав наносити удари ОСОБА_29 , в свою чергу ОСОБА_25 почав розштовхувати їх, після чого ОСОБА_29 почав лізти у бійку до ОСОБА_25 . Згодом, ОСОБА_24 повалив ОСОБА_29 на підлогу та ОСОБА_25 почав наносити удари. ОСОБА_24 бив ОСОБА_29 ногами в область тулуба та по руці, при цьому ОСОБА_29 говорив, що йому боляче. Далі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підняли з підлоги ОСОБА_29 , ОСОБА_24 взяв чайник, вони вивели ОСОБА_29 на вулицю та обмили його, у цей час ОСОБА_29 був у свідомості та розмовляв. Після цього ОСОБА_24 попрохав ОСОБА_29 прийти на слідуючий день до нього, щоб допомогти по господарству, на що останній погодився та сказав, що прийде сам. На другий день, вранці, ОСОБА_24 приїхав до ОСОБА_29 додому, для того щоб його забрати, де виявив у веранді будинку тіло ОСОБА_29 , після чого подзвонив ОСОБА_25 ;

- диском з відеозаписом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

- диском з відеозаписом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ;

- диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 .

Вищевказані показання обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої, свідків та письмові докази у кримінальному провадженні, в їх взаємозв`язку та сукупністю, повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а не визнання ним вини у його вчиненні, колегія суддів вважає, як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і рахує, що суд першої інстанції оцінюючи в сукупності всі вищевказані докази по провадженню, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Ці докази ретельно досліджені під час судового засідання та цілком обґрунтовано та мотивовано покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку. Матеріали провадження не містять будь-яких даних, які б підтверджували факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 за інших обставин ніж ті, які встановлені під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, які містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2. ст.121 КК України є правильною.

Щодо посилань сторони захисту про недопустимість доказів, а саме протоколу огляду місця події, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України, відео-фіксація - це право, а не обов`язок особи яка проводить відповідну слідчу дію.

Неспроможними є посилання захисника про те, інші допоміжні (косвені) докази на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, а саме: - висновки 22 судово-молекулярних експертиз, висновки судово-психіатричних експертиз №№ 22 та 23 від 21.02.2023 року, якими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано здатними усвідомлювати свої дії та керуватися ними; - протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 28.12.2022 року; - постанова про визнання речовими доказами предметів вилучених з місця вчинення злочину від 28.12.2018 року; - протокол огляду місця мекання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 від 28.12.2022 року; - постанова про визнання речовими доказами предметів вилучених за адресою: АДРЕСА_3 ; - протокол затримання ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення; - протокол про визнання речовими доказами речей, вилучених при затриманні осіб; - постанову про відібрання біологічних зразків ОСОБА_7 ; - висновки експерта №№ 10 та 11 від 31.01.2023 року про відсутність у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; - протокол огляду пакета з черевиками, які належать засудженому ОСОБА_10 ; - квитанція про отримання та зберігання речових доказів; - диски з відеозаписами огляду місця події; - диски з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 16.05.2023 року та пояснення свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , не доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, частина зазначених доказів була покладена в основу оскаржуваного вироку, як такі, що в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні (показання обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілою, свідків, письмові докази у кримінальному провадженні), доводять вину, як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_10 , а інша частини доводять індивідуальну вину кожного обвинувачених у вчинені інкриміновано їм злочину.

Крім того, захисником в апеляційній скарзі не ставиться питання на розмежування цих доказів та виключення їх певної частини з оскаржуваного вироку, оскільки вони відносяться до процесуальних рішень та підлягають виключенню з переліку доказів, зазначених судом першої інстанції як доказ вини обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_7 .

Разом з тим, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_7 послався на показання дільничного ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 про те, що у грудні 2022 року, йому зателефонував ОСОБА_31 , та повідомив, що знайшли ОСОБА_32 померлим. Прибувши до місця, там знаходився ОСОБА_33 зі своїм зятем ОСОБА_34 . Зайшли до будинку, де лежав ОСОБА_23 , речі перебували в хаотичному порядку. Далі здійснив виклик до відділку поліції. В розмові обвинувачені повідомили, що ввечері били ОСОБА_32 . Дзвінок отримав від батька обвинуваченого ОСОБА_24 . Дзвінок пролунав біля 9-10 години. ОСОБА_24 не затримував, за усним проханням попросив затриматися його для вияснення до приїзду опергрупи.

Однак, вищевказані показаннями є недопустимим доказами у кримінальному провадженні та підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного вирок, як доказ щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у ньому з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

Всупереч вимогам вищевказаних статей суд першої інстанції безпідставно послався на вищевказані показання працівника поліції ОСОБА_12 з чужих слів, а саме на інформацію, яку йому повідомив ОСОБА_7 на місці події, показання останнім в ході досудового розслідування, а саме під час огляду місця події від 28 грудня 2022 року.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суд першої інстанції послався, як на докази у даному кримінальному провадженні на: - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - змиви речовини бурого кольору, металеву трубу; - металевий чайник; - металеву сапку з дерев`яною рукояткою; - чоловічі штани лосини чорного кольору; - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - чоловічий комбінезон синього кольору, - чоловічі берці, куртку та чоловічу кофту; - постанову про визнання речовими доказами від 29.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - чоловічі черевики чорного кольору та чоловічі брюки сірого кольору; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_11 ; - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - спортивну кофту синього кольору з маркуванням «AIKEN SPORTSWEAR 3XL»; - куртку синього кольору із маркуванням «Rappson»; - жилетку помаранчевого кольору, шапку чорного кольору, яку залишено на зберіганні в камері тимчасового зберігання ВП № 1 Ізмаїльського РВП; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_10 ; - постанову про проведення освідування підозрюваного від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 ; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 .

Разом з тим, все вище перелічене є процесуальними рішеннями (документами), що підтверджують доказовий статус об`єкта, але сама по собі не є доказом у розумінні фактичних даних про злочин. Ними лише закріплюється юридичний статус матеріального об`єкта (знаряддя, сліди тощо), який стає доказом.

Зважаючи на викладене вище перелічені процесуальні рішення (документи) підлягають виключенню з переліку доказів, які зазначені в мотивувальній частині оскаржуваного вироку.

Разом з тим, недопустимість показань ОСОБА_12 та виключення їх разом з вище перелічені процесуальні рішення (документи) з переліку доказів, які зазначені в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, не спростовує доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, сукупністю всіх інших доказів у кримінальному провадженні наведених вище.

Що стосується посилання апелянта на необхідність виключення з оскаржуваного вироку суду протоколу затримання ОСОБА_10 , колегія суддів вважає цілком спроможне посилання на нього в оскаржуваному вироку, як на доказ доведеності вини саме обвинуваченого ОСОБА_10 , який засуджений цим же вироком.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника на те, що судом першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_13 спростовується можливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 о 19 годині 30 хвилин, зважаючи на те, що останній перебував у неї дома. Так, як вбачається з фіксації судового засідання технічними засобами та відповідного журналу судового засідання, будучи допитана в суд першої інстанції свідок ОСОБА_13 повідомила про те, що ОСОБА_11 був у неї у вівторок в грудні 2022 року. Прийшов до не неї близько 18 годині і о 19 годині поїхав на велосипеді додому. Зміст зазначених показань свідка ОСОБА_13 , даних неї в судовому засіданні суду першої інстанції, повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Неспроможними є посилання захисника про те, що аналізуючи фактичні обставини отримані під час слідчого експерименту з ОСОБА_10 , судом не було розмежовано, які з них отримано в результаті його показань, наданих у ході досудового розслідування, а які є наслідком відтворення дій, обстановки, обставин певної події, оскільки в основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладені саме показання обвинуваченого ОСОБА_10 дані ним під час судового розгляду кримінального провадження.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції обмежив сторону захисту в можливості здійснити повноцінний допит ОСОБА_10 , оскільки відповідно до фіксації судового засідання технічними засобами та відповідного журналу судового засідання, як в стороні захисту, так і в іншими учасникам судового засідання була забезпечена можливість поставити запитання обвинуваченому ОСОБА_10 . Будь яких у визначених в процесуальний спосіб, перешкод колегія суддів не вбачає.

А, стосовно твердження апелянтів на порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, колегія суддів звертає увагу, що з цього приводу уповноваженою особою Кілійського районного суду Одеської області, проводилась службова перевірка та стороні захисту була надана змістовна та вичерпна відповідь, відповідно до якої 05.08.2024р. суддя ОСОБА_1 вийшов з нарадчої кімнати та з 14-00 год. по 14-13 год. оголосив вирок, ( його резолютивну частину), даний факт також підтверджений журналом судового засідання (Т.4 а.с.162-164), слухання справ та ухвалення відповідних рішень та постанов по ним, зазначених стороною захисту, відбувався вже після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

За такого твердження апелянтів про те, що судом першої інстанції істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, є хибними та спростовані матеріалами судового провадження.

Крім того, є безпідставними твердження сторони захисту про те, що судом не виконано вимоги ст. 107 ч. 4 КПК України про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої інстанції судового засідання від 02.08.2024 р. (судові дебати та останнє слово обвинуваченого) та відсутнє у матеріалах провадження технічного носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Так, положеннями ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Положенням ст.108 КПК України передбачено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, який підписується секретарем судового засідання.

Відповідно до наказу ДСА № 156 від 06.06.2022 року «Про затвердження Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання», після завершення фіксування та збереження технічного запису судового засідання в протоколі (журналі) цього засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку автоматично формується веб-посилання на технічний запис, збережений в централізованому файловому сховищі. Після закінчення судового засідання протокол (журнал) судового засідання у визначені процесуальним законодавством строки підписується кваліфікованим електронним підписом секретаря судового засідання, після чого блокується для внесення змін. Протокол (журнал) судового засідання автоматично зберігається в централізованому файловому сховищі разом з технічним записом судового засідання, який є додатком до протоколу (журналу).

Тобто передбачена можливість збереження записів судового засідання в централізованому файловому сховищі, замість оптичних дисків.

Як вбачається журнал судового засіданні від 02.08.2024 р., який міститься у матеріалах даного судового провадження, має веб-посилання на технічний запис судового засідання у централізованому файловому сховищі, а сам журнал судового засідання містить дані про хід судового розгляду.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав, обвинувачується у вчиненні тяжкого, умисного злочину проти життя та здоров`я особи, наслідком вчинення кого стала смерть особи.

Разом з тим, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.

Тобто, суд першої інстанції, в межах своїх дискреційних повноважень, при призначенні ОСОБА_7 покарання, фактично прийняв до уваги всі наявні у суду дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків, форму і ступінь вини.

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, тобто фактично у розмірі, наближеному до мінімального розміру визначеному санкцією частини статі, яка інкримінується ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 у повній мірі відповідає ст. 50, 65 КК, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

З огляду на викладене оскаржуваний вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 - частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 05 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання, як на докази у кримінальному провадження: - показання ОСОБА_12 ; - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - змиви речовини бурого кольору, металеву трубу; - металевий чайник; - металеву сапку з дерев`яною рукояткою; - чоловічі штани лосини чорного кольору; - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - чоловічий комбінезон синього кольору, - чоловічі берці, куртку та чоловічу кофту; - постанову про визнання речовими доказами від 29.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - чоловічі черевики чорного кольору та чоловічі брюки сірого кольору; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_11 ; - постанову про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, винесеною старшим слідчим відділення № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, згідно якої визнано речовими доказами: - спортивну кофту синього кольору з маркуванням «AIKEN SPORTSWEAR 3XL»; - куртку синього кольору із маркуванням «Rappson»; - жилетку помаранчевого кольору, шапку чорного кольору, яку залишено на зберіганні в камері тимчасового зберігання ВП № 1 Ізмаїльського РВП; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_10 ; - постанову про проведення освідування підозрюваного від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 ; - постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 29.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 .

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_35 ОСОБА_36 ОСОБА_37