Справа № 357/3661/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

09.03.2026 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з поданим клопотанням, досудовим розслідуванням встановлено такі обставини.

06.03.2026 у ході затримання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України під час проведення його особистого обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 13», який запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088356, ключ від автомобіля Lexus, який запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088357, товарно-транспортну накладну ТОВ «Нова Пошта» № 3302, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088358, а також згортки з ізоленти, всередині яких знаходилися поліетиленові пакетики з кристалоподібною та порошкоподібною речовиною, у загальній кількості 130 штук, серед яких: 10 згортків з ізоленти жовто-зеленого кольору, 67 згортків з ізоленти чорного кольору, 50 згортків з ізоленти червоного кольору та 3 згортки з ізоленти білого кольору. Вказані згортки запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164675.

Також було виявлено та вилучено дві поліетиленові пачки з надписом «BIO Souaus» та пакет первинного пакування, які запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164740. Крім того, було вилучено пластикову банку з кришкою, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164739.

Під час огляду пакунку було зроблено змиви, а саме: змив із загального пакета за допомогою ватної палички, яку в подальшому запаковано до паперового конверта НПУ з відповідними пояснювальними написами; змив із пластикової банки за допомогою ватної палички, яку в подальшому запаковано до паперового конверта НПУ з відповідними пояснювальними написами; два змиви з пачок з надписом «BIO Souaus», які зроблено за допомогою двох ватних паличок, які в подальшому запаковано до двох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами; три змиви зі згортків з ізоленти чорного, червоного та жовто-зеленого кольорів, які зроблено за допомогою трьох ватних паличок, які в подальшому запаковано до трьох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000396 від 06.03.2026.

06.03.2026 у період часу з 19 год. 34 хв. по 20 год. 22 хв. проведено огляд речового доказу, а саме спеціального пакету НПУ № PSP 3164675. У ході цього огляду виявлено згортки з ізоленти, всередині яких знаходяться поліетиленові пакетики з кристалоподібною та порошкоподібною речовиною у загальній кількості 130 штук, серед яких: 10 згортків з ізоленти жовто-зеленого кольору, 67 згортків з ізоленти чорного кольору, 50 згортків з ізоленти червоного кольору та 3 згортки з ізоленти білого кольору.

Вказані згортки запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164675. Під час цього огляду було здійснено два змиви з двох зіп-пакетів, обклеєних ізолентою білого кольору, які запаковано до двох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами; два змиви з двох зіп-пакетів, обклеєних ізолентою чорного кольору, які запаковано до двох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами; два змиви з двох зіп-пакетів, обклеєних ізолентою червоного кольору, які запаковано до двох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами; два змиви з двох зіп-пакетів, обклеєних ізолентою жовто-зеленого кольору, які запаковано до двох паперових конвертів НПУ з відповідними пояснювальними написами.

У подальшому під час цього огляду 10 згортків з ізоленти жовто-зеленого кольору було запаковано до спеціального пакету НПУ № RIC2090798 з відповідними пояснювальними написами, 67 згортків з ізоленти чорного кольору до спеціального пакету НПУ № RIC2090799 з відповідними пояснювальними написами, 50 згортків з ізоленти червоного кольору до спеціального пакету НПУ № RIC2090797 з відповідними пояснювальними написами, 3 згортки з ізоленти білого кольору до спеціального пакету НПУ № RIC2100092 з відповідними пояснювальними написами. Також первинне пакування, а саме спеціальний пакет НПУ № PSP 3164675, запаковано до спеціального пакету НПУ № RIC2100121 з відповідними пояснювальними написами.

Зважаючи на те, що вищеперелічені речі мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, 06.03.2026 їх визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000396 на підставі ст.ст. 98-100, 110 КПК України.

07.03.2026 у період часу з 06 год. 15 хв. по 07 год. 44 хв. проведено огляд речового доказу, а саме спеціального пакету з мобільним телефоном марки «Iphone 13 mini», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , абонентський номер НОМЕР_3 . У ході цього огляду мобільний телефон та первинне пакування було запаковано до спеціального пакету НПУ № RIC2100116.

06.03.2026 призначено судову експертизу матеріалів, речовин та виробів.

07.03.2026 отримано висновок експерта № СЕ-19/111-25/11990-НЗПРАП, відповідно до якого у наданій на дослідження речовині, що знаходиться у спецпакеті № RIC2100092, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, маса якої становить 16,978 г.

07.03.2026 отримано висновок експерта № СЕ-19/111-25/11989-НЗПРАП, відповідно до якого у наданій на дослідження речовині, що знаходиться у спецпакеті № RIC2090798, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, маса якої становить 110,195 г.

Виходячи з того, що було виявлено та вилучено предмети, які можуть містити відомості, що були використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13 mini», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , абонентський номер НОМЕР_3 та первинне пакування, яке запаковано до спеціального пакету НПУ № RIC2100116 з відповідними пояснювальними написами; товарно-транспортну накладну ТОВ «Нова Пошта» № 3302, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088358; дві поліетиленові пачки з надписом «BIO Souaus» та пакет первинного пакування, які запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164740; пластикову банку з кришкою, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164739.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна заперечував, посилаючись на порушення строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України. Так, вилучення вказаного у клопотанні слідчого майна відбулося під час затримання ОСОБА_6 06.03.2026, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 09.03.2026. Водночас 07.03.2026 слідчий звернувся з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цього ж дня вказане клопотання було зареєстровано та слідчим суддею розпочато його розгляд. Отже, на думку захисника, враховуючи, що 07.03.2026 був робочим днем для слідчого, прокурора та Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно було бути подано не пізніше 11:40 год. 07.03.2026. Крім того, захисник зауважив, що під час затримання у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон «Iphone 13», тоді як накласти арешт слідчий просить на мобільний телефон «Iphone 13 mini», що, на його думку, є різними мобільними телефонами.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у межах якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та дослідивши докази у цих матеріалах, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Внесене слідчим за погодженням прокурора клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає безпідставними посилання захисника на недотримання слідчим строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 115 КПК України передбачено, що при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

При обчисленні строку днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.

При обчисленні процесуального строку до нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

З матеріалів судового провадження встановлено, що тимчасове вилучення майна відбулося під час затримання ОСОБА_6 06.03.2026 (п`ятниця), а клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до суду 09.03.2026 (понеділок), що є наступним робочим днем суду.

Посилання захисника на те, що 07.03.2026 у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області був робочий день, не відповідають дійсності та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються загальновідомими відомостями щодо графіка роботи судів, розміщеними, зокрема, на веб-порталі «Судова влада», згідно з якими робочі дні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області розпочинаються з понеділка та тривають до п`ятниці включно кожного тижня.

Згідно з наказом голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2026 № 15/од/г суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 залучено до роботи у вихідний день 07.03.2026 з метою забезпечення виконання невідкладних процесуальних дій у неробочий час.

Розгляд клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України, належить до невідкладних завдань, оскільки строк тримання особи під вартою обчислюється в годинах та відповідно до положень ст. 115 КПК України включає і неробочий час.

З огляду на викладене, слідчим дотримано строк звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування у їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, а також що ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям учинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок учинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та третіх осіб.

Під час вирішення заявленого клопотання слідчим суддею враховано вимоги пп. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000396 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

06.03.2026 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 . Під час його затримання та особистого обшуку було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Iphone 13», який запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088356; товарно-транспортну накладну ТОВ «Нова Пошта» № 3302, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088358; дві поліетиленові пачки з надписом «BIO Souaus» та пакет первинного пакування, які запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164740; пластикову банку з кришкою, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164739.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 06.03.2026 вказане вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

07.03.2026 у період часу з 06 год. 15 хв. по 07 год. 44 хв. проведено огляд речового доказу, а саме спеціального пакету НПУ № ICR0088356 з відповідними написами, всередині якого знаходився мобільний телефон, вилучений у ході затримання та особистого обшуку ОСОБА_6 06.03.2026. Під час огляду речового доказу, зокрема, встановлено марку, IMEI та абонентський номер телефону, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13 mini», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , абонентський номер НОМЕР_3 . Після проведення цього огляду мобільний телефон та первинне пакування було запаковано до спеціального пакету НПУ № RIC2100116.

Відтак доводи захисника щодо зазначення у клопотанні слідчого про арешт тимчасово вилученого майна іншого телефону, ніж вилученого у ОСОБА_6 06.03.2026 під час затримання та особистого обшуку, спростовуються матеріалами, долученими до клопотання.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_6 06.03.2026, є збереження речових доказів, зокрема запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, втрати, використання, перетворення, передачі чи відчуження, оскільки вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може містити на собі сліди його вчинення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням наведеного слідчий суддя доходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час затримання та особистого обшуку майно шляхом заборони його користування та розпорядження до вирішення питання про подальшу процесуальну долю цього майна.

Доказів можливих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час затримання та особистого обшуку майно доказом у кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, а потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст. 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 06.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 06.03.2026 в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_6 майно, а саме:

мобільний телефон марки «Іphone 13 mini», IMEI 1: НОМЕР_1 , IМЕI 2: НОМЕР_2 , абонентський номер НОМЕР_3 та первинне пакування, яке запаковано до спеціального пакету НПУ RIC2100116 з відповідними пояснювальними написами;

товарно-транспортну накладну ТОВ «Нова Пошта» №3302, яку запаковано до спеціального пакету НПУ № ICR0088358;

дві поліетиленові пачки за надписом «BIО Souaus» та пакет первинного пакування, які запаковано до спеціального пакету НПУ № PSP 3164740;

пластикова банка з кришкою, яку запаковано до спеціального пакету НПУ №PSP 3164739.

Арештом визначити заборону користування та розпорядження вказаним майном для власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження, дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню старшим слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт та забезпечення його схоронності.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення, з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1