Провадження №: 1-кс/752/1404/26
У Х В А Л А

Іменем України

23.02.2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001992 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

в провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001992 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

16.02.2026 року в судовому засіданні після двох зауважень оголошених суддею ОСОБА_4 обвинуваченому ОСОБА_3 , останній заявив відвід судді ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він не довіряє суду.

Судом було належним чином повідомлено обвинуваченого про дату та час розгляду його заяви, проте останній жодних клопотань про проведення судового засідання в режимі конференції не заявляв.

Прокурор просила відмовити в задоволенні заяви про відвід, оскільки обвинувачений фактично не погоджується з процесуальними діями судді.

Суддя ОСОБА_4 не з`явилась в засідання, про час та місце розгляду заяви була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв чи пояснень не подавала.

Вивчивши заяву про відвід, прослухавши запис судового засідання, вважаю, що в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_4 необхідно відмовити виходячи з наступного.

В статті 75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Обвинуваченим не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, вказівка обвинуваченого на те, що він не довіряє суду, не містить жодних доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді, а отже заява про відвід судді ОСОБА_4 належним чином не вмотивована.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді, а тому суд, який розглядає заяву про відвід не вправі збирати докази на обґрунтування або спростування тих доводів, які викладені заявником у заяві про відвід, оскільки відповідно до норм КПК такий обов`язок покладається на заявника.

Слід зазначити, що заява про відвід фактично обґрунтовується незгодою із процесуальними рішеннями судді, проте вказані обставини не є підставою для відводу судді, та можуть бути в подальшому оскаржені та перевірені в апеляційних чи касаційних інстанціях під час перегляду кінцевого рішення у даній справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, наведені обвинуваченим як підстави відводу судді ОСОБА_4 не доведені та не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

постановив

в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001992 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1