Справа № 308/7369/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали скарги ОСОБА_3 на неправомірні дії уповноважених осіб Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові, які полягають у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0008492 від 17.04.2026 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із даною скаргою, яку обґрунтовує тим, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0008492 внесеного до ЄРДР 17.04.2026 року.

Провадження стосується незаконного проникнення працівників поліції 09.01.2026 до домоволодіння та житлового приміщення за адресою проживання ОСОБА_3 .

Скаржниця зазначає, що 24.04.2026 вона подала заяву про залучення її до кримінального провадження як потерпілої та вручення пам`ятки про процесуальні права потерпілої. У заяві було прямо зазначено, що незаконне втручання працівників поліції стосувалося саме її житла, приватного життя, її безпеки та здоров`я, персональних даних та її гідності.

Незважаючи на це, слідчий листом від 11.05.2026 повідомив, що у матеріалах кримінального провадження нібито відсутні відомості, які можуть свідчити про завдання заявниці моральної, фізичної або майнової шкоди, і тому відсутні підстави для визнання її потерпілою. Таке твердження є очевидно необґрунтованим, оскільки ОСОБА_3 завдано моральної, матеріальної шкоди та шкоди її здоров`ю.

Невизнання її потерпілою фактично означає, що слідчий ігнорує право на захист, її фактичну сліпоту, моральну шкоду, шкоду здоров`ю, гіпертонічну хворобу, неможливість безпечно звертатися по екстрену медичну допомогу, подальше втручання у приватне життя, розповсюдження чутливих відомостей про її сім`ю та обставини можливого формування недостовірної інформації у медичних документах.

Вважає, що слідчий розглядаючи дане клопотання порушив норми процесуального права, зокрема ст. 55 КПК України, оскільки відповідь на її клопотання оформлено у формі листа, а не у формі постанови.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_3 просить визнати незаконною та скасувати фактичну відмову слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Ужгороді Степана Здзеба, викладену у листі від 11.05.2026 № 12-61-30154вих-26, щодо невизнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000492, скасувати фактичну відмову слідчого, зобов`язати уповноваженого слідчого або прокурора у кримінальному провадженні № 0000492 повторно розглянути її заяву від 24.04.2026 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої та надати їй копію належного процесуального рішення за результатами повторного розгляду заяви від 24.04.2026.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, однак у прохальній частині поданої нею скарги просила розглянути таку у її відсутності. Вимоги скарги підтримала повністю.

Уповноважена особа 6-го слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташоване у м. Львів в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду скарги своєчасно та належним чином, однак її неявка, відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали поданої скарги з додатками, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0008492 внесеного до ЄРДР 17.04.2026 року за ч.2 ст. 162 КПК України.

В рамках даного кримінального провадження, 24.04.2026 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові із заявою про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Встановлено, що листом від 11.05.2026, слідчий повідомив заявницю, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які можуть свідчити про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, а тому відсутні підстави для визнання її потерпілою.

Відповідно до п.1,5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що заявниця звернулася до слідчого із заявою 24.04.2026 року, відповідь на яку слідчим надано тільки 11.05.2026 року, тоді як 21.05.2026 року скаржниця оскаржила дії слідчого до суду, а тому слідчий суддя вважає, що строк звернення до суду із скаргою, встановлений ч.1 ст. 304 КПК України, не пропущений.

Що стосується самого предмету поданої скарги, то слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках передбачених цим кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Тобто, законодавцем встановлено строки розгляду клопотання та процесуальна форма рішення, яке виноситься за результатом розгляду клопотання.

Встановлено, що слідчим порушено вказані норми процесуального права, оскільки відповідь на клопотання заявниці було оформлено у формі листа, а не у формі постанови.

Тобто слідчий, у даному випадку, був зобов`язаний розглянути клопотання в порядку та строк визначений ст. 220 КПК України, та у випадку повного або часткового задоволення (відмови у задоволенні) клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити заявнику.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Поряд з цим слід зазначити, що набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і відповідно широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, тому слідчий суддя приходить до переконання, що визнання заявниці потерпілою у вказаному кримінальному провадженні гарантуватиме повний та всебічний розгляд наведених скаржником фактів вчиненого кримінального правопорушення, проте, враховуючи дискреційні повноваження слідчого, вказане рішення слідчим повинно бути прийнято самостійно, у разі якщо слідчий прийде до такого переконання.

З огляду на викладені вище встановлені фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий у кримінальному провадженні № 0008492 від 17.04.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, розглядаючи подане ОСОБА_3 клопотання діяв не у відповідності до вимог ст.ст. 110, 220 КПК України, а тому подана заявником скарга є підставною в цій частин та підлягає до задоволення та слід зобов`язати слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0008492 від 17.04.2026 року, повторно розглянути у порядку ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2026 року про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні та повідомити заявницю про прийняте рішення у встановлений законом строк та порядку.

Що стосується вимог скарги в частині скасування постанови слідчого, то така до задоволення не підлягає, оскільки як встановлено у судовому засіданні, постанова слідчим не виносилася.(наявна лише відповідь у формі листа).

За таких обставин, подана скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, 305, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Зобов`язати слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0008492 від 17.04.2026 року, повторно розглянути у порядку ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2026 року про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні та повідомити заявницю про прийняте рішення у встановлений законом порядку та строк.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1