Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/713/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000194, по обвинуваченню ОСОБА_4 за частиною 1 статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон №796-ХІІ) у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким, в тому числі, виключено зі статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» положення про виплату підвищення непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення.

Таким чином, з 17 липня 2018 року відновила дію редакція статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка була чинною до 01 січня 2015 року.

Відповідно до додатку № 1 до постанови Кабінету міністрів Української РСР від 27 липня 1991 року №106 визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед яких є с.Базар, Народицької ТГ Коростенського району Житомирської області.

Так, у ОСОБА_4 , яка, будучи обізнаною у положеннях законодавства щодо підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не пізніше 17 жовтня 2022 року виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами Державного бюджету України) шляхом обману.

17 жовтня 2022 року об 11 годині 52 хвилині, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, звернулась до Народицької селищної військової адміністрації Коростенського району Житомирської області, що по АДРЕСА_1 з метою реєстрації свого місця проживання по АДРЕСА_2 та від ОСОБА_4 було прийнято заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларовного/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на підставі згоди володільця будинку, який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 зареєстровано місце проживання останньої по АДРЕСА_2 , про що їй видано витяг з реєстру територіальної громади №2022/000824563, при цьому ОСОБА_4 фактично проживала по АДРЕСА_3 , яке відповідно додатку №1 до постанови Кабінету міністрів Української РСР від 27.07.1991 № 106 не входить до населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Далі ОСОБА_4 звернулась із письмовим зверненням до ГУПФУ в Житомирській області з метою виплат підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та 24 листопада 2022 рокуотримала відмову у виплаті підвищення до пенсії.

07 грудня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є ГУПФУ Житомирській області, ОСОБА_4 звернулась з адміністративним позовом про зобов`язання проведення перерахунку і виплати коштів із внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями про її проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а саме по АДРЕСА_2 та подала позов до Житомирського окружного адміністративного суду.

За результатом розгляду вказаного адміністративного позову, 17 лютого 2023 року Житомирським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №240/32879/22, яким позов ОСОБА_4 до ГУПФУ в Житомирській області задоволено, а саме зобов`язано ГУПФУ в Житомирській області здійснити з 18 жовтня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, що дорівнює трьом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

На підставі вказаного рішення Житомирського окружного адміністративного суду у період з 01 квітня 2023 року по 31 грудня 2024 року Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, працівники якого не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_4 останній виплачено грошові кошти в сумі 149176 гривень 04 копійки, як підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на загальну суму 149176 гривень 04 копійки, чим спричинила матеріальної шкоди на вищевказану суму.

25 лютого 2026 року обвинувачена ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 190 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2025 року за №0000194.

Крім цього, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 18 листопада 2025 року на 1/2 частину квартири, що знаходиться по АДРЕСА_3 , загальною площею 34,37 кв.м, житлова площа якої становить 17,2 кв.м та на праві спільної часткової власності належить їй. Окрім цього, заявлений цивільний позов ГУПФ України в Житомирській області про стягнення 149176 гривень 04 копійки шкоди, завданої кримінальним правопорушенням просить залишити без розгляду.

Прокурор щодо задоволення клопотання обвинуваченої не заперечував, представник потерпілої особи просила .

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до такого висновку.

Згідно з статтею 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (частина 8 статті 284 КПК України).

Положеннями статті 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених частиною 1 статті 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 статті 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження (статті 284-288 КПК України).

На виконання вимог статті 285 КПК України Козакевич роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачена надала свою згоду на закриття кримінального провадження.

У відповідності статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до частини 3 статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд зважає на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про оголошення обвинуваченої в розшук, що свідчило б про ухилення останньою від досудового розслідування або суду, та про притягнення її до кримінальної відповідальності після вчинення зазначених правопорушень.

Порушення строків давності судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та враховуючи те, що з моменту виявлення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , закінчився передбачений законом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також згоду останньої на закриття кримінального провадження, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, та кримінальне провадження за її обвинуваченням закрити.

Згідно з частиною 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що арешт, накладений на майно обвинуваченої, слід скасувати.

Приймаючи до уваги, що нормами КПК України не передбачено можливості розгляду цивільного позову одночасно із закриттям кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду цивільного позову, заявленого у кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 12, 49 КК України, статтями 174, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2025 року за №0000194 по обвинуваченню ОСОБА_4 за частиною 1 статті 190 КК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 18 листопада 2025 року на нерухоме майно, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , а саме, на ? частину квартири, що знаходиться по АДРЕСА_3 , загальною площею 34,37 м2, житлова площа якої становить 17,2 м2.

Цивільний позов, заявлений у кримінальному провадженні до ОСОБА_4 , залишити без розгляду.

Речові докази:

судову справу №240/32879/22, що повернута Житомирському окружному адміністративному суду, залишити останньому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_7