Справа № 203/7784/25
Провадження № 1-кп/0203/1191/2026
У Х В А Л А

14.04.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002206 від 02.09.2025 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме: ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкцією за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, крім того ОСОБА_6 не має ні міцних соціальних зв`язків, ні офіційного місця роботи, що в сукупності збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, також, у разі перебування ОСОБА_6 на свободі, існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, адже ОСОБА_6 у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення та експертів у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди; окрім того, перебуваючи на волі, існує ризик повторного вчинення ОСОБА_6 умисного кримінального правопорушення, адже останній раніше судимий та не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність у ОСОБА_6 законного достатнього джерела доходу, який здатний забезпечити достатній рівень життя обвинуваченого, отже є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення. Такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_6 , а й характеру та тяжкості злочину, який йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник підтримали думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17 лютого 2026 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який збігає 16 квітня 2026 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від семи до десяти років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі та передбачаючи можливе покарання, обвинувачений ОСОБА_6 , може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатний забезпечити достатній рівень життя обвинуваченого та є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення, а також може впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни ними наданих показів. Отже на теперішній час не зникли ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Отже, суд при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо можливості обрання розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховує обставини кримінального правопорушення, той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, майновий та сімейний стан обвинуваченого, його особу, а також встановлені ризики перешкоджання кримінальному провадженню, з огляду на що, вважає недоцільним визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, без можливості внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 177, 178, 183, 315 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора щодо продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 червня 2026 року без можливості внесення застави, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1