ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1877/26 (1-кс/619/325/26) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/522/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 03 квітня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_7 у межах кримінального провадження № 0000018 від 25.04.2025 за ч.3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДЦУ «Харківський слідчий ізолятор» до 30 травня 2026 року включно.

Також цією ухвалою визначена сума застави у розмірі 3328000 грн., у разі сплати якої, підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти звільнити. У разі внесення розміру застави на ОСОБА_7 покладено процесуальні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи/служби; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зв свідками у кримінальному провадженні № 0000018 від 25.04.2025, окрім як з дозволу та в порядку визначеному слідчим, прокурором або судом.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати в частині визначення розміру застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави відповідно до вимог кримінального процесуального закону у розмірі, який повністю забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на суперечності, які містяться в матеріалах цього провадження щодо кількості, нібито отриманих ОСОБА_7 , грошових коштів. Також вказував, що можливий розмір грошових коштів за здійснення злочинної діяльності намагались отримати дві особи, що також вказує на неспівмірність визначеного розміру застави можливому отриманню грошових коштів. Вважав, що визначений розмір застави жодним чином необґрунтований та є очевидно непомірним для підозрюваного.

18 травня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , в якому він просив провести апеляційний розгляд без його участі.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості телефонного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 25.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 369-2 КК України.

01 квітня 2026 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

01 квітня 2026 ОСОБА_7 повідомили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03.04.2026 року слідчий звернувся до слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтованість оголошеної підозри, тяжкість кримінального правопорушення, та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України. На думку слідчого, запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді саме тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції зазначав, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також встановив існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчинення кримінального правопорушення, - дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , йог майновий стан, та стан здоров`я, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. а також зважаючи на те, що за здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 отримав грошові кошти у сумі 25000 доларів США, еквівалентом 1097937,5, а також те, що 03.06.2025 року відносно ОСОБА_7 СУ ГУНП в Харківській області направлено обвинувальний акт до Харківського районного суду Харківської області за ч.1 ст. 303, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 303, ч.2 ст. 302 КК України у кримінальному провадженні № 0001094 від 24.09.2024, визначений запобіжний захід застава від 08.02.2025 року, слідчий суддя вважав за необхідне відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України визначити заставу у сумі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3328000 грн., оскільки внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно д вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив лише переглянути ухвалу в частині визначення розміру застави, а тому суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в цій частин.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваним переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК Україниякий є тяжким злочином, відповідно до ст. 12 КК України, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Поряд з цим належить врахувати, що на розгляді Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч.1, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 332, ч.2ст. 302 КК України.

Наявність всієї сукупності вищенаведених відомостей об`єктивно свідчить про існування ризиків, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує матеріальний стан підозрюваного, який на час апеляційного розгляду офіційно не працевлаштований та немає постійного джерела доходу, раніше не судимий, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, дійшла висновку, що у цьому кримінальному провадженні визначений розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, визначених ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.04.2026 року.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням розміру застави, та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 03 квітня 2026 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :