Провадження №1-кс/523/6637/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону «Про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Кардашинка, Голопристанського району, Херсонської області, раніше не судимого, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину працюючому на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області у спеціальному званні «старший лейтенант поліції» , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, учасника бойових дій, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003008 від 31.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами управлінням процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 наказом начальника ГУНП в Одеській області від 18.07.2022 № 1262 о/с призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Працюючи в органах Національної поліції ОСОБА_4 , склавши Присягу, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки та набув правового статусу поліцейського.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини та неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Аналогічні вимоги та обов`язки прописані в пп. 1,2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року № 1576/29706.

Статтею 13 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що у складі поліції функціонують у тому числі патрульна поліція.

Згідно статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

При цьому, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; берегти службове майно; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 8, 9, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_4 будучи працівником правоохоронного органу, здійснє превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні і адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

У відповідності до Присяги працівника поліції, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», яку прийняв старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22 - 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб; використовувати своє становище та пов`язані з ним можливості з метою одержання неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 поширюються положення вказаного закону, тобто він є працівником правоохоронного органу та відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України. ОСОБА_4 також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014.

Згідно з приміткою до статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України, а також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (із змінами та доповненнями від 14.03.2022 за № 133/2022) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб та який неодноразово продовжено; Міністерству внутрішніх справ України запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні» № 64/2022, особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану був переведений на посилений варіант службової діяльності.

У своїй діяльності ОСОБА_4 , як поліцейський, керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексами України, Законами України «Про Національну поліцію», іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та НП України.

Так, відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_4 , як поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області № 10.2-2009вн від 25.03.2025, на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 покладено ряд обов`язків, серед яких:

- здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень на території обслуговування відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

- виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та/або адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.

- здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або інші події.

-у випадках, передбачених законодавством, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

- неухильно дотриматися антикорупційного законодавства України (обмежень заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції»).

- виконання інших функції, що випливають із покладених на нього завдань.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , залучив до своєї протиправної діяльності цивільну особу ОСОБА_7 , яка виконувала роль «збирача» грошових коштів від фізичних осіб підприємців, розуміла значимість посади працівника поліції та протиправність в супереч кримінальному закону дій, тим самим всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин будучи службовою особою, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а ОСОБА_7 у тому числі виконувала роль виконавця (співвиконавця) (ч. 2 ст. 27 КК України) та вчинили злочин при наступних обставинах.

Установлено, що діяльність відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області розповсюджується на Приморський район м. Одеси.

З метою вимагання та отримання неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб під час виконання своїх посадових обов`язків та цілей незаконного збагачення ОСОБА_4 наприкінці липня 2025 року залучив цивільну особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виконувала роль співвиконавця та в силу своєї діяльності є довіреною особою підприємців на території «Ярмарки» розташованої за адресою: Одеська, вул. Дерибасівська 25, яка розуміла вчинювані нею протиправні дії та діяла як співвиконавець злочину, будучи посередником у даній злочинній схемі, спільно розробили злочинний план незаконного збагачення, який полягав в отриманні неправомірної вигоди від осіб, що здійснюють господарську діяльність на ввіреній відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області території, за непритягнення таких осіб до адміністративної відповідальності.

Так, з 29.07.2025 отримавши ліцензію на продаж алкогольної продукції у Приморському районі м. Одеси почав здійснювати господарську діяльність з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та харчовими продуктами фізична особа підприємець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який орендує та використовує для таких цілей тверде покриття - допоміжне обладнання частини земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 25 .

В свою чергу, ОСОБА_4 приблизно з 29.07.2025 по 08.08.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибув до місця здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_8 за вищевказаною адресою та висунув вимогу щодо надання неправомірної вигоди у виді

12 000 гривень кожного місяця за безперешкодну торгівлю підакцизними, продуктовими товарами та закриття ним питань щодо перевірок діяльності розпочатих за зверненням, а також не складання адміністративних протоколів.

Враховуючи виникли обставини, ОСОБА_8 здійснюючи підприємницьку діяльність на території «Ярмарки» за вищевказаною адресою, вимушений був погодитись на умови ОСОБА_4 , з метою безперешкодної торгівлі підакцизними, продуктовими товарами та закриття питань щодо перевірок діяльності розпочатих за зверненнями, а також не складання адміністративних протоколів.

Так, 08.09.2025 ОСОБА_4 з мобільного телефону за номером НОМЕР_2 на мобільний телефон НОМЕР_3 подзвонив ОСОБА_8 , вимагаючи у останнього сплатити за серпень місяць 2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 12 000 гривень. У зв`язку із цим, ОСОБА_8 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_4 .

З цією метою, ОСОБА_8 на виконання вимог ОСОБА_4 , який наказав йому передати грошові кошти ОСОБА_7 зустрівся з останньою 08.09.2025 приблизно о 13:36 год. в м. Одесі по вул. Дерибасівська 25 на «Ярмарці», де передав грошові кошти у сумі 12 000 гривень, які в подальшому ОСОБА_7 в цей же день, приблизно о 13:46 год. передала

ОСОБА_4 , як предмет неправомірної вигоди.

Надалі 02.10.2025 приблизно о 14:30 год. на «Ярмарку» до місця торгівельної точки, яка розташована в м. Одесі по вул. Дерибасівська та належить ОСОБА_8 прибув ОСОБА_4 з метою здійснення перевірки діяльності ОСОБА_8 .

В подальшому, того ж дня, приблизно о 14:40 год. до зазначеної торгівельної точки, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 прибула ОСОБА_7 , яка повідомила йому про необхідність надання неправомірної вигоди у виді 12 000 гривень за вересень місяць за здійснення підприємницької діяльності, які ОСОБА_7 повинна буде передати ОСОБА_4 .

Надалі 03.10.2025 ОСОБА_4 з мобільного телефону за номером НОМЕР_2 на мобільний телефон НОМЕР_3 подзвонив ОСОБА_8 , вимагаючи у останнього сплатити за вересень місяць 2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 12 000 гривень, як і в минулому місяці. У зв`язку із цим, ОСОБА_8 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_4 , розуміючи, що у разі невиконання вимог, його підприємницьку діяльність будуть перевіряти, та враховуючи погрози складання адміністративних протоколів, можливо притягнуть до адміністративної відповідальності.

В подальшому, 07.10.2025 ОСОБА_4 з мобільного телефону за номером НОМЕР_2 на мобільний телефон НОМЕР_3 подзвонив ОСОБА_8 , вимагаючи у останнього сплатити за вересень місяць

2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 12 000 гривень. У зв`язку із цим, ОСОБА_8 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_4 .

З цією метою, ОСОБА_8 на виконання вимог ОСОБА_4 , який наказав йому передати грошові кошти ОСОБА_7 зустрівся з останньою 07.10.2025 приблизно о 12:10 год. в м. Одесі по вул. Дерибасівська 25 на «Ярмарці», де передав їй грошові кошти у сумі 12 000 гривень, які є предметом неправомірної вигоди.

Надалі 08.10.2025 ОСОБА_4 з мобільного телефону за номером НОМЕР_2 на мобільний телефон НОМЕР_4 подзвонив ОСОБА_7 , та повідомив про необхідність зустрітись.

Приблизно о 12 годині 08.10.2025 ОСОБА_4 на своєму автомобілі «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_5 , прибув в м. Одесі, вул. Святослава Караванського 4, де до нього на пасажирське сидіння сіла ОСОБА_7 , яка на виконання вимог ОСОБА_4 поклала до бардачку зазначеного автомобіля 12 000 гривень, який є предметом неправомірної вигоди.

Після цього, протиправна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_7 08.10.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин була припинена працівниками правоохоронного органу та зазначених осіб затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а також на те, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду ; знищити, сховати або спотворити речові докази; незаконно впливати на свідків ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному завчасно .

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави у розмірі 80 ( вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок ) гривень.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність ризиків на які посилається прокурор, та можливість обрання іншого запобіжного заходу , не пов`язаного з триманням під вартою, необґрунтованістю підозри адже факт попередньої змови не доведено. Також захист наполягав на визначення мінімального розміру застави.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003008 від 31.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

08.10.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України і цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Від підозрюваного скарг на незаконні дії відносно нього з боку працівників органів досудового розслідування не надходили, інших заяв та клопотань не було.

Вивчивши клопотання та надані суду матеріали, вислухавши думки прокурора, захисника та підозрюваного, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення. А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

При розгляді вказаного клопотання було встановлено що підозра у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_4 є обґрунтованою, що на цьому етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 від 30.07.2025; показаннями, зафіксованими у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 ; матеріалами виконаного доручення, що надійшли з Одеського управління ДВБ НП України від 06.08.2025; матеріалами виконаного доручення, що надійшли з Одеського управління ДВБ НП України від 10.09.2025;матеріалами виконаного доручення, що надійшли з Одеського управління ДВБ НП України від 24.09.2025;відомостями, зафіксованими у протоколі огляду та вручення грошових коштів від 08.09.2025;відомостями, зафіксованими у протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контрою за вчиненням злочину шляхом спеціального слідчого експерименту від 09.09.2025; матеріалами, отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від ГУНП в Одеській області, а саме копіями документів з особової справи ОСОБА_4 ;відомостями, зафіксованими у протоколі затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину від 08.10.2025;відомостями, зафіксованими у протоколі освідування ОСОБА_4 від 08.10.2025; відомостями, зафіксованими у протоколі затримання ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину від 08.10.2025;відомостями, зафіксованими у протоколі освідування ОСОБА_7 від 08.10.2025; відомостями, зафіксованими у протоколі проведення обшуку автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_5 , 2003 р.в., сірого кольору (власник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) vin: НОМЕР_6 від 08.10.2025;відомостями, зафіксованими у протоколі проведення обшуку помешкання ОСОБА_7 від 08.10.2025;показаннями, зафіксованими у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 ; показаннями, зафіксованими у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, в судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики:

Переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Так, ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, що згідно примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням, а тому з урахуванням вимог ст. ст. 69, 74, 75 КК України, у разі доведення вини у суді, останньому може бути призначено покарання виключно у вигляді позбавлення волі. Таким чином підозрюваний може визнати переховування від слідства та суду менш обтяжливим чим відбуття покарання.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Маючи значний досвід роботи в правоохоронних органах, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час, ОСОБА_4 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території Херсонської, Запорозької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або маючи у наявності паспорт громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни.

Одночасно із цим, з огляду на військову агресію російської федерації проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску, а тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, не виключають такої можливості.

Також, ОСОБА_4 будучи співробітником правоохоронного органу, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, у тому числі шляхом проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а тому здобуті знання під час проходження служби, підозрюваний може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що характер інкримінованого підозрюваному злочину має корисливу спрямованість та вчинений з використанням службового становища.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, може надати можливість підозрюваному вчинити зазначені дії з такими речами у кримінальному провадженні, з огляду на викладені обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може вжити заходів, як особисто так і використовуючи знайомства в правоохоронних органах, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, які перебувають у володінні відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, що у свою чергу створить перешкоди органу досудового розслідування у їх вилученні з метою подальшого призначення у разі необхідності відповідних судових експертиз.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Зазначений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може здійснювати вплив на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_7 , свідків та заявника ОСОБА_8 та найманих ним працівників, а також на інших свідків які ще не допитані органом досудового розслідування, з метою спонукання їх до зміни, викривлення чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

За рахунок поточної посади та раніше займаних посад та реалізації своїх повноважень, ОСОБА_4 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, у т.ч. й у правоохоронній сфері, що дасть змогу впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_4 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що як вже зазначалося вище, ОСОБА_4 має досвід роботи в правоохоронних органах, а тому є обізнаним із тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо).

Крім того, наразі у кримінальному провадженні заплановано призначення судових експертиз, проведення яких буде доручено експертам ОНДІСЕ МЮ України або Одеського НДЕКЦ МВС, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів, враховуючи стійкі зв`язки підозрюваного (в силу досвіду роботи в правоохоронних органах Одеської області) з іншими структурними підрозділами органів державної влади.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим, а також вимоги ч.8 ст.176 КПК України, вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» він переважає над особистим інтересом підозрюваного.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України, вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно підозрюваного, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного є достатньо обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3,5 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених КПК України. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З питання встановлення застави то її розмір повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та тому ступеню довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого), який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави поєднане з вимаганням, та з урахуванням його майнового стану.

Крім того, ОСОБА_4 у своїй декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої за 2024 рік, задекларував доходи сім`ї у загальній сумі 583 858 гривень.

Також дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_9 користується та володіє автомобілем марки: Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_5 , 2003 р.в. оціночною вартістю 120 900 гривень, а також автомобілем Renault Kengoo, vin: НОМЕР_7 оціночною вартістю 42 000 гривень.

Враховуючи вищенаведене, орієнтована вартість активів ОСОБА_4 (в тому числі активів, пов`язаних із членами сім`ї та близькими особами) складає близько 750 000 грн.

З урахуванням наведеного, статті яка зазначена у клопотанні слідчого суд вважає за необхідне визначити розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме - 242 240 грн, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З приводу доводів підозрюваного та захисника про недоведеності ризиків, то слідчим суддею досліджено докази які засвідчують їх наявність та спростовують доводи сторони захисту, а надані докази свідчать про обґрунтованість підозри саме з урахуванням кваліфікуючої ознаки «вимагання» та «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб».

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із триманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» , що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11 , тобто до 06.12.2025 року включно.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави, закінчується 06.12.2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Визначену заставу, необхідно внести у грошовій одиниці України на такі реквізити - отримувач коштів «Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області», код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, рахунок отримувача UA0005435, банк отримувача «ДКСУ м. Київ», код банку отримувача 820172.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду

(в залежності від стадії кримінального провадження);

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваною ОСОБА_7 та експертами ОНДІСЕ МЮ України та Одеського НДЕКЦ МВС у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (ГУ ДМС в Одеській області) свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Виконання ухвали покласти на прокурора та ДУ «Одеський слідчий ізолятор», відповідно, в частинах, що стосуються їх повноважень.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, та направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Слідчий суддя : ОСОБА_1