ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18898/25

Провадження № 11-кп/820/158/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої застосовано

примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження, за апеляційною скаргою захисника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року, в кримінальному провадженні №0001818 від 06.06.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого, затверджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 . в кримінальному провадженні №0001818 від 06.06.2025 року за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працює, неодруженого, особи з інвалідністю II групи з дитинства, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з ухвалою суду, 06 червня 2025 року близько 07 год 30 хв ОСОБА_6 перебував на території приватного підприємства «Вектор С за адресою: м. Хмельницький, вул. Козацька, 55, помітив припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , та прийняв рішення вчинити крадіжку, з метою власного збагачення.

Тоді ж ОСОБА_6 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, знаючи, що в країні діє воєнний стан, діючи таємно, переконався, що двері зазначеного автомобіля зачинені, однак не замкнені, руками смикнув за ручку передньої правої пасажирської дверці, таким чином відчинив транспортний засіб та шляхом вільного доступу проник до нього, тобто, до сховища, звідки викрав барсетку чорного кольору, яка була на килимку під пасажирським сидінням, всередині якої були грошові кошти в сумі 40 000 грн та документи, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після цього, утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та надалі розпорядився викраденим на власний розсуд.

Указаними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 40 000 грн.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів.

За таких обставин ОСОБА_6 учинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Водночас, під час досудового розслідування слідчим були встановлені обставини, за яких ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, через що матеріали цього кримінального провадження були направлені до суду з клопотанням про застосування вказаних заходів.

Відповідно до повідомлення директора КНП «ХОМЦПЗ» №2289 від 16.06.2025 року ОСОБА_6 перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з 1980 року з діагнозом «Розлад особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби».

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №463 від 19.06.2025 року слідує, що ОСОБА_6 на період вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння виявляв органічний розлад особистості внаслідок епілепсії з вираженими змінами, не розумів значення своїх дій, не міг керувати ними на період інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, не усвідомлював свої дії та не може керувати ними і на теперішній час. ОСОБА_6 , який страждає вищевказаним психічним захворюванням, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення його в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року змінити в частині застосування примусового заходу медичного характеру, а саме: пом`якшити його.

Уважав, що рішення місцевого суду є незаконним та невмотивованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та не дотримано закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначав, що при призначенні виду примусових заходів медичного характеру судом не дотримано приписів КПК України, не враховано правових позицій Верховного Суду, та не оцінено покращення стану здоров`я ОСОБА_6 на момент судового розгляду.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.94 КК України щодо обрання примусового заходу медичного характеру залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, а відтак, постановив рішення, яке в частині визначення судом примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_6 підлягає зміні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; особу, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; потерпілого ОСОБА_9 який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Мотивуючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд першої інстанції послався в ухвалі на його показання, в яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, показання потерпілого, а також письмові докази.

На підставі викладеного, дії ОСОБА_6 суд обґрунтовано кваліфікував за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не оспорюються учасниками провадження, отже, не перевіряються під час апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну ухвали місцевого суду, якою щодо ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 КПК України.

Згідно із ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як установлено п.1 ч.1 ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з п.2 ч.1, ч.3 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №463 від 19.06.2025 року, ОСОБА_6 страждає органічним розладом особистості внаслідок епілепсії з вираженими змінами, не розумів значення своїх дій, не міг керувати ними на період інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, не усвідомлював свої дії та не може керувати ними і на теперішній час. ОСОБА_6 , який страждає вищевказаним психічним захворюванням, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення його в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Суд першої інстанції, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №463 від 19.06.2025 року, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності ОСОБА_6 для себе та інших осіб, прийшов до переконливого висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Апеляційний суд з такою позицією місцевого суду погоджується, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи №463 від 19.06.2025 року відповідає психічному стану і перебігу захворювання ОСОБА_6 , є об`єктивною оцінкою психічного стану і суспільної небезпеки ОСОБА_6 на момент огляду та є належним доказом для прийняття рішення у цьому провадженні.

Водночас колегія суддів зауважує, що згідно з повідомленням директора КНП «ХОМЦПЗ» №2289 від 16.06.2025 року, ОСОБА_6 перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з 1980 року з діагнозом: «Розлад особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби».

Окрім цього, матеріали провадження свідчать про те, що до ОСОБА_6 , починаючи з 2019 року, за аналогічні вчинені суспільно небезпечні діяння вже тричі застосувались примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, проте, вони бажаного результату не досягли.

Доводи ж апеляційної скарги захисника спростовуються викладеним у належній формі висновком експертів, розумні підстави для сумнівів у компетентності та об`єктивності яких відсутні.

Долучені стороною захисту матеріали щодо покращення психічного стану здоров`я ОСОБА_6 стосуються обставин іншого кримінального провадження, не містять жодної доказової бази та не впливають на прийняття рішення.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, застосований судом до ОСОБА_6 вид примусового заходу медичного характеру за своїм видом є обґрунтованим та необхідним. Підстав для зміни виду примусового заходу медичного характеру апеляційний суд не вбачає.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3