Справа №303/7687/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2025 до ЄРДР за №0000483 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_5 ,

з боку захисту обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законної представниці обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження, внесене 08.08.2025 до ЄРДР за №0000483 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. При цьому прокурор, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_9 є неповнолітнім просила проводити судовий розгляд у закритому судовому засіданні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового розгляду у закритому судовому засіданні відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.314-1 КПК України, на підставі п.6 ч.3 ст.314 КПК України, слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 .

Окрім цього, прокурором ОСОБА_10 подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке мотивоване існуванням визначених п.1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, прокурором ОСОБА_10 подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді передання під нагляд матері, яке мотивоване існуванням визначених п.1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, запобігання яким, з огляду на дієвість даного заходу забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання про обрання відповідних запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримала з викладених у ньому підстав.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, заперечили щодо заявлених клопотань з огляду на їх безпідставність. Процесуальну поведінку своїх підзахисних, після припинення дії обраних щодо них запобіжних заходів, вважають такою, що свідчить про відсутність вказаних у клопотанні ризиків.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, підтримали захисників.

Законна представниця обвинуваченого ОСОБА_8 заперечила щодо необхідності обрання запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів, суд приходить до наступного.

Так, згідно із ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000483, ухвалами Закарпатського апеляційного суду від 21.08.2025 (справа № 532/11327/25) відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 05.10.2025, з покладанням ряду обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. До підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді передання під нагляд батьку ОСОБА_11 , до 05.10.2025.

На даний час надходження обвинувального акта до суду 06.10.2025, строк дії вищевказаних запобіжних заходів закінчився.

Вирішуючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Так, суд вважає, що небезпека переховування обвинувачених не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії» § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами. З цього приводу Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» § 58).

Даний ризик спростовується тим, що з часу надходження обвинувального акта до суду, та після отримання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання прокурора (17.10.2025), останні з`являлися за викликом до суду у всі судові засідання. Відомостей щодо порушення ними під час дії запобіжних заходів покладених обов`язків також не надано, як і відомостей щодо вчинення нових злочинів.

Враховуючи викладене, посилання прокурора на наявність ризику переховування обвинувачених від суду, який обґрунтований тяжкістю покарання за інкримінований їм злочин, суд вважає безпідставним та недоведеним.

При оцінці ступеню ризику незаконного впливу на свідків, суд вважає, що прокурором не доведено наявність даного ризику, оскільки допитані на стадії досудового розслідування свідки не заявляли про наявність тиску на них, чи намагання його вчинення, в тому числі в період часу коли обвинувачені не були обмежені дією відносно них запобіжних заходів.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином, мотивований наявністю в обвинувачених відповідних зв`язків для координування дій, спрямованих на викривлення зазначених даних кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, то прокурором даний ризик жодним чином не обґрунтований фактичними даними, а відтак, суд не знаходить підстав для висновку щодо існування зазначеного ризику.

Щодо ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, то прокурором у клопотанні даний ризик також жодним чином не обґрунтований фактичними даними.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного, суд вважає, що підстави для застосування до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів відсутні, оскільки до обвинувачених з 05.10.2025 не було застосовано жодного запобіжного заходу, при цьому останні виконували покладені на них процесуальні обов`язки визначені КПК, як обвинувачених, а відтак суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається у своїх клопотаннях, а тому останні задоволенню не підлягають, відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК, на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-186, 193, 194, 314, 314-1, 315, 316, 369, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2025 до ЄРДР за №0000483 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у закритому судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 02 січня 2026 року.

Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинувачених, їх законних представників, захисників, потерпілу, повідомити про час і місце судового розгляду представників служби у справах дітей Мукачівської міської ради та представників уповноваженого підрозділу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області (ювенальна превенція).

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді передання під нагляд мами ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1