Провадження 1-кс/524/2468/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

встановила:

17.10.2025 прокурор Кременчуцької окружної прокуратури звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому 16.10.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, в якому просив накласти арешт на напівпричеп-самоскид марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено під час проведення огляду місця події 16.10.2025.

Клопотання обґрунтовував тим, що постановою слідчого вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речового доказу та проведення необхідних слідчих дій, можливої спеціальної конфіскації прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибув. Надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибув. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі, у задоволенні клопотання просив відмовити. Через систему електронний суд представником було надано письмові заперечення на клопотання про накладення арешту, в яких зазначено, що напівпричеп-самоскид марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у користуванні ТОВ «Світловодська транспортна компанія» на підставі договору оренди транспортного засобу. Вилученими транспортними засобами здійснювалося вивезення піску, придбаного за договором купівлі-продажу, на підтвердження чого було надано відповідні докази. Цей транспортний засіб не є знаряддям кримінального правопорушення чи його доказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000346 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, за фактом того, що невідомі особи незаконно, без дозвільних документів здійснюють видобуток піску на території с. Садки Кременчуцького району.

16.10.2025 під час огляду місця події на ділянці місцевості с. Садки Кременчуцького району було виявлено та вилучено вантажний транспортний засіб «DAF», модель «CF 85.460», державний номерний знак НОМЕР_2 , напівпричеп-самоскид марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 та товарно-транспортну накладну №1610-03.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 від 17.10.2025 року, напівпричеп-самоскид марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником напівпричепа-самоскида марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4 . Транспортний засіб перебуває у користуванні ТОВ «Світловодська транспортна компанія», на підставі Договору оренди транспортних засобів від 13.08.2020, укладеного з ОСОБА_4 .

Згідно з договором купівлі-продажу 11/07-2019 від 11.07.2019 ТОВ ФОРУМ 777 продало, а ТОВ Кремторгінвест придбало 40000,00 куб м піску згідно специфікацій доданих до договору.

Відповідно до договору купівлі-продажу №02/12/2024 від 02.12.2024 ТОВ «Кремторгінвест» продало, а ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» придбало 40000,00 куб метрів піску, що знаходиться за межами населених пунктів на території Кам`янопотоківської сільської ради Полтавської області. До договору надано акт прийому-передачі від 02.12.2024 та видаткову накладну №13 від 04.12.2024, платіжну інструкцію від 04.12.2024 про здійснення оплати за договором.

За договором №03/08/2020-3 про надання транспортних послуг від 03.08.2020 ТОВ «Світловодська транспортна компанія» (Виконавець) від свого імені та за рахунок ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» (Замовник) забезпечує здійснення перевезення вантажів, працівників Замовника автомобільним транспортом та надання транспортних засобів для використання їх під час службових відряджень працівників Замовника та осіб, з якими Замовником укладено цивільно-правові договори для надання послуг, пов`язаних з господарською діяльністю Замовника у міському, приміському й міжміському сполученні.

Згідно з відповіддю ДНВП Геоінформ України від 09.04.2019 №03/303-0988 на території с. Садки, Кременчуцького району, Полтавської області на земельній ділянці відміченій в додатку до запиту родовища корисних копалин, що враховані Державним балансом запасів корисних копалин України відсутні.

23.09.2021 ГУ Держгеокадастр у Полтавській області винесено припис №458-ДК/0227Пр/03/01/-21, за яким встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0006 площею 19,55 га на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області використовується для зберігання піску, який належить ТОВ Кремторгінвест, що є порушенням ст.. 20 Закону України «Про землеустрій».

В ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В ч.3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За ч. 5 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок вирішення питання про арешт майна визначений в ст.173 КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Прокурор у клопотанні зазначив, що 16.10.2025 транспортний засіб «DAF», модель «CF 85.460», державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом-самоскидом марки ПП модель WZM 35AL державний номерний знак НОМЕР_1 без дозвільних документів перевозив незаконно видобутий пісок. Проте даних, на підставі яких відомостей працівниками Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області було зроблено висновки про те, що відбувався незаконний видобуток піску клопотання не містить.

За таких обставин на момент розгляду клопотання про арешт майна відсутні відомості про те, що відбувався незаконний видобуток піску, а не законна господарська діяльність ТОВ «Світловодська транспортна компанія» та ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів».

За змістом положень ст.2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З урахуванням викладеного, зазначені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, не можуть бути визнані судом достатніми для висновку, що це майно на даному етапі досудового розслідування є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст.171 КПК України наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само по собі клопотання не є доказом таких обставин.

З огляду на наявні в матеріалах відомості суддя вважає, що в розумінні вимог ст.132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, унаслідок чого їх не можна вважати достатніми для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також бере до уваги, що в даному випадку відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а тому вважає, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у повному обсязі.

Керуючись статтями 98, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

У задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1