Провадження по справі № 1-кс/522/4371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

21 жовтня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Херсон, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001290 від 07.09.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001290 від 07.09.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 в рамках зазначеного кримінального провадження з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IХ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 23.07.2024 № 3891-IX, продовжено з 12.08.2024 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 18.08.2024 о 18 годині 07 хвилин, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи із трамвая № 15 на зупинці громадського транспорту «Тираспольська площа», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 52, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на вищевказаній зупинці та чекав громадський транспорт. В цей же час та в цьому ж місці ОСОБА_9 , через хворобливий стан здоров`я стало погано, у зв`язку з чим останній впав обличчям до землі, в цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_9 , а предметом свого злочинного посягання обрали майно належне останньому.

Для реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити їх злочинним намірам та діям, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, в період дії на всій території України воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає і останні носять таємний характер, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 лежав на землі, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підійшли до останнього під приводом надання допомоги, намагаючись ніби його підняти, проте в ході цього таємно дістали із верхньої кишені сорочки потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», в корпусі темно синього кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , вартістю 2000 гривень, з сім-картою оператора «Київстар»: НОМЕР_3 та сім-картою оператора «ВФ Україна»: НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а з шиї ОСОБА_9 зняли золотий ланцюжок, проба 500, плетіння «бісмарк», вагою 32,23 грам (відповідно розпорядження НБУ станом на 18.08.2024 вартість за один грам золота 500 проби становить 1596 гривень 86 копійок), загальною вартістю 51467 гривень 80 копійок та золотий кулон з зображенням «св. Павла», проба 750, вагою 6,18 грам (відповідно розпорядження НБУ станом на 18.08.2024 вартість за один грам золота 750 проби становить 2395 гривень 33 копійки), загальною вартістю 14803 гривень 13 копійок.

Заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 68270 гривень 93 копійки, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

26.09.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру (заочно) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом вручення підозри його рідному брату ОСОБА_10 , так як підозрюваний почав переховуватись від органів досудового розслідування.

Слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, вчинити нові кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, повідомили, що ризики не обгрунтовані, в підозрюваного міцні соціальні зв`язки, він хворіє на туберкульоз, ВІЛ- інфекцію, просили обрати більщ м`який зпобіжний захід.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких та за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, офіційно не працює, раніше не судимий , не одружений, дітей на утриманні не має, перебував у розшуку, що свідчить про відсутність в підозрюваного міцних соціальних зв`язків, тому є підстави вважати що станом на теперішній час існує низка ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; поясненнями потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 ; додатковими поясненнями потерпілого ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; запитом до ПТ «Найкращий ломбард» та відповіддю на запит; протоколами огляду відеозаписів; поясненнями свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 ; протоколом огляду предмета за участю ОСОБА_12 .

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Тобто, в даному випадку слідчий суддя має зробити висновик прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволяють стрведжувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не законно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає, наявний ризик того, що ОСОБА_4 може здійснювати вплив на потерпілого ОСОБА_9 з метою зміни показів, а також встановлених свідків та свідків, які ще встановлюються органом досудового розслідування задля збору додаткових відомостей, причетності інших осіб до вчинення кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинення іншого або продовження кримінального правопорушення слідчий суддя критично ставиться до вказаного ризику, оскільки слідством не надано будь-яких документів, які б свідчили про притягнення підозрюваного раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що, згідно ст. 183 ч.2 п.5 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що органом досудового розслідування проводяться першочергові слідчі дії з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому є вірогідність що підозюваний може вчиняти будь-які дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

26.09.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру (заочно) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом вручення підозри його рідному брату ОСОБА_10 , так як підозрюваний почав переховуватись від органів досудового розслідування.

11.10.2024 постановою слідчого СВ ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001229 від 22.08.2024 у зв`язку з оголошенням підозрюваного у розшук.

20.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді було затримано підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 191 КПК України.

Постановою слідчого СВ ВП№2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 20.10.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001229 від 22.08.2024 відновлено.

Строк досудового розслідування закінчується 05.12.2025, а саме до цього строку слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Щодо розміру застави

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практику ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Здіно ЗУ «Про Державний Бюджет 2025 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3028 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі до 8 років, ніде не навчається, не працює, не має постійного місця проживання, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, з урахуванням стану здоров`я підозрюваного, беручи до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, його характеристики, стан здоров`я та наявність хронічних захворювань, доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у мінімальному розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176- 178, 183, 186, 193, 194-197, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.12.2025 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/4371/25.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюванного, до 05.12.2025 включно, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до прокурора, слідчого або суду за вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 20.10.2025.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та проголошено 21.10 .2025 о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя ОСОБА_1