Справа № 138/2095/25
Провадження №11-кп/801/1037/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеокнференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000155, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.07.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Гонорівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-02.11.2016 Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 304 ч. 2, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбу4вання покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки; ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018 скасовано звільнення від відбування покарання та засудженого направлено для відбування покарання, призначеного вироком суду,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_9 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_9 , будучи особою, на яку поширюється дія статті Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством за наступних обставин.

Так, 04.07.2025 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_10 , і реалізовуючи його, діючи свідомо, розуміючи й усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю, свідомо бажаючи їх настання, будучи агресивно налаштованим стосовно останньої, своєю правою рукою, зжатою в кулак наніс три удари в область обличчя ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_10 вибігла на подвір`я вказаного домоволодіння, а ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наздогнав потерпілу та завдав їй ще шість ударів в область обличчя правою рукою, зжатою в кулак, після чого взяв уламок шиферу, який лежав на землі та наніс їй один удар в область правого плеча.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 отримано наступні тілесні ушкодження: синець із садною на переніссі, синці на обох повіках очей, садна по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, дві садни паралельно розташовані дещо нижче від мочки лівого вуха, крововилив в слизову оболонку верхньої губи по центру, які утворились: синці від дії тупого (-их) предмета (-ів), по механізму удар, а садни - від дії предмету із загостреною травмуючою поверхнею.

Умисні дії ОСОБА_9 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2025 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить виключити з резолютивної частини вироку застосування до винного обмежувального заходу виді направлення для проходження програми для кривдників.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при за визначенням, що міститься у ст. 91-1 КК України, такий обмежувальний захід застосовується виключно у разі засудження особи за вчинення злочину, однак у цьому провадженні Кузьміних визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, що виключає застосування до нього обмежувального заходу.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки її вимоги покращують становище обвинуваченого.

Інші учасники (обвинувачений та потерпіла) будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавали. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції зазначив, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є таким, що пов`язане з домашнім насильством, у зв`язку з чим дійшов висновку, що ОСОБА_9 за наслідками вчиненого ним правопорушення - є кривдником, а потерпіла - постраждалою від домашнього насильства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З урахуванням викладеного місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 , як кривднику, необхідно призначити обмежувальний захід, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91? КК України - направлення для проходження програми для кривдників.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 91? КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема і направити для проходження програми для кривдників (п. 5 ч. 1 ст. 91? ККУ).

У зазначеній кримінально-правій нормі чітко зазначено, що відповідні обмежувальні заходи можуть бути застосовані в інтересах потерпілого саме від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, тобто вказаною нормою не передбачено застосування таких обмежувальних заходів у разі вчинення кримінального проступку, суспільна небезпечність якого є значно меншою порівняно із злочином.

Водночас діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у якому визнано винним ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а не злочином.

За таких обставин суд першої інстанції при ухваленні вироку не повинен був застосовувати положення ч. 1 ст. 91? КК України та покладати обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені цією нормою.

Таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є підставою для зміни вироку відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 414 КПК України

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000155, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.07.2025 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Із резолютивної частини вироку включити вказівку суду про застосування до ОСОБА_9 обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: