УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2025 року, якою звільнено умовно-достроково від відбування покарання, засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Аджамка Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. м. Кіровограда за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 23.05.2016 року по 17.09.2018 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, постановлено ОСОБА_6 , засудженого 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі звільнити умовно-достроково на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів невідбутого строку покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 свідчать про те, що засуджений протягом періоду відбування покарання фактично не виправився та свого виправлення не довів, а лише пристосувався до цих обставин з метою звернення у майбутньому до суду з клопотанням, з метою отримання можливості умовно-дострокового звільнення. Суд першої інстанції, в свою чергу, вказаним фактичним обставинам справи, які характеризують засудженого за весь період відбування покарання, належної оцінки не надав і дійшов передчасного висновку про виправлення засудженого та можливість його умовно-дострокового звільнення.

Звертає увагу, що 4 з 5 стягнень, які застосовані до засудженого ОСОБА_6 , пов`язані зі зберіганням та вживанням спиртних напоїв або браги, що свідчить про відсутність позитивних змін в особистості засудженого, оскільки злочин, за який останній відбуває покарання, також вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що судом залишено поза увагою. Аналізом допущених засудженим порушень режиму утримання встановлено, що останній протягом строку відбування покарання мав 5 стягнень: 3 з яких - протягом 2020 року та 2 - протягом 2022 року, що свідчить про відсутність у засудженого твердого переконання неприпустимості неналежної поведінки під час перебування в місцях позбавлення волі. Така нестабільна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не може свідчити про те, що він ставленням до праці та доброю поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Так, суд першої інстанції не взяв до уваги, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 23 травня 2016 року, заохочення почав отримувати лише з квітня 2019 року, 10 з яких - безперервно, щокварталу, починаючи з січня 2023 року, тобто за останні 2 роки, що передували зверненню до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Наголошує, що процес виправлення засудженого не відбувся, а тому засуджений ще не готовий до самокерованої право слухняної поведінки, і своєю поведінкою та вставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

20.08.2025 до суду від засудженого ОСОБА_6 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому він просив застосувати до нього ст. 81 КК України.

Задовольняючи клопотання засудженого суд зазначив, що ОСОБА_6 був засуджений вироком від 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. м. Кіровограда за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 23.05.2016 року по 17.09.2018 року. Початок строку: 23.05.2016 р., кінець строку 27.01.2028 р.

За період відбування покарання характеризується позитивно: має 5 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 20 заохочень, став на шлях виправлення. Сумлінним відношенням до праці та поведінкою засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати умовно-достроково звільнення від відбування покарання.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений, за особливо тяжкий злочин, а тому, згідно з положенням п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо останнього можливе після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей. Так, засуджений ОСОБА_6 фактично відбув три четвертих призначеного строку покарання. В місцях позбавлення волі перебуває з 23.05.2016 р.

ОСОБА_6 був засуджений вироком від 02.04.2018 року Кіровського районного суду м. Кіровограда за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 23.05.2016 року по 17.09.2018 року.

Початок строку: 23.05.2016 р., кінець строку 27.01.2028 р.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_6 з 25.05.2016 року під час тримання у СІЗО №14 м. Кіровограда вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 01.11.2018 року відбуває покарання у Державній установі "Вознесенська виправна колонія (№72)". За період відбування покарання характеризується позитивно: має 5 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 20 заохочень.

Бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, а саме програми «Духовне відродження» не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів засуджений планує змінити спосіб життя та працевлаштуватися.

Загалом за характером спокійний та врівноважений. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та коректний, грубих висловів не допускає. У взаємовідносинах з засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з різними категоріями засуджених.

19.08.2024 року Вознесенським міськрайонним судом було відмовлено в УДЗ у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення. Після відмовлення судом продовжував працювати в установі відбування покарання (догляд за сільськогосподарськими тваринами) за що має 4 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Повністю визнає провину та тяжкість скоєного злочину.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , засуджений став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є задовільною, та прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 у вчиненому злочині кається, будує позитивні плани на майбутнє.

Надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_6 протягом усього часу відбування покарання, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Таким чином, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженого. З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 , довів своє виправлення, що не виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є неприйнятними, оскільки суперечать встановленим судом першої інстанції обставинам та матеріалам судового провадження, а саме відомостям, що містяться в характеристиці засудженого та Висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого, з якого вбачається що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого - ОСОБА_6 став на шлях виправлення, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2025 року, якою звільнено умовно-достроково від відбування покарання, засудженого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді