Справа №766/5010/25
н/п 1-кп/766/3543/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000355 від 09.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідки, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби до 24 грудня 2024 року, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені під час досудового розслідування. Дав показання про те, що він приблизно один рік і вісім місяців проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . В лютому 2024 року здав наряд, прийшов у розташування, здав зброю, переодягнувся та викликав таксі. По прибуттю таксі поїхав із військової частини до матері додому в с.Бережанка. Згодом орендував собі будинок у м.Житомірі, де проживав певний час, розуміючи, що самовільно залишив військову частину. Зазначив про щире каяття через скоєне.

Оскільки обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини справи і як встановлено судом, він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше несудимий, одружений та має двох малолітніх дітей. Обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, тому до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізаціїкримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливостіщодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.

Так, Законом № 2839-IX від 13.12.2022, який набрав чинності 27.01.2023 року, частину першу статті 75 КК України після слів «кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією» доповнено словами та цифрами "кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці", тобто посилено закон про кримінальну відповідальність в частині неможливості застосування положень ст. 75 КК України стосовно осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, в тому числі за ч.5 ст.407 КК України. Аналогічні обмеження були внесені і до ст. 69 КК України

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 можливо призначити покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України не вбачається, з урахуванням правил, визначених ст. 69-1 КК України, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.02.2025 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді «тримання під вартою», застосований щодо ОСОБА_5 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1