Справа № 368/612/25
провадження № 1-кп/368/78/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000366 від 26.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

встановив:

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000366 від 26.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, обвинувачується в тому, що діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, що виразилося у наданні представнику іноземної державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Так, на початку 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше серпня 2023 року, за допомогою месенджера «Telegram» з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (оскільки він в телеграм каналі підтримував проросійську позицію), зв`язався представник спецслужби рф, який є зареєстрованим користувачем застосунку «Telegram» із профілем « ОСОБА_10 » та представився особою на ім`я « ОСОБА_11 » і повідомив, що є представником спецслужб фсб рф.

В ході спілкування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням власного акаунту в месенджері «Telegram», номер мобільного телефону НОМЕР_1 , із особою « ОСОБА_11 », останній запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені федеральної служби безпеки російської федерації (далі -фсб рф) за грошову винагороду надавати необхідну інформацію та допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свою чергу, усвідомлюючи, що користувач, який використовує у месенджері «Telegram» профіль « ОСОБА_10 » та представився йому особою на ім`я « ОСОБА_11 »- є представником спецслужб фсб рф та маючи на меті завдати шкоду обороноздатності та державній безпеці України добровільно погодився на співпрацю з представником фсб рф, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії та наслідки таких дій.

З метою надання допомоги країні-агресору, в проведені підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав здійснювати розвідувальну діяльність на території м. Києва, Харківської і Київської областях, - напрямком якої було надання представнику фсб рф вичерпної інформацію про розташування об`єктів критичної інфраструктури, місць дислокації підрозділів Сил оборони України, місць можливого зберігання та ремонту військової техніки, місць підготовки військовослужбовців ЗС України, наслідки обстрілів та уражень силами РФ будівель у місті Київ та Київської області.

У листопаді 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання свого злочинного умислу, направленого на надання допомоги ворогу у проведенні підривної діяльності проти України, отримуючи велику кількість завдань від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », запропонував своєму братові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконувати за грошову винагороду завдання спецслужб рф про здійснення збору та передачі їм інформації щодо місць дислокації військових об`єктів, сил та засобі протиповітряної оборони, державних установ, стратегічних промислових підприємств, об`єктів військово-промислового комплексу, об`єктів критичної інфраструктури, графіку їх роботи, пропускного режиму, засобів охорони тощо, місць вогневого ураження російськими ракетами та БПЛА на території м. Києва та Київської області, на що останній відповів згодою, чим вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після чого, у період з листопада 2023 року по червень 2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою виконання завдань представника спецслужб рф на ім`я « ОСОБА_11 », направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, залучив свого брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 28.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за вказівкою та згідно попередньої домовленості зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на виконання завдання, отриманого від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », прибули до м. Харкова з метою збору відомостей про Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який розташований на перетині АДРЕСА_1 . Після цього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовуючи конспіративні методи, прихованим способом, використовуючи свій особистий телефон, почав здійснювати фото, відео фіксацію вищевказаного ІНФОРМАЦІЯ_6.

Зафіксувавши вказаний військовий об`єкт, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю зі своїм братом ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив останньому, відомості про розташування вказаного ІНФОРМАЦІЯ_6 із зазначенням координат, входу та виходу, наявності військовослужбовців на об`єкті.

У подальшому, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram», направив таку інформацію на профіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить співробітнику фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 ».

04.02.2024 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність направлену на надання представникам РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, отримав завдання від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », здійснити збір даних по розташуванню «ІНФОРМАЦІЯ_9 «ІНФОРМАЦІЯ_8» та місць розташування військового підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Виконання даного завдання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручив своєму братові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

19.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за вказівкою та згідно попередньої домовленості зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на виконання завдання, отриманого від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », прибув за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, де з метою прикриття, орендував приміщення під виглядом фотостудії. Після чого, застосовуючи конспіративні методи, прихованим способом, використовуючи свій особистий телефон, почав здійснювати фото та відео фіксацію адміністративних будівель на території яких розміщувалися «ІНФОРМАЦІЯ_9 «ІНФОРМАЦІЯ_8» та військовий підрозділ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Зафіксувавши вказані військові об`єкти, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив останньому, відомості про розташування «ІНФОРМАЦІЯ_9 «ІНФОРМАЦІЯ_8» та військового підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » із зазначенням координат, входу та виходу, наявності військовослужбовців на об`єктах.

У свою чергу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram», направив таку інформацію на профіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить співробітнику фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 ».

24.02.2024 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність, направлену на надання представникам РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, отримав завдання від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », здійснити збір даних по розміщенню військової техніки на території заводу «ІНФОРМАЦІЯ_10» за адресою: АДРЕСА_7. Виконання даного завдання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручив своєму братові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

26.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за вказівкою та згідно попередньої домовленості зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на виконання завдання, отриманого від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », прибув за адресою: АДРЕСА_7, де з метою маскування орендував «фотостудію» розташовану на території заводу «ІНФОРМАЦІЯ_10». Після чого, застосовуючи конспіративні методи, прихованим способом, використовуючи свій особистий телефон, почав здійснювати фото та відео фіксацію адміністративних будівель заводу «ІНФОРМАЦІЯ_10», входу та виходу, наявності військовослужбовців на об`єктах.

Зафіксувавши вказані об`єкти, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив останньому, відомості про розташування заводу «ІНФОРМАЦІЯ_10» із зазначенням координат, входу та виходу, наявності військовослужбовців та військової техніки.

У подальшому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram», направив таку інформацію на профіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить співробітнику фсбрф на ім`я « ОСОБА_11 ».

10.03.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність направлену на надання представникам РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, отримав завдання від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », здійснити розвідку та збір інформації за силами ППО, які було розміщено на підземній парковці автозаправки «КЛЛО», що розміщена при з`їзді з Південного мосту м. Києва у сторону лівого берега Дніпра. Виконання даного завдання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручив своєму братові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому в період з 15.03.2024 по 22.03.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за вказівкою та згідно попередньої домовленості зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на виконання завдання, отриманого від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », прибув за адресою: АДРЕСА_8, де з метою маскування орендував квартиру у багатоповерхівці в ЖК «Зарічний». Після чого, застосовуючи конспіративні методи, прихованим способом, використовуючи свій особистий телефон, почав здійснювати фото та відео фіксацію переміщення сил ППО по Південному мосту м. Києва під час повітряної тривоги.

Зафіксовані вказані об`єкти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю направляв своєму брату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У подальшому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram», направляв таку інформацію на профіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить співробітнику фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 ».

25.04.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність направлену на надання представникам РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, отримав завдання від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », здійснити збір даних по розташуванню військового підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_11», розташованого за адресою: АДРЕСА_9. Виконання даного завдання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручив своєму братові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому в період з 25.04.2024 по 27.04.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за вказівкою та згідно попередньої домовленості зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на виконання завдання, отриманого від співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 », прибув за адресою: АДРЕСА_6, де з метою маскування орендував номер у приміщенні готелю «ІНФОРМАЦІЯ_7». Після чого, застосовуючи конспіративні методи, прихованим способом, використовуючи свій особистий телефон, почав здійснювати фото та відео фіксацію переміщення адміністративних будівель військового підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_11», входу та виходу, наявності військовослужбовців на об`єкті.

Зафіксувавши вказаний об`єкт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю направляв інформацію своєму брату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У подальшому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, використовуючи власний мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram», направляв таку інформацію на профіль « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що належить співробітнику фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 ».

За викладених обставин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

19.06.2024 об 17 год. 05 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 615, п.1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

19.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

20.06.2024 за рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 18.08.2024 включно, без визначення розміру застави, в подальшому рішеннями вказаного суду вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, останнє рішення від 14.03.2025 (справа №761/10056/25) до 12.05.2025.

01.05.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням останнього направлено до Кагарлицького районного суду Київської області, яким 06.05.2025 року строк тримання під вартою продовжено до 04.07.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 19.06.2025 строк тримання під вартою продовжено до 17.08.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29.07.2025 строк тримання під вартою продовжено до 26.09.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25.09.2025 строк тримання під вартою продовжено до 23.11.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.11.2025 строк тримання під вартою продовжено до 18.01.2026.

Обвинувачення у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

?протоколом обшуку від 19.06.2024 за місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 ., в ході якого вилучено мобільні телефони останнього, у яких міститься листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі співробітником фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність, грошові кошти отримані від співробітника фсбрф за проведення розвідувальної діяльності, хімічні речовини, які використовували ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення підпалів трансформаторних ящиків, тактична військова форма, речовину рослинного походження схожу на наркотичну, незареєстровану травматичну зброю;

?протоколом огляду від 19.06.2024 мобільного телефону ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , на якому виявлено листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі співробітником фсбрф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність;

?протоколом обшуку від 19.06.2024 за місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого вилучено мобільні телефони та комп`ютерна техніка останнього, у яких міститься листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виконання завдань співробітника фсбрф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність, банківські картки, на які отримувались кошти від представників рф;

?протоколом огляду від 19.06.2024 мобільного телефону ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , на якому виявлено листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність;

?протоколом обшуку від 19.06.2024 за місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільні телефони останнього, у яких міститься листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність, банківські картки, на які отримувались кошти від представників рф;

?протоколом огляду від 19.06.2024 мобільного телефону ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на якому виявлено листування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність, банківські картки, на які отримувались кошти від представників рф;

?протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11.06.2024 в якому зафіксовано щодо виконання завдань співробітника фсб рф на ім`я « ОСОБА_11 » щодо передачі розвідувальних даних та звітування за проведену підривну діяльність, банківські картки, на які отримувались кошти від представників рф;

?протоколом огляду від 19.06.2024 відкритої ділянки місцевості, розташованої за адресою: Київська область, с. Панікарча, поряд з розподільним пристроєм (трансформатором) із маркуванням «КТП-806 РУ-0,4 кВ», в ході якого виявлено пластикову пляшку ємністю 2 літри із прозорою рідиною, яка відповідно до пояснень учасника огляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пляшкою із паливом, яку відповідно до поставленого йому завдання, останній залишив у нічний час доби 19.06.2024 з метою подальшого здійснення підпалу та виведенню із ладу вказаного розподільного пристрою електроенергії (трансформатору) у нічний час доби 20.06.2024;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.07.2024, в ході якого останній повідомив про обставини скоєння кримінального правопорушення;

?протоколами проведення слідчих експериментів від 01.07.2024;

?іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру зазначеним вище особам.

Враховуючи те, що строк тримання під вартою закінчується, при цьому підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність обрання запобіжного заходу не зменшились і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти заявленим ризикам.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від суду.

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_6 може виїхати до російської федерації та переховуватися від суду.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обізнаний у формах і методах роботи правоохоронних органів, активно застосовував заходи конспірації під час вчинення кримінального правопорушення, завуальовано вів бесіди з оточуючими щодо надання допомоги представникам рф у проведенні підривної діяльності, тому у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, матиме змогу використовувати вказані вміння і навики для переховування від слідства і суду;

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час не встановлені усі можливі спільники ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Крім того, враховуючи підтримку ОСОБА_6 протиправної діяльності російських окупаційних військ, в разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність його сприяння представникам РФ в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Метою вчинення обвинуваченим є надання представникам РФ інформації щодо розташування ЗС України, та, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, планував продовжити надавати за грошову винагороду представникам РФ відомостей, що завдають шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

Ураховуючи спосіб вчинення злочину (використання мережі Інтернет), а також можливість обвинувачуваного звернутися до представників РФ для забезпечення його переховування, може продовжити вчинення інкримінованого йому злочину, або вчиняти інші протиправні дії проти України, у тому числі й перехід на бік ворога.

Враховуючи характер вчинених злочинів та тяжкість передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яка полягає у безальтернативному позбавленні волі, є всі підстави вважати, що обвинувачений може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти основ національної безпеки України та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стан його здоров`я, соціальні зв`язки, наявність навиків контр спостереження та конспірації дозволяють йому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами України, що унеможливить проведення з ним процесуальних дій.

Стан здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозволяє утримання останнього під вартою.

Таким чином, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправного діяння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існують, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинуваченого, а тому відповідно до вимог ст.ст. 177, 183, 194 і 197 КПК України, щодо останнього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Більше того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід - тримання під вартою.

Разом з тим, згідно абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи сімейне становище, вік, стан здоров`я, виникає необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки вважає, що підстав для продовження запобіжного заходу не має.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо клопотання прокурора та вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення. Він вважає, що обвинуваченого можливо застосувати інший запобіжний захід як домашній арешт.

Суд, вислухавши клопотання прокурора та думку щодо нього обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України). Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

За приписами ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.08.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2025 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 вчергове було продовжено до 12.05.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06.05.2025 р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено до 04.07.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 19.06.2025 р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено до 17.08.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29.07.2025 строк тримання під вартою продовжено до 26.09.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25.09.2025 строк тримання під вартою продовжено до 23.11.2025.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.11.2025 строк тримання під вартою продовжено до 18.01.2026.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке:

чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, колегія суддів враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх та беззаперечних відомостей щодо наявності міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, що могло би гарантувати присутність його в межах м. Кагарлик Обухівського району Київської області.

В контексті даного питання суд враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

На переконання колегії суддів, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: переховування обвинувачених від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик вчинення нових злочинів продовжують існувати, оскільки останній обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом у випадку визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть вживати заходи, спрямовані на переховування від суду, із врахуванням, в тому числі і військового стану в Україні, наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

Крім того, на даний час, хоча розпочався судовий розгляд, але не всі письмові докази вивчені, не оглянуті речові докази, не допитані свідки, а тому ОСОБА_6 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, можуть вчиняти дії направлені на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані злочини.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 181-183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу і не перестали існувати, а тому застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

При застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави йому не визначався. При розгляді даного клопотання суд також не вбачає підстав для визначення розміру застави, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, у змісті яких ідеться про те, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченому під вартою, колегія суддів також бере до уваги характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочинів, які вчинені згідно пред`явленого обвинувачення військовослужбовцями Управлінні державної охорони України в умовах воєнного стану, коли Україна опинилась в найбільш складних умовах через вторгнення країни-агресора. Крім того, колегія суддів відповідно до вимог закону враховує і вік обвинувачених, стан здоров`я та сімейний стан.

Слід вказати, що у суду відсутні будь-які застереження щодо продовження застосування до обвинуваченого найбільш суворої міри запобіжного заходу.

Інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, із врахуванням наведених вище обставин, на даному етапі, на переконання колегії суддів, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать їх належну поведінку.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює, не має стабільного заробітку та не має міцних соціальних зав`язків.

Відтак, досі існують та не зменшились ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, а також може продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 суд врахував, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносить до категорії особливо тяжких злочинів, та є злочином проти основ національної безпеки України.

Твердження захисника про те, що ризики прокурором не доведені, повністю спростовуються вказаними вище доводами колегії суддів, крім того, на переконання колегії суддів, запобігання вказаним ризикам досягнуто саме завдяки обраним запобіжним заходам у виді тримання під вартою, одразу після затримання обвинуваченого.

Колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України та із врахування вказаного вище в ухвалі суду, вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_6 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, у змісті яких ідеться про те, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, а має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Саме продовження строку запобіжного заходу до обвинуваченого, на думку суду відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, суд бере до уваги той факт, що за правилами ч.6 ст.176 КПК України щодо ОСОБА_6 можливе застосування запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 строком на 60 діб, тому клопотання прокурора слід задовольнити, а у задоволенні клопотання обвинуваченого і його захисника слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Панікарча Кагарлицького району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор (№ 115)» продовжити на два місяці, тобто до 12 березня 2026 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_3

ОСОБА_2