Провадження № 11-сс/4808/270/25
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ Газорозподільні мережі адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.07.2025

в с т а н о в и в :

1.Зміст ухвали слідчого судді.

1.1. Клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль марки УАЗ 3909, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 03.07.2025 під час огляду місця події.

1.2. Рішення мотивовано тим, що оскільки автомобіль УАЗ 3909 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, арешт необхідний для збереження доказів, які можуть бути на автомобілі та для проведення інженерно-транспортної експертизи.

2. Фабула справи.

Під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0001126 від 04.07.2025 року встановлено, що 03.07.2025 року приблизно о 13:20 водій ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом автомобіля "УАЗ 3909", відчинив водійські двері. В цей час велосипедистка ОСОБА_10 в`їхала в них, впала та отримала тілесні ушкодження. Автомобіль було вилучено та визнано речовим доказом.

3. Доводи апеляційної скарги.

3.1. Проведення інженерно-транспортної експертизи є недоцільним та необґрунтованим, оскільки автомобіль під час ДТП був припаркований і не рухався, а водій лише відчинив двері, у які в`їхав велосипедист.

3.2. Вказує на те, що клопотання прокурора містить неправдиві відомості щодо власника автомобіля та місця його зберігання, насправді, транспортний засіб належить ПАТ «Івано-Франківськгаз» і знаходиться на зберіганні в боксі підприємства, а не на спецмайданчику поліції.

3.3. Арешт автомобіля спричинить суттєві негативні наслідки для ТОВ «Газорозподільні мережі України», яке є об`єктом критичної інфраструктури, автомобіль використовується для забезпечення безперебійного газопостачання, оперативного реагування на аварійні ситуації та обслуговування газової інфраструктури.

3.4. Слідчий суддя не дотримався вимог законодавства та не обґрунтував необхідність накладення арешту, а також не врахував наслідки такого рішення.

3.5. Сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали слідчого судді від 10.07.2025 року було виготовлено та підписано лише 15.07.2025 року, а представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» отримав її лише 16.07.2025 року.

Враховуючи наведені обставини, просить строк на апеляційне оскарження поновити, а ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. В судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін. Звернув увагу суду на те, що на момент розгляду апеляційної скарги автомобіль уже повернутий власнику і фактично пердмет судового розгляду відсутній.

4.2. Апелянт в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не подавав, що не перешкоджає розгляду матеріалів кримінального провадження за його відсутності.

5. Мотиви апеляційного суду.

5.1. Щодо строку на апеляційне оскарження.

Ухвала слідчого судді була оголошена 10.07.2025, а її повний текст виготовлено та підписано 15.07.2025. Апелянт отримав повний текст 16.07.2025, апеляційну скаргу подано 17.07.2025.

У постанові Другої судової палати ККС ВС від 27.06.2024 по справі №531/2464/23 вказано, що у разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

У цій справі схожі обставини і тому вказаний висновок ВС належить застосувати до цього випадку і поновити строк на апеляційне оскарження.

5.2. Щодо апеляційної скарги.

5.3. За результатами розгляду слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ.

Судом встановлено, що автомобіль «УАЗ 3909», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди 03.07.2025, внаслідок якої особа отримала тілесні ушкодження. Постановою слідчого від 03.07.2025 вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту з метою збереження речового доказу, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести інженерно-транспортну експертизу. Доводи апелянта про недоцільність такої експертизи, оскільки автомобіль був припаркований, є безпідставними. Метою експертизи є не лише встановлення технічного стану транспортного засобу, а й виявлення та дослідження слідів контакту автомобіля з велосипедом та потерпілою особою, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи щодо нерозумності та неспівмірності обмеження права власності. Слідчий суддя, ухвалюючи рішення, врахував наслідки арешту майна для третіх осіб. Хоча ТОВ «Газорозподільні мережі України» і є оператором критичної інфраструктури, однак інтереси суспільства у розкритті та об`єктивному розслідуванні кримінального правопорушення, пов`язаного із заподіянням тілесних ушкоджень, на даному етапі досудового розслідування переважають тимчасові незручності, спричинені арештом одного транспортного засобу.

Щодо посилань апелянта на неточності у клопотанні прокурора, то дані розбіжності були усунуті під час розгляду справи в суді першої інстанції, де було встановлено дійсного власника автомобіля ПАТ «Івано-Франківськгаз», та фактичне місцезнаходження транспортного засобу.

На час прийняття оскарженого рішення в суду були всі підстави для накладення арешту, а те, що автомобіль вже поверннутий власнику не впливає на розгляд апеляційної скарги апеляційним судом.

6. Висновки.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 117, 170, 376, 404, 405, 419, 422 КПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Строк на апеляційне оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ Газорозподільні мережі адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.07.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001126 внесеному до ЄРДР 04.07.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5