Справа № 953/9992/24
н/п 1-кс/953/6419/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України, -

УСТАНОВИВ:

18.09.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у якому заявниця просить: Скасувати арешт майна належного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучене 13 січня 2025 року під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , та на яке було накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року у справі №953/9992/24, а саме: мобільний телефон синього кольору марки «Redmi» моделі 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_4 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що Слідчим Управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05 квітня 2024 року.

13 січня 2025 року, в рамках кримінального провадження, за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого було вилучено майно, належне ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон синього кольору марки «Redmi» модель 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_4 .

У подальшому, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року у справі №953/9992/24 було накладено арешт на майно, що належить, зокрема, ОСОБА_3 , вилучене в ході обшукупроведеного 13 січня 2025року, а саме: мобільний телефон синього кольору марки «Redmi» моделі 9С NFC IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_4 .

Заявник вважає, що на теперішній час відсутня необхідність у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Так, арешт на вказане майно, належне ОСОБА_3 , було накладено 23 січня 2025 року. Необхідність арешту вказаного майна було обґрунтовано тим, що майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Разом з тим, станом на теперішній час ОСОБА_3 не має жодного статусу у кримінальному провадженні, повідомлення про підозру їй не вручалося, ОСОБА_3 була допитана в якості свідка та жодних інших слідчих дій з нею не проводилося. Із моменту вилучення майна минуло більш ніж 8 місяців, що є досить тривалим періодом.

В свою чергу, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином практика ЄСПЛ зводиться до того, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються органом досудового слідства та метою, яку він прагне досягти.

09 вересня 2025 року, представником власника майна ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 на офіційну електронну пошту Слідчого Управління ГУНП в Харківській області було направлено клопотання з метою отримання інформації, щодо цінності майна як доказу у кримінальному провадженні, на яке було накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року у справі №953/9992/24. На зазначене клопотання від 09 вересня 2025 року Слідчим Управлінням ГУНП в Харківській області було надано відповідь № від 13 вересня 2025 року, з якої вбачається, що телефон ОСОБА_3 оглянуто, на теперішній час підстав для проведення експертиз не має, мобільний телефон знаходиться на зберіганні в СУ ГУНП в Харківській області.

Крім того, заявник вважала, що майно, належне ОСОБА_3 , а саме мобільний телефон марки «Redmi» моделі 9С NFC, який був вилучений під час обшуку, не відповідає жодному із критеріїв визначених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Вважала, що обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, відсутні.

У судове засідання представник власниці майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 та власниця майна ОСОБА_3 не з`явилися, викликалася належним чином. 23.09.2025 адвокат ОСОБА_4 до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі, подане клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, однак 22.09.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що заперечує проти задоволення клопотання.

Слідчий ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, проте 22.09.2025 через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання, у якому клопотання просив розглянути без його участі, при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали справи № 953/9992/24 н/п 1-кс/953/4111/25, приходить до наступного.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. З ст. 332 КК України. (а.с. 1г-3 справа № 953/9992/24 н/п 1-кс/953/4111/25).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 накладено арешт на на майно, вилучене 13.01.2025 під час проведення обшуків, зорема, в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон синього кольору марки «Redmi» марки 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 серійний номер НОМЕР_7 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 в листі від 13.09.2025 №, під час досудового слідства був проведений огляд мобільного телефону марки «Redmi» марки 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 серійний номер НОМЕР_7 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_3 . На теперішній час підстав для проведення експертиз не має, мобільний телефон знаходиться на зберіганні в СУ ГУНП в Харківській області.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України та ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

У розумінні практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в якій заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Відповідно до ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (ч.1 ст.100 КПК), а відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Виходячи з викладених обставин, суд вважає, що арешт підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 на теперішній час у даному кримінальному провадженні не являється підозрюваною чи обвинуваченою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Крім того, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Отже, на теперішній час вилучення майна, що належить ОСОБА_3 та позбавлення її права користування та розпорядження своєю власністю не є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження в контексті положень розумності, співрозмірності та виправданості.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України - підлягає задоволенню, а вилучене майно поверненню ОСОБА_3 .

Так, згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт з майна, вилученого 13.01.2025 під час проведення обшуку в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон синього кольору марки «Redmi» марки 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 серійний номер НОМЕР_7 з сім-картою зв`язку Водафон НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 у справі № 953/9992/24 н/п 1-кс/953/4111/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1