Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/726/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майна адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09 жовтня 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000092 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.342 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09 жовтня 2025 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Notell» модель 220111TY, автомобіль марки «RENAULT DUSTER» 2021 р.в., з реєстраційним номером НОМЕР_1 , шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном.

В цій частині ухвала слідчого судді не оскаржується.

Разом з тим, відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 1260 грн.

Прийняте рішення, слідчий суддя мотивував тим, що накладення арешту на грошові кошти в сумі 1260 грн., є необґрунтованим, виходячи із розміру вилучених грошових коштів, що свідчить про те, що це є особисті (кишенькові) кошти ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти, просить задовольнити клопотання про накладення арешту на майно у повному обсязі, оскільки за ч.3 ч.368 КК України передбачено покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника власника майна, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна дотримався вказаних вимог закону.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти в сумі 1260 грн., оскільки вони є особистими коштами ОСОБА_9 , не мають відношення до кримінального провадження та необхідні для забезпечення елементарних потреб життя.

Під час розгляду клопотання слідчим не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували злочинне походження коштів або їх використання у протиправній діяльності.

Навпаки, зі зібраних матеріалів вбачається, що вказані кошти належать особі на законних підставах (заробітна плата) та необхідні для задоволення особистих потреб.

Таким чином, відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти в сумі 1260 грн., оскільки в клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора не враховано наслідки, які може мати для підозрюваного арешт грошових коштів, що є його заробітною платою та можливо єдиним способом забезпечити себе та свою родину засобами для існування.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а зокрема для досягнення його дієвості, а не покаранням чи способом тиску на підозрюваного.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09 жовтня 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000092 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.342 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: