Справа № 132/3588/25
Провадження №1-кс/132/692/25
Ухвала

Іменем України

26 грудня 2025 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участі :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженні №0000376 від 26.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, та погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , строком на 60 діб,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

У клопотанні слідчий вказує, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань № 0000376 від 26.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Так, ОСОБА_5 призваний 11.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

08.12.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 343 ОСОБА_5 , відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2024 №1629-РС зараховано на посаду такелажника такелажного відділення такелажного взводу такелажної роти, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , для виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в умовах воєнного стану, у військовому званні - «солдат».

Відповідно до р. 1 ст. 1 Закону України про запобігання корупції, близькі особи - члени сім`ї, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка,правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням.

Відповідно до р. 1 ст. 3 Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_8 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вчинив криміналі правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 25.10.2025 року біля 17:15 год., перебуваючи поза службою, спільно з потерпілою ОСОБА_9 , яка на той час перебувала у близьких відносинах із ОСОБА_5 так як являється матір`ю дружини ОСОБА_5 , знаходилися в будинку племінника потерпілої ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої.

В подальшому, о 19:30 год. ОСОБА_5 запропонував провести потерпілу ОСОБА_9 до її місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Проходячи спільно по провулку Соборності, а саме біля електричної опори №6/12, потерпілій ОСОБА_9 вирішила справити свої природні потреби, тому остання сховавшись за електричною опорою присіла, при цьому приспустивши свої штани та нижню білизну. В цей час, у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій відносно потерпілої яка на той час перебувала у близьких відносинах із ОСОБА_5 так як являється матір`ю дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_9 без її добровільної згоди.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись її безпорадним станом та відсутність сторонніх осіб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов позаду останньої, накинув на її голову капюшон куртки, закривши її рот та очі, з метою подолання фізичного опору потерпілої, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, залишивши потерпілу ОСОБА_9 у безпорадному стані.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, тобто, у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

На момент повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зокрема, протокол огляду місця події від 26.10.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.10.2025, протокол огляду речей від 26.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 27.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 27.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 27.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 27.10.2025, протокол огляду речей від 26.10.2025, протокол огляду речей від 26.10.2025, висновком експерта № 1405 від 30.10.2025, висновком експерта №1613 від 06.11.2025, висновок експерта №1612 від 14.11.2025, висновок експерта №268 від 24.11.2025, висновок експерта № СЕ - 19/102 - 25/26731 - ПС від 18.12.2025.

На дату розгляду вказаного клопотання у суді ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, а також наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним особі підозрюваного та суспільній небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до десяти років позбавленні волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наразі, наявні ризики визначені ч. 1 п.п.1, 2, 3, 4, 5

ст. 177 КПК України.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 10 років), у зв`язку із чим ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тому, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у своєму рішенні ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» зазначив, що ризик переховування оцінюється, також, з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Також, надаючи оцінку можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги, що з огляду на короткий час досудового розслідування, а саме, те кримінальне провадження розпочато 26.10.2025, в зв`язку із чим досудове розслідування у справі не завершено.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки йому вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані потерпілого та свідків, але й їх фактичне місце проживання (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що може позбавити орган досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні, допустимі та беззаперечні докази вини підозрюваного.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції Європейського суду з прав людини, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків, враховуючи також висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Саме застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повністю відповідає охороні прав та інтересів суспільства, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать процесуальні рішення на стадії досудового слідства та не зможуть запобігти доведеним ризикам, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є передчасним.

Тому звернувся до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 мотивуючи доцільність задоволення клопотання органу досудового розслідування зазначив, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просить його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину, а також обґрунтовано необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи відповідальність за вчинений злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 26.10.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.10.2025, протоколом огляду речей від 26.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.10.2025, протоколом огляду речей від 26.10.2025, протоколом огляду речей від 26.10.2025, висновком експерта № 1405 від 30.10.2025, висновком експерта №1613 від 06.11.2025, висновком експерта №1612 від 14.11.2025, висновком експерта №268 від 24.11.2025, висновок експерта № СЕ - 19/102 - 25/26731 - ПС від 18.12.2025.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, а саме, у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до десяти років позбавленні волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Розглядаючи можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України .

Керуючись ст. ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) діб з 26.12.2025 року по 23.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді діє до 23 лютого 2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора УВП № 1 м. Вінниця.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

В клопотанні підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) діб відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 29 грудня 2025 року.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1