Провадження № 1-кс/646/3025/2025
УХВАЛА

17.12.2025 року слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України про незаконне позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_3 з 14.12.2025 року незаконно утримується озброєними людьми у військових одностроях (фактично тримається під вартою) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який в свою чергу підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Просив зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою якого тримається ОСОБА_3 , негайно доставити його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі; за результатами розгляду обставин незаконного тримання ОСОБА_3 звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 17.12.2025 року, скарга розподілена слідчому судді ОСОБА_1 .

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Це положення кореспондується зі ст. 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Одним з головних принципів, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).

Згідно зі ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Виходячи із наведених положень законодавства, розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише у слідчого судді в ході досудового розслідування.

Отже, передбачені ст. 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Разом з цим, матеріали скарги ОСОБА_2 не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування будь-якого кримінального провадження, учасником якого є ОСОБА_3 .

З матеріалів скарги вбачається, що заявник, звертаючись до слідчого судді з метою захисту прав ОСОБА_3 із відповідною скаргою, не погоджується із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 , пов`язаними з мобілізацією, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, з викладених фактичних обставин вбачається, що між ОСОБА_3 та уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 виникли правовідносини, що врегульовані законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Водночас незгода із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

Доказів того, що ОСОБА_3 незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами в рамках будь-якого кримінального провадження, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи останній тримається під вартою в установі, перелік яких визначено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», матеріали скарги також не містять.

Констатації підлягає факт, що уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_4 не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки в порядку вимог ст. 206 КПК України.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту заявник вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України про незаконне позбавлення волі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її ухвалення до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя