Дата документу 18.11.2025Справа № 554/6161/21
Провадження № 1-кп/554/797/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000028 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України,

В С Т А Н О В И В :

З 24 квітня 2025 року після апеляційного розгляду в провадженні суду на новому розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим, а саме: у виді тримання під вартою ОСОБА_7 на строк 60 днів без визначення розміру застави; у виді домашнього арешту в нічний період доби ОСОБА_6 , із продовженням строку покладених на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на 2 (два) місяці.

В обґрунтування клопотання щодо ОСОБА_7 прокурор покликається на ті обставини, що обвинуваченій за обвинувальним актом інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк якого закінчується. Водночас судове провадження перебуває на новому розгляді, а тому виникла необхідність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду через усвідомлення виду і розміру можливого покарання за злочини, які їй інкриміновано (за вчинення особливо тяжкого злочину передбачено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), у зв`язку з чим може змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких відомі обвинуваченим, зокрема тих свідків, які брали участь під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, що, на думку прокурора, свідчить про небажання обвинуваченої ставати на шлях виправлення та про схильність останньої до злочинної діяльності. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_7 . На думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо обрати обвинуваченій з таких причин: особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки цей запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченої на підтвердження можливості дотримання нею процесуальних обов`язків та через неспівмірність тяжкості інкримінованих злочинів цьому виду запобіжного заходу; заставу неможливо обрати обвинуваченій у зв`язку з тим, що на адресу прокурора та суду не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за обвинувачену; домашній арешт неможливо обрати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків, крім того, перебуваючи на волі, обвинувачена може контактувати зі свідками з метою зміни останніми своїх показань під час судового розгляду.

В обґрунтування клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного ОСОБА_6 , прокурор покликається на ті обставини, що обвинуваченому інкриміновано за обвинувальним актом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, водночас судове провадження перебуває на новому розгляді, а тому є необхідність продовження цього запобіжного заходу. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду через усвідомлення виду і розміру можливого покарання за злочини, які інкриміновано (за вчинення особливо тяжкого злочину передбачено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), у зв`язку з чим може змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких відомі обвинуваченим, зокрема тих свідків, які брали участь під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення ряду злочинів, що, на думку прокурора, свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити строк обраного ОСОБА_6 запобіжного захід у виді домашнього арешту на строк 2 місяці в нічний період доби з 20:00 год до 06:00 год, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: 1) в період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу суду; не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) за першою вимогою прибувати до суду згідно телефонного та/або поштового виклику; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утриматися від спілкування зі свідками та обвинуваченими, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні; 5) не залишати межі м. Полтави без дозволу суду. На думку прокурора, необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому та покладення на нього відповідних обов`язків буде достатньою мірою гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання вищевказаним ризикам під час судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним клопотання, просив задовольнити та продовжити строк відповідних запобіжних заходів кожному з обвинувачених з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів та зазначені у клопотаннях ризики.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який був раніше обраний обвинуваченій.

При цьому захисник ОСОБА_3 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. В обґрунтування клопотання покликається на ті обставини, що запобіжний захід у виді тримання під вартою був обраний обвинуваченій 24 березня 2021 року і з того часу неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 22 вересня 2025 року. Наголошує на тому, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також вважає, що необхідно врахувати дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме, що вона має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Обвинувачена тривалий час перебуває в місцях позбавлення волі, зокрема з 09 березня 2022 року в ДУ Надержинщинська виправна колонія (№ 65). Водночас на адвокатський запит з цієї державної установи надійшла відповідь та характеристика стосовно ОСОБА_7 , яка за увесь час перебування під вартою характеризується позитивно, стягнень не має, у тому числі, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці. За рішенням дисциплінарної комісії має шість заохочень. До роботи залучається на підприємстві установи в швейній бригаді № 53, швачкою. Щодо працівників адміністрації установи поводить себе тактовно. На заходи виховного впливу реагує. У взаємовідносинах з іншими ув`язненими не конфліктна, спокійна, врівноважена. Має сталі соціальні зв`язки, а саме близьких родичів, доньку, матір. Захисник вважає, що на теперішній час відсутні дані про те, що обвинувачена може ухилятися від суду чи іншим чином перешкоджати правосуддю, а ризик впливу на свідків відпав, так як свідки всі допитані. Це свідчить про те, що встановлені ризики стосовно обвинуваченої зменшилися, а тому можливо змінити запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 . Крім того, просить врахувати ту обставину, що жоден із інших обвинувачених не перебуває під вартою, хоча обвинувачується в більшій кількості злочинів відповідно до обвинувального акту, а також мають особисті зобов`язання та домашній арешт в нічний час доби відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку відповідного запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо обрання (продовження строку) запобіжних заходів кожному з обвинувачених, відповідно, дослідивши необхідні матеріали провадження, суд дійшов до таких висновків.

09 квітня 2025 року ухвалою Полтавського апеляційного суду скасовано вирок Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 і призначено новий розгляд кримінального провадження № 0000028 в суді першої інстанції.

24 квітня 2025 року матеріали вказаного кримінального провадження після апеляційного розгляду надійшли до Шевченківського районного суду міста Полтави та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2025 року матеріали кримінального провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_1

25 квітня 2025 року ухвалою судді судове провадження прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Оскільки судове провадження перебуває на стадії судового розгляду по суті (новий розгляд в суді першої інстанції), а тому суд при вирішенні питання щодо запобіжних заходів не надає оцінки обґрунтованості підозри кожного з обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом ст. 199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій ОСОБА_7 суд зазначає про таке.

09 квітня 2025 року ухвалою Полтавського апеляційного суду, серед іншого, продовжено до вирішення судом першої інстанції питання щодо запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.

05 червня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави обвинуваченій ОСОБА_7 обрано (продовжено) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Надалі ухвалами суду від 30 липня та 22 вересня 2025 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 19 листопада 2025 року включно.

Суд вважає, що вказані прокурором ризики є доведеними, на теперішній час істотно не змінилися, продовжують існувати та їх вагомість не зменшилася, і такі ризики виправдовують тримання особи під вартою з огляду на таке.

У судовому засіданні при вирішенні питання продовження обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 прокурор довів, що на теперішній час продовжують існувати встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

За твердженнями прокурора ризики існують й під час нового судового розгляду кримінального провадження, а також мають реальний характер.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення найбільш суспільно небезпечного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте подекуди таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій, суд враховує дані про її особу, вік, стан здоров`я, репутацію та майновий стан, наявність фактичного місця проживання, відсутність офіційного місця роботи, навчання та сталих джерел доходу, раніше судима. Крім того, оцінку цим обставинам та іншим даним щодо особи обвинуваченої суд надавав під час обрання їй запобіжного заходу під час нового судового розгляду.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу. Тому суд бере до уваги воєнний стан, запроваджений в Україні, а також фактичні бойові дії на значній території держави.

На думку суду, враховуючи характер і тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , обставини наявності (продовження) воєнного стану в Україні самі по собі є достатніми для висновку, що ризики, які встановлені в ухвалі суду та зазначені прокурором, не зменшилися, підсилюються воєнним станом, а жоден інший запобіжний захід не може їм запобігти.

Також прокурор довів існування на теперішній час ризику ухилення обвинуваченої від суду, що залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_7 , а також суворість можливого покарання, яке загрожує за вчинення таких злочинів, у разі визнання особи винуватою у їх вчиненні. Зазначені фактори можуть спонукати обвинувачену залишити місце проживання, у тому числі, покинути межі України, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та перешкодить здійсненню правосуддя.

Крім того, свідки та інші обвинувачені у цьому кримінальному провадженні у судовому засіданні допитувалися судом, речові та письмові докази досліджувалися.

Отже, існують достатні підстави вважати, що обвинувачена, якій інкримінуються, зокрема, тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, вчинені у складі організованої групи, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується.

Таким чином, є підстави для обрання (продовження строку) запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , як про це просить прокурор.

Натомість, з урахуванням наведених у судовому засіданні мотивів, встановлених ризиків, а також вимог закону, з огляду на тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, суд не знаходить вагомих підстав для обрання на теперішній час обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту в нічний період доби.

Нових, суттєвих обставин, які б давали достатні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченій захистом не зазначено та відповідних обґрунтувань для розгляду до суду не представлено, тоді як встановлені вище ризики не зникли та не зменшилися, що в сукупності виправдовує подальше застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої.

Покликання захисника на ті обставини, що ОСОБА_7 може відбувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 суд вважає необґрунтованими, оскільки, по-перше, сама обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що ця адреса проживання для неї не є актуальною, оскільки там вона мешкала лише тимчасово у своїх знайомих, за їх відсутності, до події арешту обвинуваченої. По-друге, в судовому засіданні обвинувачена назвала адресу проживання своєї матері ( АДРЕСА_3 ) для можливого відбування домашнього арешту, однак стороною захисту не надано до суду жодних відомостей про згоду власника житла на відбування обвинуваченою запобіжного заходу в такому житлі.

Крім того, суд враховує, що згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 червня 2024 року у справі № 552/3066/17 було змінено вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року, зокрема, зазначено, що вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання, призначеного судом за ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією 1/2 частини належного особистого майна.

Таким чином, клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, враховуючи суспільну небезпечність таких злочинів та серйозність висунутого обвинувачення, а також встановлені судом ризики, які мають реальний характер, отже, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу буде недостатнім засобом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Тому, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченій альтернативного запобіжного заходу і не визначає розмір застави.

Таким чином, на теперішній час клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , суд зазначає про таке.

06 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави своєю ухвалою обрав обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби на строк 2 (два) місяці, а саме до 05 серпня 2025 року включно; заборонив обвинуваченому з 20:00 год до 06:00 год наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (крім перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як інваліду 1 групи, яка потребує стороннього догляду, та її супровіду до медичних закладів).

Надалі ухвалою суду від 30 липня 2025 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 26 вересня 2025 року включно.

22 вересня 2025 року суд продовжив строк дії вказаного запобіжного заходу, обраного ОСОБА_6 до 19 листопада 2025 року.

При розгляді клопотання прокурора щодо продовження вищевказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , суд вважає, що вказані прокурором ризики є доведеними, на теперішній час не змінилися, продовжують існувати та їх вагомість не зменшилася, і такі ризики виправдовують застосування до особи домашнього арешту з огляду на таке.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення найбільш суспільно небезпечного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Зокрема, суд вважає, що прокурор довів наявність на теперішній час наступних ризиків: обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення з огляду на таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

При цьому воєнний стан, запроваджений в Україні, а також фактичні бойові дії на значній території України за цих обставин самі по собі є достатніми для висновку, що ризики існують, а жоден інший запобіжний захід не зможе їм запобігти.

Також суд враховує, що кримінальне провадження направлено на новий розгляд судом першої інстанції, який відбувається спочатку, на теперішній час судовий розгляд цього кримінального провадження по суті не розпочато, триває підготовче провадження, допит свідків у кримінальному провадженні суд не здійснював, письмові, речові та інші докази також не досліджувалися у судовому засіданні.

Таким чином, є вагомі та достатні підстави вважати, що обвинувачений, якому стороною обвинувачення інкриміновано, зокрема, вчинення особливо тяжких злочинів, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та (або) вчинити інше кримінальне правопорушення, і такі ризики не були спростовані у судовому засіданні.

Вказані вище обставини є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк 2 (два) місяці.

Своєю чергою, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, а також доглядає за матір`ю похилого віку, яка є особою з інвалідністю 1 групи, хворіє та потребує стороннього догляду. Відомостей щодо протилежного прокурором у судовому засіданні не надано.

З огляду на вказані обставини, суд вважає необхідним зробити застереження щодо умов відбування запобіжного заходу обвинуваченим, а саме надавши йому можливість залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у виняткових випадках перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як особі з інвалідністю 1 групи, яка потребує стороннього догляду, а також її супроводу до медичних закладів для надання відповідних медичних послуг.

Вказані обставини були враховані під час обрання запобіжного заходу цьому обвинуваченому в ухвалі суду від 06 червня 2025 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити на 2 (два) місяці строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного щодо ОСОБА_6 , а також строк покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на теперішній час буде необхідним і достатнім для запобігання встановленим ризикам і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, клопотання прокурора необхідно задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22, 132, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 194, 314-316, 369-372, 376, 379 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій ОСОБА_7 , задовольнити.

Продовжити до 15 січня 2026 року включно строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити до 15 січня 2026 року включно строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 з 22:00 год до 06:00 год наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (крім перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як інваліду 1 групи, яка потребує стороннього догляду, та її супровіду до медичних закладів).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися з міста Полтави без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні без дозволу суду.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків до 15 січня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» в частині запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , направити на адресу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке зобов`язати поставити обвинуваченого ОСОБА_6 на відповідний облік, про що повідомити суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині обраних запобіжних заходів та в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1