Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/144/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 402/1562/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Ульяновського району, Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, українця, громадянина України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, який має на утриманні двох дітей, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який не має судимості

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146 та частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України,

строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 лютого 2026 року включно,

Інші учасники судового розгляду:

захисник адвокат - ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Благовіщенського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000375 від 30.07.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , частиною 2 статті 146 та частиною 3 статті 289 КК України.

Ухвалою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22 лютого 2026 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід із покладенням обов`язків.

Зазначає, що судом не враховано стан здоров`я обвинуваченого, отримання травм пов`язаних із захистом Батьківщини. Вказує на погіршення стану здоров`я.

Просить врахувати, що вину визнав в повному обсязі, має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику за місцем проживання та із військової частини, активно співпрацював з органами досудового розслідування, не переховувався від слідства та є УБД.

До початку розгляду апеляційної скарги обвинуваченого прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі прокурора, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Колегія суддів встановила, що районним судом дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак приймається до уваги наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, судом першої інстанції здійснюється судове слідство у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146, ч.3 ст.289 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Дійсно, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, суворість покарання, що може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 , який це усвідомлює, можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду. Втім, зауважується, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні

(«Ноймайстер проти Австрії»).

Також, можливо допустити наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та потерпілого, але даний ризик може бути попереджений застосуванням стосовно ОСОБА_6 відповідних заборон щодо спілкування з іншими учасниками кримінального провадження на підставі положень ст. 194 КПК України.

І у разі порушення обвинуваченим таких заборон, наявності від учасників кримінального провадження відповідних скарг, заяв вказане розцінюватиметься як порушення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і стане підставою для застосування щодо обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою).

Відповідно до ст. 178 КПК України врахуванню підлягають такі обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 згідно ст.89 КК України такий, що не має судимості, відповідно до долученої в судовому засіданні довідки Філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях Кропивницької міської медичної частини №14 наявність неконсолідованого перелому стегна на межі середньої та нижньої третини кістки, відмічається кістковий дефект правої стегнової кістки. Реабілітаційне лікування в медичній частині СІЗО не має можливості. Рековмедовано оперативне лікування видалення спейса з кістковою пластиною з кістковою пластиною в плановому порядку в умовах відділення гнійної травматології.

В судовому засіданні обвинуваченим зазначено, що він потребує оперативного лікування, що в умовах СІЗО не можливо.

ОСОБА_6 зазначив, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає в повному обсязі, ухилятись від суду, впливати на свідків та потерпілого намірів не має.

З огляду на наведене, доводи обвинуваченого при розгляді апеляційної скарги про те, щодо необхідності оперативного лікування знайшли підтвердження.

Крім того, під час апеляційного розгляду знайшли підтвердження посилання обвинуваченого на те, що в умовах тримання під вартою ОСОБА_6 неможливо забезпечити належне лікування.

При цьому апеляційний суд враховує, що продовження тримання під вартою особи з погіршенням стану здоров`я без можливості забезпечення належного лікування порушує ст. 3 Конвенції.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (цілодобово) та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В той же час, Європейський суд з прав людини у рішенні «Манчіні проти Італії» зробив висновок про те, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Покладення ж на обвинуваченого ОСОБА_6 ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційних скарг захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги визнані такими, що заслуговують на увагу, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 року- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , до 22 лютого 2026 року з можливістю відвідання медичного закладу.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- за погодженням з прокурором та судом відвідувати медичні заклади та установи;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 передати для виконання підрозділу поліції за її місцем проживання - АДРЕСА_2 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків визначити до 22.02.2026 включно.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно, в залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду, зобов`язавши негайно прибути по адресі місця свого проживання, де обвинувачений має перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4