Справа 688/1166/25
№ 1-кп/688/128/25
Ухвала

про продовження запобіжного заходу

25 вересня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000137 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України,

встановив:

Історія провадження.

18.03.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні. Підготовче судове засідання призначене на 19.03.2025.

19.03.2025суд призначив справу до судового розгляду на 27.03.2025, продовжив обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, зобов`язав Шепетівський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області скласти та подати суду досудову доповідь щодо ОСОБА_4 .

Розгляд справи відкладався на 06.05.2025 у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікуванні.

29.04.2025 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який вступив у справу на підставі угоди про надання правничої допомоги, про ознайомлення з матеріалами справи.

За клопотанням захисника ОСОБА_5 розгляд справи відкладався на 22.05.2025 та 05.06.2025.

05.06.2025 суд призначив комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручив експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

За клопотанням прокурора від 31.07.2025 суд продовжив обвинуваченій ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

01.09.2025 до суду надійшов висновок експерта. Розгляд справи призначений на 23.09.2025. 23.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 .

Зміст клопотання про продовження запобіжного заходу, позиція сторін.

Після допиту обвинуваченої ОСОБА_4 , перед оголошенням перерви у зв`язку з завершенням часу відведеного для розгляду справи (робочого часу), прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Клопотання мотивоване тим, що 28.09.2025 закінчується, встановлений судом строк тримання обвинуваченої під вартою, з об`єктивних причин справа не може бути розглянута у вказаний строк, ризики, визначені ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу, не зменшились, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.

Вважає, що обвинувачена ОСОБА_6 , може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки у ході досудового розслідування встановлено, що вступила у злочинну змову, із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, направлену на вчинення умисного знищення майна органів державної влади, місцевого самоврядування та підприємств, розташованих на території м. Шепетівка Хмельницькій області, що повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом обшуку проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 із відеозаписом до нього, протоколами огляду речових доказів. Обвинувачена ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки встановлено, що ОСОБА_6 мала намір після вчинення ряду кримінальних правопорушень залишити територію України. Окрім того, ОСОБА_6 не заміжня, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не має міцних соціальних зв`язків, не працює. Обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження особу, яка організувала вчинення вказаного кримінального правопорушення, підбурила ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, була пособником вчинення останнього, не встановлено. Також, у разі визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, не виключається, що з метою уникнення вказаного покарання, у випадку не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_6 , остання, усвідомлюючи усю суворість потенційного покарання, може покинути своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник обвинуваченої вважає, що ризики, які враховувалися під час обрання запобіжного заходу відпали.

Застосоване законодавство.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог п.п.1,3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою, з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Волосюк проти України», «Ілійков проти Болгарії») сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Оцінка та мотиви суду

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в умисному пошкодженні майна, вчиненого шляхом підпалу. Діянню надана правова кваліфікація за ч.2 ст. 194 КК України. Таким чином, кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються ОСОБА_4 за ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд враховує таке.

При вирішенні питання про існування ризику переховування від суду та втечі, враховуючи доводи прокурора, суд вважає, що такі ризики є досить вірогідними. Також суд зазначає, що є обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченою, оскільки обставини, що враховувалися судом під час обрання та під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду клопотання не змінилися, підстав для застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Клопотання про продовження дії запобіжного заходу розглядається у судовому засіданні, суд не досліджував письмові докази, не допитав свідків обвинувачення та представника потерпілого.

При оцінці можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушать покладені на них процесуальні обов`язки чи здійснять одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Прокурор довів, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу не зменшилися, що дає підстави для продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, в т.ч. щодо участі у судовому розгляді, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 на 60 днів,

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

При вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається в межах до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу з часом зменшуються, визнав необхідним визначити заставу у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн.

Керуючись ст.ст.9, 177, 178, 183, 197, 372,395 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, обраного обвинуваченій ОСОБА_4 задовольнити.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 22.11.2025 включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 121 120 грн.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

а) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, за першим викликом;

б) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора, суду;

в) повідомляти прокурора або суд про зміну місця проживання;

д) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В справі оголосити перерву до 10 год 00 хв. 22.10.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів із дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7