У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному п14.10.2025ровадженні №0000076 від 23.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000076 від 23.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000076 від 23.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як зазначено в клопотанні, у період з лютого 2024 року по теперішній час ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 використовуючи як прикриття господарську діяльність юридичної особи ТОВ «Експосервіс Україна» діючи за попередньою змовою, організували на території Солом`янського району міста Києва протиправну схему отримання грошових коштів за незаконний перетин державного кордону України осіб чоловічої статті призовного віку.

Вищевказані особи надають засоби та усувають перешкоди до незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом оформлення документів таким особам для відвідування спеціалізованих міжнародних виставок для підприємців за межами України за грошову винагороду в розмірі від 5000 до 10000 доларів США, в залежності від терміну виїзду за кордон України та інших умов.

Також в ході обговорення такого механізму із зацікавленими особами акцентується увага на можливості неповернення осіб на територію України, що дає підстави стверджувати про протиправний характер подібної діяльності.

Після підбору кандидатів для незаконного перетину державного кордону України, вищевказані особи формують список осіб та супроводжують подальше документальне оформлення пакету документів. Після чого сформований пакет документів ОСОБА_4 направляє до Всеукраїнського громадського об`єднання «Українська аграрна конференція» (далі УАК), де з керівником організаційного відділу ОСОБА_11 , погоджує та звіряє надані документи, після чого остання готує лист за підписом генерального директора УАК ОСОБА_12 .

Надалі, після підписання такого листа ОСОБА_11 , передає його ОСОБА_4 , а останній відвозить його до головного спеціаліста Департаменту взаємодії з експортерами та просування експорту Міністерства економіки України ОСОБА_13 , яка в подальшому отримує винагороду від ОСОБА_4 , за прискорення підписання листа, що надає дозвіл особам на виїзд за кодон України.

У зв`язку із цим,15.09.2025 у рамках вказаного кримінального провадженняза місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук.

У ході проведення обшуку за вказаною адресою було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Nokia серійний НОМЕР_1 , серійний НОМЕР_2 який поміщено до спец пакету «Національної поліції України».

15.09.2025 постановою слідчого вилучений мобільний телефон було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000076 від 23.05.2025.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначене майно може бути відчужене його власником з метою приховання слідів вчинення кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний мобільний телефон.

До суду прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, та враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

З матеріалів клопотання убачається, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000076 від 23.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.09.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході проведення якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Nokia серійний НОМЕР_1 , серійний НОМЕР_2 який поміщено до спец пакету «Національної поліції України».

Згідно з постановою слідчого від 15.09.2025 вилучений мобільний телефон визначено речовим доказом у кримінальному провадженні №0000076 від 23.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку накладення арешту на майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст.7, 26, 98, 170-173, 175, 369, 372, 376 КПК України, слідчий судя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході проведення обшуку 15.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Nokia серійний номер 1-НОМЕР_4, серійний номер НОМЕР_3 , який запаковано до спеціального пакету «Національної поліції України».

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1