Справа № 646/6382/25
№ провадження 1-кп/646/1353/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за №0000358 від 05.04.2025 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньо-технічною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.01.2016 Комінтернівським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік; 18.08.2016 ухвалою Комінтернівським районним судом міста Харкова, направлений для відбування покарання, звільнений 15.09.2017 з ДУ «Хролівський виправний центр (№ 140)» умовно-достроково на невідбутий термін 3 місяці 2 дні,

- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , після, відбуття покарання у виді обмеження волі та звільнення умовно-достроково, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та під час дії воєнного стану, поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався, вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин.

Так, у період часу приблизно з 17:00 год. по 18:00 год. 04.04.2025, обвинувачений перебував на території Основ`янського району міста Харкова, в приміщенні житлового будинку № 11 по вулиці Волинській разом зі потерпілим ОСОБА_5 та іншими особами, під час бесіди з якими побачив в іншій кімнаті належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Мах, яким вирішив таємно заволодіти.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, обвинувачений, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до столу, на якому лежав мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах» вартістю 26491 гри. 67 коп. та заволодів останнім, після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи, майнову шкоду в сумі 26491 грн. 67 коп.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , 17.05.2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебував па території Основ`янського району м. Харкова поблизу будинку № 26 по вулиці Павла Тичини (Валдайській) у місті Харкові, де побачив раніше малознайомого потерпілого ОСОБА_6 , та діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжувався, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та вступив з останнім в розмову, в ході якої почав поводити себе агресивно і, стоячи навпроти потерпілого на відстані витягнутої руки, наніс йому один удар правою рукою в ліву надбрівну ділянку обличчя, що є легким тілесним ушкодженням, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, тобто застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю.

Надалі обвинувачений, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, наніс ще не менше 5-ти ударів своїми верхніми та нижніми кінцівками по тулубу та не менше 5-ти ударів своїми верхніми та нижніми кінцівками по голові потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на землі, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на обличчі, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Далі, обвинувачений, діючи умисно, користуючись тим, що потерпілій перестав чинити опір, дістав з лівої кишені штанів, у які був одягнений потерпілий ОСОБА_8 , мобільний телефон марки Samsung J7 neo, вартістю 71З гривень 00 копійок, військовий квиток у вигляді книжки, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності, після чого, з місця події зник, маючи можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, тим самим обвинувачений, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, застосувавши до потерпілого ОСОБА_6 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито викрав належне йому майно, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 713 грн. 00 коп.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , своєї провини в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не визнав, пояснивши, що дійсно в пошуках ОСОБА_9 , зайшов до будинку по вул. Волинській м. Харкова, в якому вживали та продавали наркотичні засоби, де побачив ОСОБА_10 . Оскільки йому здалося, що ОСОБА_11 є неповнолітній, вигнав його з приміщення будинку. Телефон, який належить потерпілому не бачив та не брав.

Смеречинського ОСОБА_12 , зустрів біля його будинку. Так як ОСОБА_12 заборгував йому гроші, став вимагати їх, при цьому, схопив його ззаду на капюшон та став трясти. Ударів ОСОБА_12 не наносив. Потерпілий сам віддав мобільний телефон в якості застави за наявний борг.

Захисник, адвокат ОСОБА_7 , підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, вважає доцільним дослідження письмових

доказів по кримінальному провадженню, а також матеріалів які характеризують обвинуваченого як особистість та необхідні для прийняття процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в квітні 2025 гуляв з другом ОСОБА_13 . Коли сів мобільний телефон, ОСОБА_13 запропонував зайти до його знайомих та зарядити телефон. Прийшовши до приватного будинку, поставив мобільний телефон на зарядку. В кімнаті, окрім них, знаходилось десь чотири чоловіки. Скільки було чоловік в інших кімнатах не знає. Через деякий час, до кімнати зайшов обвинувачений, який став вимагати в агресивній формі залишити будинок. При цьому в руках у обвинуваченого побачив ніж. З обвинуваченим виник конфлікт. Присутні в конфлікт не втручалися. В ході конфлікту, разом з ОСОБА_13 покинули територію домоволодіння, при цьому вимагав від обвинуваченого повернути, залишений в будинку телефон, на що він відмовився. Коли вийшли через хвіртку домоволодіння, зайшли за паркан та стали чекати моменту, щоб повернутися до будинку і забрати телефон. Страх, агресивна манера обвинуваченого та наявність ножа, стали причиною по якій не між повернутися за телефоном. Через годину, з будинку вийшов обвинувачений та пішов у протилежному напрямку по вулиці, як зрозуміли, до магазину. Повернувшись до хвіртки, ОСОБА_13 , через паркан, попросив хлопця, щоб повернули мобільний телефон, на що хлопець відповів, що обвинувачений забрав мобільний телефон потерпілого і той може про нього забути. В цей час побачив патрульну машину, підійшовши до працівників поліції розповів про крадіжку телефону, на що поліцейські запропонували зателефонувати на «102» та повідомити про подію, що і зробив. Коли приїхав інший патруль, пояснив ситуацію, на що співробітники поліції запропонували проїхати до відділку поліції де відібрали пояснення. В ході досудового розслідування, був попитаний в якості потерпілого, також проводили впізнання обвинуваченого за фотознімками. Через місяць, повернули мобільний телефон. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 17.05.2025 знаходився біля дому на парковці зі своїм знайомим ОСОБА_14 . Обвинувачений був зі своїми знайомими. Обвинувачений став вимагати 2000грн., за нібито викрадений телефон. Пояснював, що ніякого телефону не брав, на що обвинувачений наніс удар кулаком в обличчя, від якого впав на землю. При падінні, з кишені випав мобільний телефон, який обвинувачений забрав собі. Коли знаходився на землі, гукав про допомогу, при цьому обвинувачений продовжував наносити удари руками та ногами по тулубу та голові. Потім, обвинувачений зі своїми друзями, затягли потерпілого до квартири на 8 поверсі будинку, де обвинувачений продовжив наносити удари рукояткою ножа. В квартирі, забрав військовий квіток. Вважає дії обвинуваченого небезпечними. Мобільний телефон не повернули. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

ІІІ. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.

3.1 У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення по епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2025, відповідно до якого, серед пред`явлених фотознімків, потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу на фото № 2, яка 04.04.2025 вчинила крадіжку мобільного телефону. З наданої довідки до зазначеного протоколу вбачається, що на знімку під № 2 зображений ОСОБА_3 (а.с.137-140);

Видатковою накладною № 1427 та гарантійним талоном, які визнані речовим доказом, відповідно до постанови від 05.04.2025, підтверджений факт придбання мобільного телефону «iPhone 13 Pro Мах» (а.с.141-143);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2025, відповідно до якого, серед пред`явлених фотознімків, свідок ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 1, яка 06.04.2025 принесла на ремонт мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах». З наданої довідки до зазначеного протоколу вбачається, що на знімку під № 1 зображений ОСОБА_3 (а.с.144-146);

З протоколу огляду місцевості від 11.04.2025, вбачається, що в приміщенні ВП № 1 ХРУП № 1 в Харківській області ОСОБА_15 , передав співробітникам поліції мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах», який йому для ремонту приніс молодий чоловік на ім`я ОСОБА_16 );

Постановою про визнання предметів речовими доказами та передачі їх на зберігання від 11.04.2025, мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах» визнаний речовим доказом та переданий під розписку про зберігання ОСОБА_5 (а.с.152-154);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2025, відповідно до якого, серед пред`явлених фотознімків, свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фото № 2, яка 04.04.2025 показав свідку мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах» та повідомив, що вкрав його по вул.Волинській м.Харкова. З наданої довідки до зазначеного протоколу вбачається, що на знімку під № 2 зображений ОСОБА_3 (а.с.157-160);

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/8962-ТВ від 11.04.2025, ринкова вартість мобільного телефону «iPhone 13 Pro Мах 256ГБ» зеленого кольору, який був придбаний в бувшому у використанні стані 31.03.2024, знаходився без внутрішніх та зовнішніх пошкоджень, станом на 04.04.2025, становить 26491,67грн. (а.с.165-172);

3.2. У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення по епізоду відкритого викрадення чужого майна.

Копією військового квітка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 (а.с.188,189);

Чек № від 15.05.2025, товарний чек № 335-0000921 від 15.05.2025, підтверджують факт продажу мобільного телефона марки Samsung J7 neo (192-194);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2025, відповідно до якого, серед пред`явлених фотознімків, потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу на фото № 3, яка 17.05.2025 здійснила на нього напад та заволоділа його мобільним телефоном та військовим квитком. З наданої довідки вбачається, що на знімку під № 3 зображений ОСОБА_3 (а.с.195-197);

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.05.2025 з наданими до нього фототаблицями, об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , на якій, зі слів ОСОБА_6 , йому, особою на ім`я ОСОБА_18 , були нанесені тілесні ушкодження. В ході нанесення тілесних ушкоджень, нападник заволодів мобільним телефоном потерпілого, а після того, як потерпілого затягли до під`їзду, продовжили наносити тілесні ушкодження (а.с.198-203);

Постановою про визнання предметів речовими доказами та передачі їх на зберігання від 19.05.2025, предмет схожий на пістолет з написом «W6 Cl1 2/6872АТ», який поміщено до картонної коробки та опечатано належним чином; мобільний телефон ТМ «Хіоmі» Іmеі 1: НОМЕР_2 , Imei 2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , поміщено до сейф-пакету № SUD2008504 та належним чином опечатано; мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy J7 Neo», Imei l: НОМЕР_5 , Imei 2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який поміщено до сейф-пакету № WAR1247121 та належним чином опечатано; військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , поміщено до сейф-пакету №WAR0069131 та належним чином опечатано, визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 .ХРУП № 1 ГУ НТІ в Харківській області (а.с.211-213);

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/12295-ТВ від 27.05.2025, ринкова вартість мобільного телефона «Samsung Galaxy J7 Neo Duos 16GB Black (SM-J701FZKDSEK)», придбаний 15.05.2025 в ломбарді, без пошкоджень, на момент скоєння правопорушення, станом на 17.05.2025, за умов, вказаних в дослідницькій частині, становить 713,00грн. (а.с.214-220);

З висновку експерта № СЕ-19/121-25/12632-БЛ від 26.05.2025, вбачається, що наданий

на дослідження об`єкт є газобалонним пневматичним пістолетом моделі «WG СП» калібру 4,5 мм, заводський номер - « НОМЕР_8 », призначеним для стрільби сферичними кулями діаметром 4,5 мм для пневматичної зброї та до категорії вогнепальної зброї не відноситься.

Відповісти на питання стосовно придатності для використання за призначенням наданого на дослідження пістолету, в представленому на дослідження стані (без балону) не виявляється можливим.

Наданий на дослідження пістолет виготовлено промисловим способом (Тайвань).

Надані на дослідження деталі до зброї є газобалонним пневматичним пістолетом моделі «WG СП» калібру 4,5 мм, заводський номер - « НОМЕР_8 », призначеним для стрільби сферичними кулями діаметром 4,5 мм для пневматичної зброї в стані неповного розбору.

Після складання, надані на дослідження об`єкти становлять газобалонний пневматичний пістолет моделі «WG СП» калібру 4,5 мм, заводський номер - « НОМЕР_8 », призначеним для стрільби сферичними кулями діаметром 4,5 мм для пневматичної зброї та до категорії вогнепальної зброї не відноситься (а.с.242-247);

В ході проведення судово-медичної експертизи № 09-844/2026 освідуваного, експертом зазначено, що у гр-на ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження:

Забійні рани на обличчі, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані за 7-10 діб до проведення судово-медичної експертизи.

За ступенем тяжкості:

Забійні рани на обличчі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Покази гр-на ОСОБА_6 на які він посилається в ході допиту в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень у гр-на ОСОБА_6 (а.с.249-250);

В ході проведення слідчого експерименту, відеоматеріал якого було відтворено в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_6 , пояснив та вказав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , та заволодіння останнім мобільним телефоном потерпілого, що підтверджується протоколом від 25.04.2025(а.с.25-30 т.2).

3.3. Також у судовому засіданні були допитані свідки обвинувачення, а саме:

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає з квітня-травня 2025. В день події, гуляли компанією з 7 чоловік, серед яких був обвинувачений та потерпілий ОСОБА_6 та вирішили піти до дому до потерпілого. По ходу руху, між обвинуваченим та потерпілим виникла словесна сварка по причині того, що потерпілий мав грошовий борг перед обвинуваченим. Тримаючи потерпілого за шию обвинувачений вдарив його, на що потерпілий злякався та став кричати «Допоможіть». Свідка, її знайомий, відвів в сторону, де на відстані бачила як обвинувачений потерпілому наносив удари, при цьому потерпілий падав на землю. Вважає, що з боку обвинуваченого на потерпілого був примус та фізичний вплив. У потерпілого була барсетка, з якої, коли він падав на землю, випал мобільний телефон та військовий квіток. Хтось із присутніх, підняв телефон. Оскільки потерпілий кричав, щоб не привертати увагу, його затягли до під`їзду його будинку, та затягли до ліфту і поїхали. Так як залишилася на першому поверсі, не знає на який поверх всі інші поїхали.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що у квітні 2025 з обвинуваченим розпивали слабоалкогольні напої. Домовилися зустрітися в вечері, так як обвинувачений пообіцяв повернути свідку борг. У вечері, приблизно о 19.00год., зустрівся з обвинуваченим, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений повідомив, що знаходячись по вул. Волинській, у неповнолітнього, в ході конфлікту, забрав мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах», після продажу якого, поверне свідку борг. Раніше знав обвинуваченого, він декілька разів був вдома у свідка.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що на весні 2025 знаходився на своєму робочому місті інтернет кафе «Імперія», коли поступив на ремонт мобільний телефон 13 й айфон. Пам`ятає, що телефон приніс чоловік на ім`я « ОСОБА_18 ». Чоловік був невисокого зросту, худорлявий, темне волосся. Не може сказати був це обвинувачений, чи інша особа, однак свої покази, а також процесуальні дії, які проводили за його участю на стадії досудового розслідування підтримує. Так як мова йшла про ремонт, а не про реалізацію, не запитував чоловіка про належність йому цього мобільного телефона. Обвинуваченого бачив на районі, де проживає. Через 3-4 дні видав зазначений мобільний телефон працівникам поліції.

ІV. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій за законом України про кримінальну відповідальність.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх осіб, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази, надані учасниками кримінального провадження.

Суд визнає здобуті по даному кримінальному провадженню докази належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Аналізуючи всі дослідженні письмові докази, а також покази потерпілого ОСОБА_5 який підтвердив, той факт, що за незалежних від нього причин, вибув з використання мобільний телефон, яким в подальшому заволодів обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив, що обвинувачений без дозволу, потерпілого у його присутності, заволодів належним йому мобільним телефоном та військовим квитком, при цьому наніс потерпілому тілесні ушкодження. На вимогу потерпілого, щодо повернення потерпілому належного йому телефону та документів, не реагував, та в подальшому розпорядився даним телефоном на свій розсуд.

Пояснення потерпілих та свідків є стабільними, логічними та послідовними і не вірити їм у суду не має підстав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про їх належність та допустимість, і у своїй сукупності докази упевнюють суд у винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів за вищевказаних обставин.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Обвинувачений вчинив злочини з прямим умислом направлений на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна, здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Крім того, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 10 "Про судову практику у справах про злочин проти власності", грабіж як злочин проти власності (стаття 186 КК) - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Таким чином в судовому засіданні, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідження письмових доказів, відтворення відеоматеріалу знайшло своє підтвердження те, що обвинувачений мав умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого, який усвідомлював противоправний характер дій обвинуваченого, вимагав від обвинуваченого повернути потерпілому належне його майно, однак обвинувачений усвідомлюючи неправомірність своїх дій, бажав їх настання та заволодівши належним потерпілому майном в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Кваліфікуючою ознакою відкритого викрадення чужого майна (грабіж), є вчинення злочину повторно.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення майна.

Кваліфікуючою ознакою кримінальних правопорушень, є вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

Аналізуючи всі дослідженні письмові докази, покази потерпілих, а також покази свідків, які є послідовними, стабільними та логічними, у зв`язку з чим не вірити їм у суду не має підстав, дійшов висновку про їх належність та допустимість, і у своїй сукупності докази упевнюють суд у винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів за вищевказаних обставин, у зв`язку з чим не визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні кримінальних правопорушень, суд розцінює як обрану ним позицію захисту. Зазначені вище докази є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого, суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Таким чином суд вважає обвинуваченого ОСОБА_3 винним у таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ст.185 ч.4 КК України.

Також суд вважає обвинуваченого ОСОБА_3 винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ст.186 ч.4 КК України.

V. Мотиви призначення покарання.

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставини, як пом`якшують так і обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не знаходиться, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 та ч. 4 ст.186 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти основ власності, конкретні обставини та наслідки, особу винного, те, що він був судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не стала, що у свою чергу, свідчить про асоціальний спосіб життя обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкцій передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч.4 ст.186 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, спів-розмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст..100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт на тимчасово вилучено майно скасувати.

Запобіжний захід в межах даного кримінального правопорушення не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні:

- за ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі;

- за ст.186 ч.4 КК України восьми років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше обраний, у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з 17.05.2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 17.05.2025року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1782,80 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи від 11.04.2025, 1782,80 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи від 27.05.2025 та 1782,80 грн. за судову експертизу зброї від 17.05.2025.

Речові докази по справі: мобільний телефон «iPhone 13 Pro Мах» передати в розпорядження ОСОБА_5 ; предмет схожий на пістолет з написом «W6 C11 2/6872АТ», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знищіти; мобільний телефон ТМ «Xiomi» Imei l: НОМЕР_2 , Imei 2: НОМЕР_9 , з сім-картою НОМЕР_4 , який знаходиться на зберігання в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області передати в розпорядження ОСОБА_3 ; мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy J7 Neo», Imei l: НОМЕР_5 , Imei 2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 ; військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні в камери зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області передати в розпорядження ОСОБА_6 .

Арешт на тимчасово вилучене майно скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в цей же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1