У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2

Встановив:

21 листопада 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2005 року його касаційну скаргу залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року без змін. Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 28 березня 2019 року вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року змінено та виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол явки з повинною ОСОБА_2 від 9 травня 2004 року, і іншій частині вирок залишено без змін.

Також ОСОБА_2 зазначає, що на цей час відносно нього мається дві ухвали, постановлені за результатами касаційного розгляду справи та залишається незрозумілим, коли саме вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року відносно нього набрав законної сили.

В ухвалі Полтавського апеляційного суду від 07.08.2005 року зазначено, що вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2025 року виконувався, а розпорядження про виконання обвинувального вироку від 24.02.2006 року, яке надійшло в установу попереднього ув`язнення02.03.2006 року не скасоване. Станом на момент подання заяви, яка є предметом розгляду цієї справи, належного розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 року, з урахуванням ухвали Верховного суду від 28.03.2019 року не видано, що порушує вимоги КПК України. Крім цього, в листах Полтавського апеляційного суду від 15.09.2025 та 16.09.2025 зазначено, що Полтавський апеляційний суд не уповноважений вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироку Апеляційного суду Полтавської області, тому зазначений суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо відкликання, скасування чи повторної видачі розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_2 прохає суд, у порядку ст. 537, 539 КПК України визнати незаконним та/або скасувати розпорядження суду від 24.02.2006 року у справі № 1-13/2005, яким було підтверджено нібито виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 року, оскільки воно суперечить вимогам КПК України та фактично не ґрунтується на законних підставах; видати нове розпорядження суду про виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 року у справі № 1-13/2005, з урахуванням ухвали колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28.03.2019; Зобов`язати відповідний орган виконання покарань привести виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 року у відповідність до ухвали Верховного Суду від 28.03.2019 року.

Ознайомившись із клопотання приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначенийчастиною другою статті 539 цього Кодексу,має правовирішувати такіпитання: 1)про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення відвідбування покарання; 2-1)про умовно-дострокове звільнення відвідбування покарання для проходження військової служби; 3)про заміну невідбутої частини покарання або покарання увиді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4)про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років ; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1)про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53,частини третьої статті 57,частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11)про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12)про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона небула засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4)про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.539 КПК України питання, які виникають під часта після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу абоустанови виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбаченихпунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),7-1,13-1,13-4, 14 частини першої статті 537цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок,- у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьої статті 57,частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу; 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5,8,9,13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу; 4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1,10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно дочастини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537,статті 538 цього Кодексу.

Судом установлено, що вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року набрав законної сили та видано розпорядження про його виконання.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що йому не зрозуміло коли саме вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 набрав законної сили, оскільки вказаний вирок двічі переглядався касаційною інстанцією у 2005 та 2019 роках.

Однак при цьому, він вважає розпорядження про виконання вироку незаконним і прохає його скасувати, після чого видати нове розпорядження і зобов`язання установу виконання покарань привести виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2025 року у відповідність до ухвали Верховного Суду від 28.03.2019 року.

Таким чином, фактично він оскаржує дії чи бездіяльність посадових осіб, які видали розпорядження у справі від 24.02.2006 року.

Кримінально - процесуальним законом визначено коло питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

З аналізу статті 537 КПК України та загалом КПК України вбачається, що кримінально-процесуальне законодавство не передбачає порядку вирішення питання судом щодо приведення у відповідність до вимог закону розпорядження про виконання вироку суду (скасування вже виданого розпорядження і видачу нового).

Згідно вимог ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкриття провадження за поданою заявою.

Керуючись ст. 26, 537,539 КПК України

Постановив:

У відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про визнання незаконним та/або скасування розпорядження суду від 24.02.2006 року у справі № 1-13/2005 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її підписання.

Суддя