КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділення № 4 слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Задоволено заяву ОСОБА_10 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на особисту поруку.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

_____________________________________________________________________________

Справа № 752/28578/25Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9380/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну (у разі наявності).

Строк дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді на підозрюваного ОСОБА_6 встановлено до 17.01.2026 включно.

Зобов`язано поручителя - ОСОБА_10 забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, а також за необхідності - доставити його до суду на першу про те вимогу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.01.2025.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не в повній мірі надав оцінку діям підозрюваного при вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не проаналізував та не надав оцінку наявним доказам та даним про особу підозрюваного, а також не в повній мірі враховував наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчим суддею не надано належної оцінки показанням потерпілого та свідків, допитаних в рамках даного кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, при розгляді клопотання слідчим суддею не враховано та не надано оцінки відповідям поручителя щодо способу забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зокрема, не враховано посаду та посадові обов`язки поручителя ОСОБА_10 , який зазначив, що він є військовим та знаходиться на службі в м. Ізюм, що свідчить про відсутність будь-якого впливу поручителя на підозрюваного.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, а також підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на належну процесуальну поведінку підозрюваного та ту обставину, що він має намір долучитися до лав Збройних Сил України.

Крім того, у судовому засіданні був присутній військовослужбовець 3 штурмової бригади - майор ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_6 має свідомий та добровільний намір долучитися до проходження служби та захисту держави у складі вказаної бригади. На даний час ОСОБА_6 вчиняє активні дії щодо підготовки документів, необхідних для мобілізації, проходить навчання та відповідну підготовку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003177, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2025 приблизно о 23:00 год., ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , де вони разом вживали спиртні напої.

19.11.2025 приблизно о 09:00 год. ОСОБА_14 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, що супроводжувалася обміном взаємних образливих висловлювань та швидко переросла в конфлікт, у ході якого в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_14 тяжкого тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, наніс ОСОБА_14 невизначену кількість ударів кулаками обох рук у ділянку тулуба.

Від отриманих ударів ОСОБА_14 втратив рівновагу та впав на підлогу, унаслідок чого став безпорадним та не мав можливості чинити будь-який опір.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 , який лежав на підлозі, та наніс йому ще невизначену кількість ударів ногами по тулубу, зокрема у ділянку грудної клітки та живота. Зазначені удари були нанесені багаторазово, мали значну силу та створили реальну небезпеку для життя потерпілого.

У подальшому, переконавшись у тому, що ОСОБА_14 не чинить опору та перебуває у безпорадному стані, ОСОБА_6 припинив завдавати удари.

Після цього, ОСОБА_14 , усвідомлюючи реальну загрозу для свого життя та здоров`я, з метою уникнення подальшого насильства з боку ОСОБА_6 , покинув приміщення квартири АДРЕСА_2 та вийшов на вулицю, звідки був госпіталізований до КНП «КМКЛ № 12» за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького, буд. 12-А.

Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: ЗТГК, перелому 5-7 ребер справа, забою-розриву правої легені, правобічного гемопневмотораксу, масивного підшкірної та міжм`язевої емфіземи тулуба, пневмомедіастинуму, пневмоперикарду.

Згідно даних протоколу затримання від 19.11.2025, цього ж дня затримано ОСОБА_6 у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

20.11.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

21.11.2025 начальник відділення № 4 слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим погодженого прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, задоволено заяву ОСОБА_10 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на особисту поруку, та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну (у разі наявності).

Строк дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді на підозрюваного ОСОБА_6 , визначено до 17.01.2026 включно.

Зобов`язано поручителя - ОСОБА_10 забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, а також за необхідності - доставити його до суду на першу про те вимогу.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 180 КПК України, собиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_16 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, станом на день розгляду клопотання органом досудового розслідування не в повній мірі доведено, що у кримінальному провадженні існують ризики непроцесуальної поведінки ОСОБА_6 , зокрема, можливості останнього переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, та продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, такого ступеня вірогідності, запобігти яким здатен лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що до суду надійшла заява штаб-сержанта 3 категорії 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 про передачу йому на поруки ОСОБА_6 . У поданій заяві ОСОБА_10 письмово зобов`язався про те, що він поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, зміст письмових зобов`язань поручителя ОСОБА_10 , слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та вважав, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді особистої поруки, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 180 КПК України переконався, що надані суду матеріали містять достатньо відомостей, які дають підстави вважати, що ОСОБА_10 як поручитель заслуговує на високій ступінь довіри. Крім того, поручителю ОСОБА_10 було роз`яснено , у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 та яке передбачене за нього законом покарання, а також йому були роз`ясненні обов`язки та наслідки їх невиконання. Поручитель під час судового розгляду підтвердив взяття на себе обов`язків та розуміння обсягу їх відповідальності та обов`язків як поручителів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід - у виді особистої поруки.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та тяжкості покарання за вказаний злочин, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки, який, на думку колегії суддів, співрозмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, самі по собі не є достатньою підставою для висновку про недостатність більш м`якого запобіжного заходу - у виді особистої поруки для запобігання вказаним ризикам.

Апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, добровільно звернувся до рекрутингового центра та має намір долучитися до лав Збройних Сил України, що підтвердив і представник військової частини під час апеляційного розгляду, враховуючи його вік та процесуальну поведінку, запобіжний захід у виді особистої поруки не зможе запобігти ризикам, які прокурор вважає доведеними.

Фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 з моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистої поруки, та спроб вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не надано.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 180, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3