печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року № 757/51676/23-к у кримінальному провадженні № 0000593 від 01.07.2022.

В обґрунтування клопотання влачник майна зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки він є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:5044, площею 0,055 га, а отже, земельна ділянка не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

У судовому засіданні представник клопотання підтримав та просив задовольнити.

Від слідчого надійшла заява про розгляд провадження за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечував, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 26.06.2014, до якого об`єднано кримінальне провадження № № 0000593 від 01.07.2022, а вказана ділянка визнана речовим доказом.

Вивчивши матеріали клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку представника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000593 від 01.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встанолюються обставини, під час яких 25.09.2008 службові особи Національного аграрного університету (на даний час Національний університет біоресурсів і природокористування України) під час засідання вченої ради, проголосували про надання згоди на вилучення 12 гектарів лісовкритих земель Боярської лісо-дослідної станції (Боярської ЛДС), яка являється відокремленим підрозділом цього навчального закладу, після чого вказані землі перейшли до земель комунальної форми власності Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

09.02.2010 головою Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_5 , на порушення ст. 150 Земельного Кодексу України, перевищуючи свої повноваження, видано Розпорядження № 660 «Про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки ДП «Боярська ЛДС» Національного університету біоресурсів і природокористування України та передачі її до земель запасу Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району».

Після чого, Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області прийнято рішення про передачу вказаних земельних ділянок у власність фізичним особам на підставі ст. 121 Земельного кодексу України, після чого відповідним площам були присвоєні кадастрові номери.

Земельні ділянки, які незаконно вилучені з державної форми власності та на які зареєстровано право приватної власності, перебували у постійному користуванні ВП НУБіП «Боярська ЛДС», що входить до складу Національного університету біоресурсів і природокористування України (Університет) на підставі державних актів на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 002654 від 25.06.2003 та ІІ-КВ № 002648 від 25.06.2003.

Крім того слідчий зазначає, що вказані реєстраційні дії були здійснені всупереч тому, що земельні ділянки згідно державних актів на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 002654 від 25.06.2003 та ІІ-КВ № 002648 від 25.06.2003 перебувають у користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України (НУБіП) на території Феодосіївської сільської територіальної громади Обухівського району Київської області та надані для ведення лісового господарства.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 13.02.2024 року № 757/51676/23-к у кримінальному провадженні № 0000593 від 01.07.2022 накладено арешт, зокрема, на майно ОСОБА_4 , а саме земельну ділянку із кадастровим номером: :04:007:5044, площею 0,055 га.

Так з ухвали вбачається, що, зокрема, зазначена земельна ділянка набута кримінально протиправним шляхом та є об`єктом кримінально-протиправних дій, тому постановою від 30.10.2023 земельні ділянки, зокрема, і земельна ділянка, яка належить ОСОБА_4 визнані речовими доказами.

Також з ували вбачається, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна відповідно до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Так, слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000022 від 26.06.2014 чи № 0000593 від 01.07.2022.

Також слідчим суддею встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.08.2014 року ОСОБА_4 придбав у громадянина ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:5044 площею 0,055 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 24, що підтверджується копією договору, долученою до матеріалів.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 27.08.2014 року за реєстровим № 3218, під час укладення якого нотаріусом перевірялися обсяг дієздатності учасників договору, наявність зареєстрованих прав продавця у державних реєстрах, а саме згідно відомостей державного земельного кадастру земельна ділянка не належала до лісового фонду, її цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення - для садівництва.

Також заявник вказує, що на земельній ділянці розташований садовий будинок загальною площею - 107,4 кв.м, який відчужувався одночасно з даною земельною ділянкою.

Встновлено, що 27.08.2014 року відповідно до нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу садового будинку ОСОБА_4 , придбав садовий будинок АДРЕСА_1 , тобто садовий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:007:5044, що підтверджується копією договору, долученою до матеріалів.

Також слідчий суддя бере до уваги доводи власника, що садовий будинок був збудований та введений в експлуатацію ще у 2014 році, право власності на будинок було зареєстроване за продавцем (ТОВ «Хочудом») 15.08.2014 року, про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 15.08.2014 року за індексним номером 25663422.

Таким чином слідчий суддя вважає, що заявником доведено, що вказані земельні ділянки набуто ОСОБА_4 у визначений законом спосіб, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Разом з тим, зазначені обставини органом досудового розслідування не спростовані.

П. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є добросовісним власником майна, набутим у встановленому законом порядку.

Окрім цього, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не має статусу підозрюваного та не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження або особою, яка в силу закону несе відповідальність за завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав для скасування арешту, з метою забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а також у зв`язку із відсутністю обгрунтованих підстав для його застосування, оскільки земельна ділянка набута у встановленому законом порядку, що слідчим чи прокурором не спростовано, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року по справі № 757/51676/23-к, а саме з:

нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:5044, площею 0,055 га, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1