Провадження № 11-сс/4823/40/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 12 березня 2026 року, без визначення розміру застави. Слідчий суддя зазначив, що зважаючи на обставини, які дають підстави вважати, що застосування запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, обраний підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити. Крім того, слідчим суддею враховано об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, з огляду на обсяг проведення необхідних слідчих та процесуальних дій.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 з метою надання можливості останньому проходити військову службу або ж застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або ж визначити йому розмір застави. Послався на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Апелянт вказує, що стороною обвинувачення не зазначено жодних обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також відсутні обставини, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30.06.2025 за №0000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

17 жовтня 2025 року о 13 год 10 хв, ОСОБА_8 був затриманий, на підставі ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

18.10.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 19 жовтня 2025 року, відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 грудня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.12.2025 підозрюваному ОСОБА_8 було продовжено строк його тримання під вартою до 18 січня 2026 року.

На підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 12.01.2026, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 5 (трьох) місяців, тобто до 18 березня 2026 року.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Отже, твердження захисника про необґрунтованість підозри є безпідставним, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі його визнання винуватим, може переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні та свідків.

Крім того, завершити досудове розслідування та направити до суду обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню неможливо у строк тримання під вартою, що залишився, внаслідок виняткової складності провадження.

А тому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження підозрюваному дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що сприятиме виконанню останнім процесуальних обов`язків, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам щодо підозрюваного ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні слідчого, та на відсутність доказів, які обґрунтовують подальше тримання його підзахисного під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

На час апеляційного розгляду наведені в ухвалі слідчого судді ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного не зникли та не зменшились, з урахуванням обсягу обвинувачення та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо необхідності визначення ОСОБА_8 розміру застави, є непереконливими, з наступних міркувань.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави, зокрема, у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на дискреційні повноваження слідчого судді при вирішенні питання про визначення розміру застави, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, що відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до ст.616 КПК України, у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім визначеного Законом переліку осіб, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду щодо залишення поза увагою клопотання сторони захисту про надання можливості ОСОБА_8 продовжити військову службу у лавах Збройних Сил України, оскільки дане питання повинно бути ініційовано перед слідчим суддею прокурором. Проте, у даному випадку такої ініціативи від прокурора не надійшло, так як на підставі постанови прокурора Прилуцької окружної прокуратури від 16.12.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження військової служби.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4