У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ірлява Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, перебуває в цивільному шлюбі, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією, на особливий період, гранатометник 3 відділення 1 взводу оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що 25.07.2023 солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 23.10.2025 у вечірній час, ОСОБА_4 спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_8 перебували за місцем спільного проживання у АДРЕСА_2 , проводячи дозвілля та розпиваючи спиртні напої. Близько 23.00 год. на подвір`я дворогосподарства, де перебували ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 прийшов двоюрідний брат ОСОБА_8 ОСОБА_9 , у якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 удар кулаком в область обличчя, від якого останній впав на землю та при падінні пошкодив собі ліву руку. Намагаючись викликати поліцію ОСОБА_4 побіг до будинку за мобільним телефоном і в цей час ОСОБА_9 наніс удар кулаком в область нижньої щелепи ОСОБА_8 , агресивно реагуючи на її зауваження з приводу його ( ОСОБА_9 ) поведінки. В свою чергу, ОСОБА_4 вибігши, з ножем в руках, на подвір`я дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, застосувавши розкладний ніж коричневого кольору, почав ним наносити ОСОБА_9 удари, нанісши не менше 3-х ударів ножем в район грудної клітини та тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді множинних колоторізаних ран грудної клітки із проникненням, пневмотораксу обох легень та колоторізаної рани поперекового відділу хребта. За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння.

Окрім цього в клопотанні зазначено про існування обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину, а також існування ризиків для кримінального провадження, зокрема того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, застосувавши домашній арешт.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001499 від 24.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

24.10.2025 ОСОБА_4 затримано порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованому підозрюваному кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема повідомлення про злочин, огляд місця події, показання свідків тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом з цим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик переховування підозрюваного від слідства та суду метою уникнення кримінальної відповідальності знайшов своє підтвердження, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості в суді.

Також, на думку слідчого судді, наявним є ризики незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження, зокрема на потерпілого та свідків, оскільки перебуваючи на волі такий може чинити психологічний тиск на таких, в тому числі й шляхом вмовлянь, погроз або підкупу, з метою зміни даних ними слідству показів, або надання ними неправдивих показань, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні й свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний перебуває в цивільному шлюбі, є військовослужбовцем, раніше несудимий.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому слідчий суддя вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають перебуванню такого в умовах тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В розглядуваному випадку орган досудового розслідування інкримінує підозрюваному вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме підозрює такого в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння, а тому підстав для визначення розміру застави, з урахуванням вищеописаних ризиків, слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.12.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1