Справа № 466/4731/24
Провадження № 1-кп/466/316/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001234 від 25.07.2023 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 24.07.2023, приблизно о 20:00 год., перебуваючи поряд з гаражем № НОМЕР_1 у обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «Явір», що по вул. Прилбицька, 61 у м. Львові у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно завдав йому декілька ударів дерев`яною палицею в область голови, правого плеча та по лівій руці, чим спричинив потерпілому згідно висновку судово-медичного експерта №254/23 від 15.09.2023 тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, садна в скроневій ділянці ліворуч, синця на передній поверхні правого плеча, та закритий багатофрагментарний перелом відростка ліктьової кістки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав, пояснив, що він станом на 2023 рік був головою у обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «Явір» ОСОБА_4 , як член товариства порушував статут товариства, викрадав електроенергію, торгував на території спиртним та розповсюджував серед учасників неправдиві плітки щодо нього, тому він, ОСОБА_5 приїхав до гаражу ОСОБА_4 на розмову. Коли зайшов в гараж він висловив обвинуваченому свої претензії, а останній будучи нетверезим спровокував конфлікт та перший намагався його побити вхопивши палку і він вимушений був захищатися внаслідок чого можливо двічі потерпілого вдарив тією ж палкою. Під час конфлікту він, ОСОБА_5 , втікав від ОСОБА_4 біжучи навколо свого автомобіля. Коли на місці події зібрались люди він сів в автомобіль і приїхав до охорони, а згодом його доставили додому. На другий день він звернувся до лікаря, а потім до сімейного і лікувався вдома. Тілесні ушкодження ОСОБА_4 наніс йому перше кулаком в обличчя, а згодом палкою по суглобах, руках, голові. Вважає, що ОСОБА_4 сам винен у конфлікті, а тому просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, факт вчинення злочинних дій та вина останнього у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно стверджується наведеними нижче зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 був головою кооперативу «Гаражне товариство «Явір». Він, ОСОБА_4 скаржився на дії ОСОБА_5 , як голови кооперативу. ОСОБА_5 не реагував на його, ОСОБА_4 заяви які стосувались фінансових питань кооперативу. Він, ОСОБА_4 роздавав відповідні заяви членам правління кооперативу.

24 липня 2023 року близько 20:00 год. ОСОБА_5 підїхав до його гаражу, відкрив двері, увірвався до гаражу з битою в руках та кричав до нього «що ти на мене брешеш» замахнувся і намагався вдарити по голові. Він, ОСОБА_4 підставив ліву руку на яку і прийшовся удар. З руки одразу пішла кров. Після цього ОСОБА_5 наносив йому інші удари по голові, руках та спині. Він, ОСОБА_4 схопив рукою палку, яку ОСОБА_5 тримав в руці і виштовхнув останнього, після чого ОСОБА_5 зачепився за поріг, і вони удвох впали на землю. Лежачи на землі він намагався вирвати палку, однак йому це не вдалося. ОСОБА_5 від нього звільнився, сів у свій автомобіль, яким приїхав і поїхав в невідомому напрямку. Згодом йому, ОСОБА_4 , хтось з людей, що підбігли на місце події викликали швидку допомогу яка за хвилин 20 приїхала та доставила його у лікарню на вул. Топольну. Дорогою до лікарні він давав пояснення як все було працівнику поліції. В лікарні встановили перелом руки та провели операцію поставивши у місці перелому металеву пластину. Зазначений конфлікт на місці тривав може до 2-х хвилин. В той час коли він з ОСОБА_5 лежали на землі, до них підійшов сусід по гаражу зі своїм знайомим. Інших людей під час конфлікту на місці не було.

Вважає, що ОСОБА_5 умисно, через його позицію щодо зловживань у кооперативі, мав намір жорстоко його побити, а тому просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 що він з товаришем ОСОБА_9 були у гаражі, який знаходиться п`ятим від гаражу ОСОБА_4 у тій самій лінії. Вони з ОСОБА_9 сиділи в гаражі і випивали. Коли почули крики вийшли і побачили, що двоє осіб валялися на землі і билися. Вони підійшли до них та намагалися словесно зупинити бійку. Він, сідок бійку бачив тоді, коли двоє людей вже були на землі і катулялися. Конфлікт тривав одну або дві хвилини. Коли бійка закінчилась ОСОБА_4 залишився біля свого гаражу та сказав їм що в нього щось з рукою і він перемотав руку та викликав швидку допомогу. Коли саме це мало місце, точну дату та час свідок не пам`ятає. Предметів, як палка в чиїхось руках під час цього конфлікту він не бачив. Інших очевидців події в той час не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працював охоронником кооперативу «Гаражне товариство «Явір». У день конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він здійснював обхід територією і по бачив як ОСОБА_4 стояв, а ОСОБА_5 лежав на землі. Так як ніхто за допомогу не просив він пішов на місце чергування. Не вважав за необхідне втручатись. Знає, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були неприязні відносини через претензії ОСОБА_4 до ОСОБА_5 як керівника кооперативу. Він, свідок, безпосередньо самої бійки не бачив. Згодом на територію кооперативу приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і лікарі оглядали руку ОСОБА_4 і він з ними поїхав в лікарню. ОСОБА_5 на той час на місці вже не було.

Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні дав показання про те, що він з ОСОБА_8 перебували в нього у гаражі і почули як проїхав автомобіль після чого почули крики чоловіків. Вийшовши з гаражу він, свідок, побачив двох людей які одночасно випали з гаража на землю і лежали перед автомобілем біля гаражу ОСОБА_4 . Він разом з ОСОБА_8 підійшовши до цих людей, зробив зауваження припинити бійку. Після чого останні встали з землі, ОСОБА_5 , якого він, свідок знає візуально, сів в автомобіль і поїхав. ОСОБА_4 сказав, що в нього зламана рука і на ній була кров. ОСОБА_8 викликав швидку допомогу. Сама подія продовжувалася 1-2 хв. Якихось предметів в руках цих двох чоловіків він не бачив. Точної дати коли ця подія мала місце не пам`ятає. Інших очевидців події в той час не бачив.

Висновком експерта № 254/23 від 07 серпня 2023, встановлено, згідно з записами в медичній карті стаціонарного хворого №60781 та при огляді потерпілого ОСОБА_4 виявлено: струс головного мозку, садно в скроневій ділянці ліворуч, синець на передній поверхні правого плеча, закритий внутрішньосуглобовий, багатофрагментарний перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів. Вказані ушкодження могли утворитись 24 липня 2023 року від ударів тупим предметом при нанесенні таких сторонньою особою, не могли бути заподіяні власною рукою потерпілого і відносяться: струс головного мозку, садно та синець до легких тілесних ушкоджень; закритий багатофрагментарний перелом відростка ліктьової кістки до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я. Після отримання тілесних ушкоджень у потерпілого залишилась здатність до активних дій. Заподіяння виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 при падінні його з висоти власного росту, є маловірогідним.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.10.2023 за участю потерпілого ОСОБА_4 та додатком до протоколу - диском з відеозаписом слідчого експерименту встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 за участі судово - медичного експерта ОСОБА_11 показав та відтворив механізм нанесення йому ОСОБА_5 ударів дерев`яною битою по руці, обличчю та голові 24 липня 2023 року на території гаражного кооперативу «Явір», що по вул. Прилбицька, 61 у м. Львові.

Згідно Висновку експерта № 290/23 (додаткової судово-медичної експертизи) від 19 жовтня 2023, після ознайомлення з даними слідчого експерименту від 19.10.2023 р., а також враховуючи дані первинної експертизи, механізм виникнення травм, а саме: струсу головного мозку, садна в скроневій ділянці ліворуч, синця на передній поверхні правого плеча, закритого внутрішньосуглобового, багатофрагментарнго перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, відповідає показам потерпілого ОСОБА_4 .

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 та диском з відеозаписом до нього, який проводився у гаражному кооперативі «Гаражне товариство «Явір», що за адресою: м. Львів, вул. Прилбицька, 61, згідно якого ОСОБА_5 відтворив подію 25.07.2023 року.

Судом також досліджено матеріали кримінального провадження, що подані стороною обвинувачення, зокрема:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0001234 від 25.07.2023, згідно якого 25.07.2023 року до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що невідома особа перебуваючи у гаражному кооперативі "Явір", що за адресою м. Львів, вул. Прилбицька, 61 наніс йому тілесні ушкодження дерев`яною палкою. Попередній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, відкритий перелом лівого ліктевого відростка. ІТС ІПНП №14319, 14305 від 24.07.2023;

- форму реєстрації кримінального провадження, згідно якої 24.07.2023 о 20:35 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.07.2023 о 20.33 за адресою: Шевченківський район м. Львів, вулиця Івана Величковського, заявник: ОСОБА_8 повідомив, що відбулась бійка між двома хлопцями на кінцевій автобусів біля автогаражного кооперативу "Явір" де гр. ОСОБА_12 інший учасник побив бітою і можливо зламав йому руку. ШМД повідомили. Просять скерувати поліцію. Заявник доповнює, що друга особа встановлена (знайомий).Заявник по приїзду на м/п просить зателефонувати і вони вийдуть. Заявник. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел.: НОМЕР_2 ;

- протокол прийняття заяви від 25.07.2023 року;

- постанову про проведення експертизи від 7.08.2023, згідно якої призначено судово-медичну експертизу;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.10.2023;

- постанову про визнання речовим доказом від 16.10.2023, згідно якої визнано медичну карту стаціонарного хворого №60781 хворого ОСОБА_4 на 22 арк, речовим доказом у кримінальному провадженні 0001234 від 25.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України;

- постанову про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 19.10.2023 року, згідно якої призначено додаткову судово-медичну експертизу;

- характеризуючі матеріали обвинуваченого.

Дані матеріали хоча і не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, однак являються процесуальними документами, які підтверджують законність проведення органом досудового розслідування слідчих та процесуальних дій в межах даного кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_13 , який показав, що перебуваючи на території кооперативу він бачив як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стояли біля автомобіля та сварилися. ОСОБА_4 вдарив кулаком в лице ОСОБА_5 , далі вони удвох зайшли в гараж і він вже побачив як ОСОБА_5 випав із гаражу. Далі ОСОБА_5 виривав палку з рук ОСОБА_14 , Бачив на обличчі у ОСОБА_5 кров. Після цього ОСОБА_5 сів в автомобіль і поїхав.

Судом досліджені також матеріали надані стороною захисту, а саме виписки медичних документів обвинуваченого ОСОБА_5 , фотографії тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_5 які, на думку захисту свідчать про те, що ОСОБА_4 наносив неодноразові удари ОСОБА_5 .

У ОСОБА_5 , згідно консультаційного висновку спеціаліста, при обстеженні лікарем нейрохірургом ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 25 липня 2023 року було встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Садно спинки носа». Тоді ж, при обстеженні лікарем ортопедом-травматологом, було діагностовано «Забій лівого плечового суглоба». При огляді 26 липня 2023 року згідно з результатами обстеження лікарем ортопедом-травматологом КНП «Львівське клінічне територіальне медичне об`єднання акушерства та гінекології» відмічено наявність «масивної підшкірної гематоми та садна» на лівому плечі та спині зліва, «підшкірної гематоми» на правому плечі, саден в ділянках ліктьових суглобів і вказано діагноз: «Забій плеча та плечового поясу». В подальшому, у липні-серпні 2023 року потерпілий ОСОБА_5 продовжував лікування в поліклініці з приводу «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку».

Суд, при оцінці цих доказів сторони захисту, звертає увагу, що наявність таких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 є характерними і падінню. З долучених фотознімків ОСОБА_5 є наявні на його тілі тілесних ушкоджень, зокрема на лівому плечі ушкодження у вигляді великого п`ятна, рівномірний рожевий колір, що властиве падінню на площину, оскільки велика площа гематоми. Таким чином, враховуючи, що внаслідок бійки з потерпілим ОСОБА_4 і достеменно підтвердженим у судовому розгляді фактом падіння на землю, і не підтверджено факту нанесення удару ОСОБА_4 . ОСОБА_5 кулаком в обличчя, не можна, на думку суду, виключати того, що струс головного мозку міг спричинити і падіння на землю під власною вагою з ударом головою.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 надані ним в ході судового розгляду, спрямовані на заперечення своєї винуватості у вчиненні злочину, оскільки такі містять протиріччя з встановленими судом фактичними обставинами у справі та спростовуються дослідженими судом вищенаведеними доказами та показаннями потерпілого і свідків, котрі є чіткими, послідовними та знаходяться в об`єктивному зв`язку із фактичними обставинами справи.

Як показання обвинуваченого так і посилання сторони захисту на долучені до справи вищевказані медичні документи щодо тілесних ушкоджень обвинуваченого суд сприймає, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності. Судом об`єктивно встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_5 приїхав до потерпілого ОСОБА_4 , висловити претензії з приводу скарг ОСОБА_4 , суду не спростовано показань потерпілого про умисел обвинуваченого нанести йому, ОСОБА_4 тілесні ушкодження шляхом побиття, як наслідок, такий умисел був реалізований і тілесні ушкодження потерпілого знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями обвинуваченого. Крім того, суду не подано жодного належного та допустимого доказу щодо неправомірних дій потерпілого у цій ситуації.

Крім того, суд критичну оцінку надає показанням свідка ОСОБА_13 , оскільки такі спростовуються іншими доказами, дослідженими в судовому розгляді. Так, жоден з допитаних свідків не підтвердив знаходження ОСОБА_13 безпосередньо на місці події. До того ж, показання цього свідка щодо нанесення ОСОБА_4 удару в обличчя ОСОБА_5 жодним чином не підтверджені, оскільки наслідком такого удару мали б бути наявні ознаки, синець, гематома, тощо, однак доказів тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_5 суду не подано. Поряд з тим, суд вважає не логічними показання свідка, який би бачив удар кулаком в обличчя керівнику кооперативу, не здійснив жодних дій щоб перешкодити конфлікту та надати допомогу.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення вини особи «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Суд може ухвалити обвинувальний вирок лише тоді, коли надані докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини, які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно постанови Верховного Суду від 30.09.2025 (справа № 387/621/22) оцінюючи доводи захисника щодо недопустимості протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка, зазначив, що з урахуванням установлених обставин події, показань потерпілого та свідків, фізичних даних статиста під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ідентичне відтворення обстановки службового кабінету засудженого або проведення слідчого експерименту безпосередньо на місці події не мало суттєвого та вирішального значення для кримінального провадження, не свідчить про істотне порушення органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону і не може визнаватись підставою для визнання цих протоколів слідчих дій недопустимими доказами. Слідчі експерименти за участю свідка та потерпілого проведені у кримінальному провадженні з метою уточнення механізму, характеру та способу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень і відтворення обставин, за яких вони були заподіяні. Механізм нанесення ударів в обличчя потерпілому можна відтворити без безпосередньої прив`язки до місця події, а тому проведення слідчих експериментів у приміщенні відділення поліції з іншим розташуванням предметів і меблів, аніж у кабінеті голови сільської ради, де відбувалась подія, не зумовлює недопустимості цих доказів.

Так, за змістом ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Тому суд вважає, що заявлені захисником клопотання про неналежність та недопустимість доказів висновок експерта № 290/23 (додаткова) від 26.10.2023 року та протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2023 року, є безпідставними та не підлягають до задоволення.

З огляду на вказане, суд доходить висновку про те, що досліджені докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто в умисному тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідно до ст. 66 КК України не встановлені.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом не встановлено.

Відповідно до п. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого. При цьому виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Таким чином, мета виправлення засудженого пов`язується зі змінами в його поведінці, свідомості, моральності та волі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки та суспільну небезпеку, особу винного, його вік, відсутність у минулому судимостей, одружений, пенсіонер, на обліку в психоневрологічному диспансері та в медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, суд вважає, що міру покарання, котра буде достатньою та співмірною винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 слід обрати у виді позбавлення волі у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин. Однак суд знаходить, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і його слід звільнити від відбування встановивши іспитовий строк з покладенням відповідних обов`язків, що визначені ст.76 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ: медичну карту стаціонарного хворого №60781 ОСОБА_4 на 22 арк, слід повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , 01.03.1957 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ: медичну карту стаціонарного хворого №60781 ОСОБА_4 на 22 арк. - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1