ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтава щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що: заява ОСОБА_6 від 09 вересня 2025 року за своїми змістом і суттю не є заявою про кримінальне правопорушення, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення; в ході аналізу заяви та скарги ОСОБА_6 не встановлено відомостей, які могли би об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовувало би необхідність початку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 жовтня 2025 року, мотивуючи тим, що слідчий суддя недостатньо повно дослідив докази, які збільшились, за якими розпочато ще кримінальне провадження за ч.2 ст.190 КК України, та не врахував те, що слідчий ОСОБА_7 не проводить досудове розслідування, умисно приховує вчинений щодо нього ( ОСОБА_6 ) злочин (шахрайські дії), двічі приймав постанови про закриття кримінального провадження, які скасовані судом, та ці дії слідчого спрямовані на отримання незаконної винагороди у вигляді грошових коштів.

Учасникам провадження було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду та в судове засідання вони не з`явились, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від них не надходило.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованими є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи ОСОБА_6 про необхідність скасування ухвали слідчого судді є необґрунтованими.

За приписами ч.1 ст.11КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ж ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , подав до ТУ ДБР у м. Полтава заяву від 09 вересня 2025 року, в якій просив розпочати кримінальне провадження за фактом вимагання слідчим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009, неправомірної вигоди, зазначивши, що «в справі нічого не зроблено» (а.п.5).

Затим ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його вказаною вище заявою, просив зобов`язати ТУ ДБР у м. Полтава внести до цього Реєстру відповідні відомості на підставі вказаної вище заяви про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування і надати йому витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.1-7).

Однак зазначена више заява не містить наведення конкретних даних і обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що було би достатньою підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб в подальшому проводити досудове розслідування. При цьому, хоча наведення обставин в обґрунтування заяви про вчинення кримінального правопорушення не може покладати на заявника надмірний тягар доведення фактичних обставин, однак за відсутності конкретної інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про кримінальне правопорушення не може бути визнана «небезпідставною». Заява ж ОСОБА_6 , виходячи зі змісту й обсягу викладеної у ній інформації, не містить жодної інформації, хоча б орієнтовних даних, про те: в чому полягає зазначене заявником вимагання неправомірної вигоди (при тому, що в апеляційній скарзі ОСОБА_6 вже не вказує на існування конкретно вимагання, а висуває необґрутоване припущення про здійснення неналежного, на його думку, досудового розслідування слідчим із метою отримання незаконної винагороди); за вчинення чи невчинення якої дії та в інтересах якої особи воно здійснюється чи планує здійснюватись; де й коли воно мало місце, чи для якої особи; які дії, визначені диспозицією ст.368 КК України, вчиняє чи має намір вчинити службова особа (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди, чи прохання надати таку вигоду), враховуючи те, що вимагання неправомірної вигоди є саме кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення в поєднанні із вчиненням особою однієї з альтернативних дій, передбачених диспозицією ч.1 ст.368 КК України.

Водночас із аналізу змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та апеляційної скарги вбачається, що доводи заявника за своїм змістом зводяться, зокрема, й до констатування неналежного здійснення слідчим досудового розслідування та безпідставного закриття ним кримінального провадження, що є підставою для оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, у тому числі ст.303 КПК України, а не шляхом внесення щодо нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Викладені ж заявником твердження мають абстрактний і необґрунтований характер, не засновані на викладі конкретних даних, не містять об`єктивних, вагомих і достатніх відомостей та обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і належних підстав уважати заяву «небезпідставною».

Таким чином, наведені вище обставини не тягнуть за собою обов`язку органу досудового розслідування щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із подальшим вчиненням дій, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, за вказаною вище заявою, через це слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Отже, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4