Номер провадження: 11-сс/813/1863/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 29.08.2025, якою в межах к/п № 0000025 від 25.04.2025 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем-травматологом КНП «БДМБЛ» БДМР, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.10.2025 включно, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.10.2025 включно, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, а також ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, слідчий суддя на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України вирішив не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , адже такий запобіжний захід не зможе забезпечити уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з огляду на таке:

- відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів;

- слідчий суддя не врахував характеристики підозрюваного, його майновий стан, наявність міцних соціальних зв`язків, перебування на його утриманні батьків та родини;

- встановлені ризики в даному к/п відсутні, слідчий суддя поверхнево та формально оцінив наявність відповідних ризиків, дійшов передчасних висновків, належним чином не вмотивувавши неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу;

- слідчий суддя належним чином не обґрунтував неможливість визначення підозрюваному розміру застави.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, зокрема, у тому, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду лікаря-травматолога КНП «БДМБЛ» БДМР, а також будучи включеним до другої експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, та будучи адміністратором для забезпечення документообігу експертних команд, що відповідно до п.п. ґ п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особою, яка прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розумінні примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснює функції представників влади чи місцевого самоврядування, діючи умисно, з корисливих мотивів, прийняв для себе рішення організувати підроблення витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, які видаються та посвідчуються членами Експертної команди КНП «БДМБЛ» БДМР, з метою протиправного сприяння громадянам України в безперешкодному проходженні оцінювання повсякденного функціонування особи, всупереч установленого законодавством порядку. А окрім того, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за невстановлених обставин та у невстановлений період часу, з метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову із працівниками КНП «БДМБЛ» БДМР, а саме: лікарем-кардіологом ОСОБА_10 , який є членом третьої експертної команди та головуючим лікарем у команді в частині кардіологічних діагнозів та із старшою медичною сестрою ОСОБА_11 , яка призначена реєстратором експертних команд, які, діючи спільно, розробили план направлений, на отримання для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третіх осіб дій із використанням наданої влади та службового становища, а саме для встановлення особам групи інвалідності, за обставин, викладених у підозрі.

28.08.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб; одержання службовою особою неправомірної вигоди, для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб; закінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період; одержання службовою особою неправомірної вигоди, для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно.

Всупереч твердженням сторони захисту, апеляційний суд зауважує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження в їх сукупності, а саме: відповіддю на доручення від 07.05.2025; відповіддю на доручення від 15.07.2025; відповіддю на доручення від 15.07.2025; відповіддю на доручення від 06.08.2025; відповіддю на доручення від 21.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.08.2025, з додатками; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2025; протоколом обшуку від 28.08.2025; протоколом обшуку від 28.08.2025; протоколом обшуку від 28.08.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 12.08.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 22.07.2025, з додатком; протоколом вручення оглянутих та заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 22.07.2025, з додатком; протоколом добровільної видачі від 22.07.2025, з додатком; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 31.07.2025, з додатком; протоколом вручення оглянутих та заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 31.07.2025, з додатком; протоколом добровільної видачі від 31.07.2025; протоколом про результати аудіо-, відео контролю особи від 31.07.2025; протоколом про результати аудіо-, відео контролю особи від 31.07.2025; протоколом про результати аудіо-, відео контролю особи від 08.08.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.08.2025; повідомленням про підозру від 28.08.2025.

В контексті зазначених доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах кримінального провадження наявні: протокол огляду та вручення грошових коштів та імітаційних засобів від 28.08.2025, відповідно до якого ОСОБА_14 були вручені імітаційні засоби у вигляді грошових коштів (банкноти номіналом 100 дол США у кількості 25 шт), а також грошові кошти в сумі 500 дол. США для їх подальшого передання ОСОБА_8 в ході проведення НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; протоколи допиту свідка ОСОБА_14 від 07.08.2025 та від 23.08.2025, протоколи обшуку від 28.08.2025 та інші, що підтверджують обґрунтованість підозри та спростовують твердження захисника щодо відсутності протоколів, на які посилався слідчий суддя, в матеріалах, долучених до клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає передчасними твердження захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 , оскільки на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, на підставі оцінки яких можливо буде дійти висновку стосовно наявності або відсутності в діях підозрюваного ознак складу інкримінованих йому злочинів.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів достатньо для формування стійкого переконання про наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто на даному етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, які караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років та позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна відповідно, які є тяжкими злочинами відповідно до класифікації ст. 12 КК України.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Отже, враховуючи загрозу суворості можливого покарання, особливості кількох інкримінованих тяжких злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України, вчинених в умовах воєнного стану, обставини вчинення інкримінованих діянь, наявність інших учасників групи відповідно до матеріалів к/п, що зумовило визначення додаткової кваліфікації діянь за ч. 2 ст. 28 КК України, свідків, оскільки на даному етапі к/п органом досудового розслідування вчиняються відповідні дії щодо розслідування інкримінованих злочинів та зібрання доказом бази, апеляційний суд констатує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

Наявність міцних соціальних зв`язків, утримання батьків та родини, позитивні характеристики підозрюваного, його майновий стан не спростовують наявності вище вказаних ризиків, крім того вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованих підозрюваній злочинів, однак не стали стримуючими факторами для підозрюваного під час імовірного вчинення тяжких злочинів. Окрім того, обставина перебування на утриманні підозрюваного батьків та родини належним чином не підтверджена.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою носить тимчасовий характер, необхідність застосування якого в ході досудового розслідування може зникнути, а тому в подальшому при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу сторона захисту не позбавлена права на подання клопотання про зміну виду запобіжного заходу. Разом з тим, на даній стадії розслідування кримінального провадження необхідність застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою є обґрунтованою та виправданою, що відповідає виконанню завдань кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів на підтвердження того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім наведеного, апеляційний суд враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Відповідно до ст. 176 КПК України в діючій редакції, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, законодавець імперативно встановив, що за наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК Українипід час дії воєнного стану на території України до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України.

Апеляційний суд зауважує, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Таким чином, оскільки в даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави цілком відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, що обумовлено особливістю законодавства про притягнення до відповідальності осіб за визначеним в ст. 176 КПК України переліком статей КК України та збройною агресією проти України.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено, при цьому, апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на можливість в подальшому звернутися з клопотанням про зміну виду запобіжного заходу з врахуванням подальших результатів розслідування інкримінованих злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 29.08.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.10.2025 включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4