Номер провадження 1-кп/754/1369/25
Вирок

Іменем України

08 грудня 2025 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000925 від 03.11.2025 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

05.08.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 13.10.2025 близько 03 години разом із знайомими та потерпілим ОСОБА_4 знаходились біля гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, де разом відпочивали. Під час відпочинку потерпілий ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_3 поставити у гуртожитку на зарядний пристрій мобільний телефон «Apple Iphone 13 128 Gb», на що ОСОБА_3 погодився та взявши вказаний мобільний телефон у ОСОБА_4 пішов до гуртожитку, де підзарядивши акумуляторну батарею телефону повернувся та віддав його потерпілому.

ОСОБА_4 , взявши мобільний телефон, почав запитувати у ОСОБА_3 , чому останній мало зарядив мобільний телефон та наказав ОСОБА_3 поставити телефон на зарядний пристрій повторно. В ході даної розмови ОСОБА_3 , будучи незадоволений наказним тоном ОСОБА_4 , вирішив заволодіти вказаним мобільним телефоном та розпорядитись ним на власний розсуд.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 , під приводом повторно поставити мобільний телефон на зарядний пристрій, взяв у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Apple Iphone 13 128 Gb», вартістю 11575 гривень, у якому знаходилась сім-карка мобільного зв`язку «Водафон» з номером НОМЕР_1 та пообіцявши підзарядити акумуляторну батарею, не маючи умислу повертати вказаний телефон потерпілому, пішов до свого місця мешкання та назад не повернувся. Наступного дня ОСОБА_3 продав мобільний телефон малознайомому чоловіку, а гроші витратив на власні потреби.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду на суму - 11575 грн.

Таким чином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із заявою від 28 листопада 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_4 надав письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами подій кримінального проступку, який інкримінований ОСОБА_3 , а також потерпілий ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), скоїв кримінальний проступок та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, громадський порядок та спокій громадян не порушує, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги те, що санкція ч.1 ст. 190 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове правопорушення.

Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу або виправних робіт, оскільки обвинувачений не працює, а суд не володіє відомостями про наявність у нього майна. Водночас, суд також не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш суворого виду покарання - обмеження волі, пов`язаного із триманням особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Суд не вбачає за можливе також призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду, в силу прямої заборони, визначеної ч.5 ст. 59-1 КК України.

З огляду на викладене, ураховуючи індивідуальні особливості вчиненого обвинуваченим діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також відомості, які характеризують обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, заробітку не має, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт. Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Крім того, суд враховує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Згідно із статтею 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з їх співвідношення, зазначеного у цій статті. Виходячи із співвідношення, зазначеного у ч.1 ст.72 КК України, одному дню пробаційного нагляду дорівнюють вісім годин громадських робіт.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК, ОСОБА_3 вчинив після засудження за попереднім вироком та в період невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 71 КК, суд прийшов до висновку, що покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. ст. 71,72 КК України.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст.71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ст. 72 КК до призначеного покарання за цим вироком слід повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1782 гривень 80 копійок.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2025 до покарання за новим вироком, із застосуванням ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 (одного) року 25 (двадцяти п`яти) днів пробаційного нагляду.

Відповідно до п.п. 1,2,3 ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/68428-ТВ від 07.11.2025 року по кримінальному провадженню №0000925 від 03.11.2025 року в сумі 1782 гривень 80 копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон торгової марки «Apple Iphone 13» рожевого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1