Єдиний унікальний номер справи 185/747/26
Провадження № 1-кп/185/1045/26
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :

20.01.2026 року з Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 20 січня 2026 року було призначено підготовче судове засідання, в підготовче судове засідання викликані сторони кримінального провадження, потерпіла.

В підготовче судове засідання з`явився прокурор, обвинувачена, представник потерпілої, захисник приймає участь в судовому засіданні дистанційно. Від потерпілої ОСОБА_7 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі за участі її представника.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Крім того, прокурором в підготовчому судовому засідання заявлене письмове клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком від 5 до 10 років, що може вказувати на бажання останньої уникнути таке тяжке покарання шляхом переховування в подальшому від правосуддя. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілу, оскільки останній відомі анкетні данні зазначених осіб та, перебуваючи на свободі, обвинувачена матиме змогу вчинити на них тиск з метою надання неправомірних показань та зміни ними показів у суді. Також, є ризики вчинення обвинуваченою іншого аналогічного кримінального правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка має посвідчення водія. Обвинувачена, як внутрішньо переміщена особа, може виїхати за межі України. Тому наполягає на обранні запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання з покладенням обов`язків. Інший більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Представник потерпілої підтримала думку прокурора щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду та просила обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід. Крім того, її підзахисна потерпіла ОСОБА_7 скористалась своїм правом та надала до суду позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Захисник та обвинувачена не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду. Обвинувачена просила, у разі задоволення клопотання прокурора, застосувати домашній арешт в нічний час. Захисник звернув увагу суду на обвинувальний акт, вказавши що стороною обвинувачення не зазначена форма вини його підзахисної та неконкретизовано порушення обвинуваченою п.13.1 ПДР України, що призвело до ДТП. Захисник щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечував, вказав на недоведеність та надуманість ризиків, на які посилається прокурор, відсутність доказів існування цих ризиків, тому пропонував відмовити в клопотанні прокурора.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд встановив наступне:

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема п.3 - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу, - або п.5 - призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою вказаної статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті.

Заявлені захисником щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК: не зазначена форма вини обвинуваченої та неконкретизовано порушення останньою п.13.1 ПДР України, що призвело до ДТП, - є предметом дослідження під час судового розгляду.

Встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення відбувається під час судового слідства, а не в підготовчому судовому засіданні.

Верховний Суд в своїй постанові від 29.09.2021 року в справі № 409/1465/16-к (провадження № 51-7157км18) зазначає, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Наданий до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, відповідає вимогам ст.291 КПК України: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті, як це визначено в п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Крім того, необхідно врахувати, що в процесі судового розгляду прокурор вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє.

До того ж, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд не проводить судове слідство, не встановлює певних обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, не допитує свідків або інших учасників кримінального провадження, не досліджує процесуальні рішення, що були прийнятті органом досудового розслідування. Вичерпний перелік можливих прийнятих рішень визначений в ст.314 КПК України.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такий як домашній арешт.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини останньої, передбачено у виді позбавлення волі до 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком від 5 до 10 років. Тобто зазначений прокурором ризики про можливість переховування обвинуваченої від суду продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачена може ухилитись від правосуддя.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не розпочалось, проводиться підготовче судове засідання. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченої у разі не обрання їй запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних потерпілої, свідків, експертів, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченої на потерпілу, свідків, які ще судом не допитані.

Оскільки на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає за можливе обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Щодо стверджень захисника про відсутність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо поданого цивільного позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, або повернення позовної заяви, що подана потерпілою у відповідності до вимог ст.185 ЦПК України, - відсутні.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому цивільний позов слід прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 128, 314, 315, 316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 18 лютого 2026 року о 15.00 годині.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово суддею.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло строком на два місяців, з покладенням на неї наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Строк дії ухвали на два місяці, тобто до 09.04.2026 року, включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

В судове засідання викликати прокурора, обвинувачену, захисника, потерпілу, представника потерпілої.

Прийняти цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1