Дата документу 22.12.2025 Справа № 333/1015/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1015/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/228/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 22 грудня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю заявника ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що на час розгляду заяви ОСОБА_6 у уповноваженої особи ТУ ДБР у м.Мелітополі були відсутні підстави для внесення її до ЄРДР, що вказує на необґрунтованість скарги та, відповідно, на відсутність підстав для її задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Мелітополі внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Повідомляє, що у своїй заяві про злочин він навів усі відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.432 КК України, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що оцінка слідчим суддею відомостей, що містяться в заяві про злочин, є передчасною та такою, що не передбачена приписами КПК України та не узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України.

Прокурор та представник ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду провадження не надсилали.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, та представника ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 03 лютого 2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення останнього.

У зазначеній скарзі останній просив зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення за його заявою про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_7 дій, які мають ознаки складу злочину за ст.432 КК України, розпочати досудове розслідування, та надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

26 лютого 2025 року слідчий суддя оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 з наведених вище мотивів.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст самого повідомлення ОСОБА_6 про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Мелітополі, із повідомленням (відповідно до вимог ст.ст.214, 215 КПК України) від 06 січня 2025 року про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, передбаченого ст.432 КК України, та просив прийняти та зареєструвати його повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У своєму повідомленні ОСОБА_6 в цілому зазначив про те, що під час судового розгляду в Орджонікідзевскому районному суді м.Запоріжжя кримінального провадження №0000640 від 23 серпня 2022 року за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, було допитано в якості свідка під присягою ОСОБА_7 , який повідомив про вилучення ним у жовтні - листопаді 2022 року в районі селища Дачне Гуляйпільського району Запорізької області, під час бойових дій, з трупу одного із знищених військовослужбовців рф мобільний телефон. ОСОБА_6 вважає, що в діях військовослужбовця ОСОБА_7 містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.432 КК України.

Проте, у повідомленні ОСОБА_6 не наведено конкретних даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого ст.432 КК України, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці показань свідка, наданих під час судового розгляду кримінального провадження №0000640 від 23 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

На це обґрунтовано звернув увагу і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

В матеріалах справи наявна копія листа керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі), ОСОБА_8 , яке адресоване ОСОБА_6 .

У вказаному листі фактично зазначено, що цим органом досудового розслідування було розглянуто повідомлення ОСОБА_6 про можливе вчинення кримінального правопорушення (вх.704зкп/мл-25 від 16 січня 2025 року щодо неправомірних дій військовослужбовця ОСОБА_7 . Проте, орган досудового розслідування дійшов до висновку, що це повідомлення не містить конкретних відомостей, якими б підтверджувалась наявність в діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у т.ч. передбаченого ст.432 КК України. Відповідно до положень ст.432 КК України, злочином є викрадення на полі бою речей, що знаходяться при вбитих чи поранених (мародерство). Об`єктом злочину є порядок несення військової служби під час ведення бойових дій. Для об`єктивної сторони мародерства характерні дії, пов`язані з викраденням речей у вбитих і поранених. Викрадення може бути таємним або відкритим, із застосуванням насилля чи без такого. Крім того, мародерство передбачає наміри винного обернути вилучену річ у своє володіння. Як встановлено з повідомлення, ОСОБА_7 повідомив про «вилучення» з трупу одного із знищених військовослужбовців мобільного телефону, який у подальшому (відомості з якого) був досліджений під час досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 . Тобто у діях ОСОБА_7 був відсутній корисливий мотив і вказана особа не заволоділа зазначеним мобільним телефоном, а передала відповідним компетентним органам для дослідження. Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що за відсутності підтверджених фактів та обставин, що можуть свідчити про вчинення підслідних слідчим Державного бюро розслідувань кримінальних правопорушень, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Окрім того, ОСОБА_6 було роз`яснено про можливість оскарження прийнятого рішення.

В свою чергу, частина перша статті 214 КПК України не покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку вносити відомості до ЄРДР за будь-якими заявами чи повідомленнями. Вказана норма закону зобов`язує зазначених осіб внести до ЄРДР відповідні відомості лише за заявою чи повідомленням, у яких викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Отже, звернення, які не містять достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути безальтернативною підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року в справі №556/450/18, якою обґрунтовано керувався і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, де серед іншого зазначено, що «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

У заяві ОСОБА_6 таких вагомих обставин не наведено. В свою чергу, надання оцінки доказів у вищевказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , у тому числі і оцінка показань свідків, відноситься до компетенції суду, яким здійснюється розгляд провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні поданої скарги.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, не убачається бездіяльності у розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а думка апелянта про протилежне є помилковою.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують з підстав, наведених вище.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що неточності, допущені в ухвалі слідчого судді щодо найменування суду, зокрема те, що в ухвалі зазначено слідчий суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, на думку колегії суддів є опискою, яка може бути виправлена в установленому законом порядку, та яка законності та обґрунтованості прийнятого судового рішення не спростовує.

Таким чином,подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4