Справа № 954/32/26
Номер провадження 1-кп/954/150/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області кримінальне провадження № 0000619, внесеному до ЄРДР 17.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, в силу ст.89 КК України не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Нововоронцовського районного суду Херсонської області перебуває обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000619, внесеного до ЄРДР 17.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України.

Під час судового засідання прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 днів із дотриманням попередніх умов. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_5 , вчинивши злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з Російською Федерацією. Тобто усвідомлення відповідальності перед законом, може спонукати обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Обґрунтування ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_5 з метою ухилення від відповідальності або пом`якшення покарання може у незаконний спосіб впливати на осіб, які допитані в якості свідків та осіб, які можуть бути допитані в якості свідків у кримінальному провадженні, та протиправним шляхом схиляти їх до зміни показань показів. Обґрунтування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме ухилятись від явки до органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, він може затягувати строки проведення досудового розслідування. Обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційних джерел доходу, не працевлаштований, раніше був засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Враховуючи особистість обвинуваченого, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, з урахуванням воєнного стану, який діє по даний час та наявності неконтрольованих ділянок кордону між Україною та Російською Федерацією, вказані ризики є реальними, а застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатньо для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також забезпечення подальшого судового розгляду даного кримінального провадження.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вважає, що на даний час досудове розслідування закінчене, обвинувальний акт направлений до суду. Обвинувачений під час досудового розслідування не переховувався від органів досудового розслідування, не має намірів переховуватися від суду; не має можливості незаконно впливати на свідків. Немає підстав вважати, що він буде вчиняти інші правопорушення. У обвинуваченого ОСОБА_5 склались тяжкі життєві обставини. Він є хворою людиною, страждає на тяжкі захворювання, є інвалідом 3-ї групи, потребує періодичного лікування, відвідування лікаря, отримання медичних препаратів, які може отримувати лише особисто. Обвинувачений проживає вдвох зі своєю матір`ю. Мати обвинуваченого ОСОБА_6 є пенсіонеркою, особою похилого віку, часто хворіє, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 05.02.2026 року. Обвинуваченому необхідно відвідувати матір в лікарні, придбати для неї ліки, продукти харчування тощо. Також в нього самого є потреба купляти продукти харчування та ліки для себе. Дія запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту унеможливлює вчинення обвинуваченим вищевказаних дій. Просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений також просив змінити йому запобіжний захід із домашнього арешту на особисте зобов`язання. Повідомив суду, що у нього хвора матір, яка перебуває на стаціонарному лікуванні і йому постійно треба виходити і купляти їй продукти харчування та ліки. Заробляє він на життя домашнім господарством, вирощує свійських тварин. Так, він може повідомити працівників поліції про те, що йому треба вийти із будинку для купівлі продуктів харчування, ліків та вийти, проте це пов`язано із необхідністю користування послугами зв`язку, з яким наразі у селищі Нововоронцовка постійні проблеми.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на наступне.

23.12.2025 року ухвалою слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Підставою обрання такого запобіжного заходу було те, що слідчий суддя вважав доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 вчинивши злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з Російською Федерацією. Тобто усвідомлення відповідальності перед законом, може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Доведеним є ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення однак судимість погашена.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, врахованих під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суду не надано.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 вчинивши злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з Російською Федерацією. Тобто усвідомлення відповідальності перед законом, може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Та доведеним є ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення однак судимість погашена.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим і приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Суд вважає, що наведені у клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обставини, на даному етапі розгляду кримінального провадження, не дають підстави для його зміни на особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 27, 176-178, 181 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.04.2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до прокурора та суду;

- не відлучатися із фактично місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду цілодобово;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою контролю передати для виконання до ВП № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися до нього в житло, в якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1