Провадження № 1-кп/466/486/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» cічня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001309 від 19 листопада 2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брюховичі, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у невстановлений досудовим розслідуванням місці та у невстановленому досудовим розслідування час, на землі знайшов металевий предмет, зовні схожий на холодну зброю- кастет. Усвідомлюючи, що це холодна зброя кастет, діючи умисно, всупереч Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №662, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, шляхом привласнення знайденого, поклав цей кастет у кишеню свого верхнього одягу для подальшого носіння задля самозахисту, чим привласнив знайдене. У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння холодної зброї кастету, у супереч Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Постанові Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №662», вказану холодну зброю кастет постійно носив при собі, допоки 28.09.2025, близько 05 год. 19 хв. перебуваючи біля будинку №19, що по вул. Незалежності України у смт. Брюховичі був виявлений працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Національної поліції України, які під час перевірки документів встановили, що останній носить при собі холодну зброю кастет. В подальшому, було вилучено протоколом огляду місця події у ОСОБА_4 вищевказаний предмет (кастет), який відповідно до висновку судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/114-25/28770-ХЗ від 24.11.2025 належить до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_4 носив при собі холодну зброю, без передбаченого законом дозволу.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості. Дана угода укладена між прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , 19 грудня 2025 року в м. Львові, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. За умовами вищевказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, а саме у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, щиро кається, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення цього кримінального правопорушення, сторони кримінального провадження погоджуються на призначення йому покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається та просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена між ним та прокурором Галицької оружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 19 грудня 2025 року.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 263 КК України, а саме у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відтак, суд вважає, що слід затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.2 ст. 263 КК України, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до класифікації, визначеної ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, обставини які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального провадження, та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Понесені витрати на залучення експерта покласти на ОСОБА_4 .

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 грудня 2025 року в м. Львові між обвинуваченим ОСОБА_4 , з однієї сторони, та прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 , з другої сторони, у присутності захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2025 року за №0001309, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати у розмірі 3 656,60 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень) 60 копійок.

Речові докази: кастет, який упаковано у спецпакет НПУ №ICR 0003089 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП в Львівській області знищити; оптичний компакт-диск DVD-R, на якому міститься відеозапис із нагрудних бодікамер екіпажу «Омега-652» та оптичний компакт-диск CD-R зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1