Справа № 946/531/26
Провадження № 1-кс/946/214/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карагасани, республіка Молдова, громадянина України, пенсіонера, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до вимог ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що в провадженні слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001245 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та досудовим розслідування установлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на організацію та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України з наданням засобів та усунення перешкод, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в порушення Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадян України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме підшукав транспортний засіб марки «Мерседес» із д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 чим сприяв незаконному переправленню вказаних осіб через державний кордон України за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 15.09.2025, ОСОБА_4 з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зателефонував ОСОБА_6 з пропозицією перетнути державний кордон України, сприяючи цьому з наданням засобів та усуненням перешкод за грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США із завдатком на картку, яку надав ОСОБА_4 № НОМЕР_2 у розмірі 2000 грн., які ОСОБА_6 18.09.2025 року перерахував.

Після цього, ОСОБА_4 23.09.2025 та 28.10.2025 з метою реалізації свого злочинного умислу та уточнення деталей незаконного перетину державного кордону України, здійснював декілька телефонних дзвінків з номеру НОМЕР_3 на номер телефону ОСОБА_6 НОМЕР_4 .

Надалі, ОСОБА_4 , 02.11.2025 року, заздалегідь домовившись із ОСОБА_8 , що має у власності автомобіль «Мерседес» із д.н.з. НОМЕР_1 , не вводивши його у деталі задуманого, близько о 04:00 разом приїхали на вказаному автомобілі до смт. Спаське, на АЗС «VST» де їх вже очікував ОСОБА_6 , котрий сів до вказаного автомобіля. В автомобіля окрім ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ще знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останні разом попрямували автодорогою М-15 у напрямку м. Одеса.

Знаходячись у салоні автомобіля, ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_4 передав останньому грошові кошти у сумі 3600 дол. США, після цього протиправні дії були викриті співробітниками Державної прикордонної служби України, які зупинили реалізацію протиправного умислу на протиправне переправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон України, поза пунктом прикордонного контролю.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, вчинені з корисливих мотивів.

02.11.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.11.2025 року ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2025 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.12.2025 року та визначено розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 грн.

22.12.2025 року постановою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області було продовжено строк досудового розслідування до 3- х місяців, тобто до 02.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2025 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 було продовжено до 02.02.2026 року.

27.01.2026 року досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001245 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України завершено та матеріали кримінального провадження були скеровані до суду.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 24.12.2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 02.02.2026 року, а підготовче судове засідання не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про продовження строку дії застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

У судовому засіданні підозрюваний свою вину не визнав та у задоволенні клопотанні слідчого просив відмовити.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що підозрюваний є пенсіонером та просив відмовити у задоволенні клопотанні слідчого та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У сторони обвинувачення на теперішній час є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001245 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.11.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.11.2025 року ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2025 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.12.2025 року та визначено розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 грн.

22.12.2025 року постановою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області було продовжено строк досудового розслідування до 3- х місяців, тобто до 02.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2025 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 було продовжено до 02.02.2026 року.

27.01.2026 року досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001245 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України завершено та матеріали кримінального провадження були скеровані до суду.

Підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001245 від 16.09.2025, за обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не призначено.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зав`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 17.09.2025; протоколом огляду місця події від 02.11.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 від 02.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 02.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.11.2025 та іншими доказами в їх сукупності.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймається до уваги те, що ОСОБА_4 може переховується від органів досудового розслідування, з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 може спробувати впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може вплинути на них, зокрема шляхом прохань, домовленостей, умовлянь або погроз змушувати змінити показання, з метою уникнення відповідальності за вказаний особливо тяжкий злочин.

Крім цього, аргументи прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вбачаються також досить переконливими, адже ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчій суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що ризики не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку з чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не зможуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, оскільки наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України доведені, обвинувальний акт направлено до суду, строк дії запобіжного заходу спливає 02.02.2026 року, а підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001245 від 16.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не проведено, тому розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Крім цього, необхідно продовжити дію визначеного розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 199, 205 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою (на строк не більше 60 днів) в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 29.03.2026 року.

Продовжити дію визначеного розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 29.03.2026 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) заборонити спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явитися за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 30.01.2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1