УХВАЛА

Іменем України

30.10.2025 Справа №607/21379/25 Провадження №1-кс/607/6112/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

15.10.2025 на розгляд слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі за текстом ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 13.10.2025 ОСОБА_3 звернувся до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, із заявою про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що полягало у порушенні права останнього на оскарження висновку ВЛК, безпідставному врученні ОСОБА_3 бойової повістки та виклику працівників поліції з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення. На думку заявника, у діях зазначених службових осіб наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. Однак в порушення вимог закону відомості про таке кримінальне правопорушення Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, до ЄРДР внесені не були.

За таких підстав адвокат ОСОБА_4 просить зобов`язати уповноважену службову особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 КК України, за заявою ОСОБА_3 від 13.10.2025.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити.

Скаржник додатково пояснив, що обставини, що викладені у заяві про кримінальне правопорушення, мали місце 24.07.2024. Зазначив, що у нього наявне захворювання очей, у зв`язку із чим він є непридатним для проходження військової служби. Однак, незважаючи на таке захворювання, після примусового проходження ОСОБА_3 ВЛК комісія зазначила, що ОСОБА_3 є придатним до військової служби. Того ж дня у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 скаржнику було запропоновано отримати бойову повістку, від отримання якої останній відмовився та вказав, що має намір оскаржити висновок ВЛК. Однак службова особа ІНФОРМАЦІЯ_1 в усному порядку висловлювала йому заяви про перешкоджання оскарження висновку ВЛК, що було зафіксовано ним на мобільний телефон. При цьому можливості покинути приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 та оскаржити висновок ВЛК ОСОБА_3 не мав. У зв`язку із відмовою від отримання бойової повістки уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 був здійснений виклик працівників поліції. Після прибуття останніх ОСОБА_3 зазначав їм про порушення його права на оскарження висновку ВЛК, однак поліцейські вказали, що прибули на виклик працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не уповноважені на розгляд його заяви. У подальшому того ж дня, тобто 24.07.2024, ОСОБА_3 разом із працівниками поліції покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не заперечував, що після цього мав можливість звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а також оскаржити висновок ВЛК, однак такі дії не вчинив, оскільки вважав їх уже недоцільними. Пояснив, що дана скарга подана більше, ніж через рік після події, оскільки обставини вчинення даного кримінального правопорушення зафіксовані на мобільному телефоні, який тривалий час перебував у ремонті.

Адвокат ОСОБА_4 додатково пояснив, що саме вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 дій, спрямованих на порушення права ОСОБА_3 на оскарження висновку ВЛК, призвело до безпідставного вручення останньому бойової повістки. Вказав, що подання даної скарги не пов`язане із розглядом справи про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ухилення від проходження військової служби під час мобілізації.

У судове засідання уповноважений слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явився. Подав заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні скарги.

Указане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідча суддя дійшла висновку, що у скарзі слід відмовити з таких підстав.

Пункт 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів скарги, 13.10.2025 ОСОБА_3 подав до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, заяву про вчинення кримінального правопорушення.

У даній заяві ОСОБА_3 повідомив про вчинення 24.07.2024 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що полягало у порушенні права останнього на оскарження висновку ВЛК, безпідставному врученні ОСОБА_3 бойової повістки та виклику працівників поліції з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення. Також ОСОБА_3 просив зареєструвати подану ним заяву, видати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, розпочати досудове розслідування за цією заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.

При цьому, звертаючись до слідчої судді із даною скаргою, адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , зазначив про наявність у діяхпосадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, та просив внести відомості до ЄРДР саме за цією статтею.

Надаючи оцінку змісту заяви ОСОБА_3 , слідча суддя зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч. 4 ст. 214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналогічні вимоги містяться і в Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020.

Також приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому підставами вважати заяву чи повідомлення саме повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення у розумінні ст. 214 КПК України є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, суб`єктивна та об`єктивна сторони кримінального правопорушення тощо).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, відомості про які мають обов`язково бути внесені до ЄРДР, та відповідно наслідком подання таких заяв не є обов`язкове здійснення досудового розслідування. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Поряд з цим статтею 11 КК України надано визначення кримінального правопорушення як передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 367 КК України передбачає службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Диспозиція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, та диспозиція ч. 3 ст. 367 КК України передбачає діяння, передбачене частиною першою цієї статті, якщо воно спричинило загибель людини.

Також диспозиція ч. 1 ст. 366 КК України передбачає складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Диспозиція ч. 2 ст. 366 КК України передбачає ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Разом з тим заява про вчинення кримінального правопорушення, подана ОСОБА_3 до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки у діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 чи ст. 367 КК України.

У судовому засідання скаржник конкретизував, що вбачає ознаки кримінального правопорушення у діях, що були вчинені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та які полягали у перешкоджанні ОСОБА_3 реалізувати його право на оскарження висновку ВЛК.

Поряд з цим, окрім того, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 висловлювали усні заяви про недопущення оскарження ОСОБА_3 висновку ВЛК, скаржник не вказав, які конкретні дії були вчинені такими особами з метою позбавлення його права на оскарження цього висновку. При цьому перебування ОСОБА_3 24.07.2024 упродовж дня у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 без можливості залишити таке приміщення пов`язане із проходженням останнім ВЛК та мобілізаційної процедури, а не власне із перешкоджанням оскаржити рішення ВЛК.

Більше того з наданих у судовому засіданні пояснень скаржника слідча суддя встановила, що ОСОБА_3 24.07.2024 покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав об`єктивну можливість подати скаргу на рішення ВЛК. Про будь-які обставини того, що уповноважені посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 після залишення ОСОБА_3 приміщення цього центру перешкоджали останньому у реалізації його права на оскарження висновку ВЛК, не зазначено ні у заяві про кримінальне правопорушення, ні у даній скарзі.

Також слідча суддя враховує ті обставини, що із заявою про кримінальне правопорушення скаржник звернувся лише 13.10.2025, тобто більше ніж через один рік з моменту події, про яку зазначено у заяві про кримінального правопорушення. При цьому на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за фактом ухилення ОСОБА_3 від проходження військової служби під час мобілізації. Відтак подання даної скарги слідча суддя розцінює як дії, спрямовані на маніпулювання судовим процесом щодо обвинувачення ОСОБА_3 та вчинені з метою уникнення останнього від кримінальної відповідальності.

Так, Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Відтак ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005 у справі «Павлюлінець проти України» (заява № 70767/01) Суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21.09.1999, заява № 37437/97).

Таким чином, на переконання слідчої судді, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 від 13.10.2025 всупереч положенням ч. 1 ст. 214 КПК України не можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки у такій заяві відсутні достатні відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 чи ст. 367 КК України.

Слідча суддя, оцінивши доводи скаржника, не вбачає підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.10.2025. Ініціювання кримінального провадження за встановлених обставин є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

За таких підстав слідча суддя доходить висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім цього, слідча суддя враховує рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 та роз`яснює, що положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Керуючись ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У скарзі адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1