ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/29/26 Справа № 712/284/26 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного (віоконференція) захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2026 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною загальною освітою, одружений, військовослужбовець, на утриманні має малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначає, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 09 січня 2026 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 09 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного від слідства та суду, враховуючи дані про його особистість, підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, запобіганню впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, захисник посилається на те, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді жодного ризику про які зазначено в клопотанні, слідчий суддя належним чином не мотивувала його в цій частині. Обраний слідчим суддею запобіжний захід є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, думку прокурора, який просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши надані матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, досудовим розслідуванням встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві надійшло повідомлення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про те, що на лінію «102» зателефонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який повідомив, що близько 14 днів тому він скоїв вбивство материного співмешканця, прізвище та ім`я якого він не знає; подія сталася у м. Сміла, Черкаського району, Черкаської області.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 81 від 15 березня 2025 року ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду розвідника сапера 3-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Починаючи з 22 грудня 2025 року, ОСОБА_7 тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , у своєї матері - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із її співмешканцем - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

24 грудня 2025, року близько 18 години, за вказаною адресою під час розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник конфлікт, який супроводжувався штовханиною, в ході якого у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклого неприязного відношення до ОСОБА_12 виник умисел на заподіяння смерті останньому.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті іншій людині та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в область його обличчя, після чого останній впав на підлогу, та ОСОБА_7 наніс йому ще не встановлену на даний час в ході досудового розслідування кількість ударів кулаками лівої та правої руки в обличчя, що призвело до смерті останнього.

09 січня 2026 року о 10 годині 49 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615, КПК України.

09 січня 2026 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вбивстві.

Як видно з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено. Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, дані про особу ОСОБА_7 , а саме раніше судимого, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що залишаючись на свободі ОСОБА_7 матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, які є близькими родичами останнього, вчинити новий злочин.

Також, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_7 та даних про особу підозрюваного, слід взяти до уваги і інші обставини кримінального провадження, зокрема, те, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, який Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 81 від 15 березня 2025 року зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду розвідника сапера 3-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Підозрюваний ОСОБА_7 тричі вчиняв самовільне залишення військової частини та на момент вчинення кримінального правопорушення також ухилявся від проходження військової служби, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, не надав допомоги потерпілому, не викликав швидку медичну допомогу. Про вчинення ним кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_7 повідомив правоохоронні органи лише через два тижні після його вчинення останнім.

Так, ризик переховування чи втечі, об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також існує ризик незаконного впливу на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги те, що свідками у кримінальному провадженні є особи, які є близькими родичами підозрюваного мати (очевидець скоєного) та дружина, а тому є вагомі підстави вважати, що на них буде чинитися тиск з боку підозрюваного з метою зміни показів.

Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду провадження, дійшов висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисника, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не виявлено. Тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: