Справа № 738/1743/25
№ провадження 1-кп/738/146/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 липня 2025 року за №0000199 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Березна Менського (нині Чернігівського) району Чернігівської області, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 та ч.4 ст. 185 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність постанови Менського районного суду від 15.10.2024 у справі №738/1826/24, яка набрала законної сили 08.11.2024, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст. 126 КУпАП, та на підставі положень ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої ч.5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу; будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання вказаної постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеній постанові суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжував керувати транспортними засобами.

Так постановою Менського районного суду від 31.10.2024 у справі №738/2417/24, яка набрала законної сили 07.12.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, постановою Менського районного суду від 04.12.2024 у справі №738/2737/24, яка набрала законної сили 18.12.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на шість років без оплатного вилучення транспортного засобу. На підставі ч.3 ст. 30 КУпАП, до стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного за цією постановою, приєднано невідбуту частину стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного постановою Менського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року 4 роки 11 місяців 4 тижні та призначено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років 11 місяців 4 дні без оплатного вилучення транспортного засобу.

Систематичне керування ОСОБА_2 транспортними засобами з порушенням вимог пунктів 2.1.а, п.2.9.а Правил дорожнього руху, свідчить про ухилення останнього від виконання постанов суду, що є однією з форм невиконання судового рішення.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність постанов Менського районного суду від 15.10.2024, 31.10.2024 та 04.12.2024, які набрали законної сили, будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вказаних постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначених постанов суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 02 липня 2025 року близько 18 год. 40 хв. керував транспортним засобом та був зупинений в районі перехрестя вулиць Гетьмана Мазепи та Героїв АТО в місті Мена Корюківського району Чернігівської області поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну Поліцію» під час керування транспортним засобом, автомобілем ВАЗ 11183, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказані дії ОСОБА_2 свідчать про його ухилення від виконання судових рішень, що є однією з форм невиконання судового рішення.

Окрім того, ОСОБА_2 , будучи обізнаним про те, що 24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 строком на 90 діб, вчинив в умовах дії воєнного стану наступне кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_2 , 27.06.2025 близько 05 години 00 хвилин, в умовах дії воєнного стану в Україні, знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав настільну індукційну плиту марки «Ardesto», модель ICS-B217, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/125-25/10914-ТВ від 12.08.2025 становить 2524,05 грн. та мікрохвильову піч марки «Prime» модель PRW 23873 HB, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/125-25/10914-ТВ від 12.08.2025 становить 2987,55 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5511, 60 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачать відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною першою статті 382 КК України - як невиконання постанов суду, що набрали законної сили; за частиною четвертою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальних актах від 06 серпня 2025 року та 11 вересня 2025 року.

За змістом обвинувальних актів, які підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 382 КК України та ч.4 ст. 185 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382 КК України та ч.4 ст. 185 КК України, зазначила, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання за обвинувальним актом від 11 вересня 2025 року є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та просила призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі за ч.1 ст. 382 КК України волі на строк 3 роки, за ч.4 ст. 185 КК України на строк 5 років, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_2 остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленими обвинуваченнями визнав повністю, щиро розкаявся, правову кваліфікацію дій не оспорював. У судових дебатах обвинувачений погодився з обвинувальною промовою прокурора.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засіданні не прибув, подав до суду заяву про судовий розгляд кримінального провадження без його участі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та показав, що він, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно сідав за кермо автомобіля та керував ним. Йому відомо було про наявність всіх судових рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності, які він отримував у суді та по пошті. Його неодноразово піддавали адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за вчинені ним адміністративні правопорушення. Наразі він влаштувався на роботу та має намір їх сплатити. На даний час у власності транспортних засобів не має, після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП продав належний йому автомобіль. Керував транспортними засобами, які належать його знайомим.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.

На підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень 02 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000199 про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 1 статті 382 КК України, а саме про те, що ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність постанови суду, яка набрала законної сили, якою він позбавлений права керування транспортними засобами, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, систематично керував транспортними засобами та 02 липня 2025 року був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР (том 1, а.к.п. 110).

Згідно з рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 від 02 липня 2025 року зі служби 102 надійшло повідомлення від Коваленка (працівника поліції) про те, що 02 липня 2025 року о 18-39 год у м. Мена по вул. Героїв АТО, буд. 4 виявлено особу, яка керувала автомобілем «Лада», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме ОСОБА_2 , на місце події було викликано СОГ (том 1, а.к.п. 113).

У Протоколі огляду місця події від 02 липня 2025 року та ілюстративних фототаблицях до нього зафіксовано огляд відкритої ділянки місцевості прилеглої до приміщення магазину АТБ, що по вул.Героїв АТО, 4 у м. Мена Корюківського району Чернігівської області, за участі ОСОБА_6 , на якій розташована стоянка для паркування транспортних засобів. На стоянці припаркований автомобіль ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поряд з яким присутній водій ОСОБА_2 (том 1, а.к.п. 114-117).

Згідно з Протоколом огляду речі від 09 липня 2025 року, об`єктом огляду є оптичний носій DVD -R диск з файлами відеозапису за 02 липня 2025 року, який було відтворено під час судового розгляду, на відеозаписі зафіксовано рух автомобіля марки ВАЗ11183 по вул. Чернігівський шлях у м. Мена, за яким на службовому автомобілі слідують працівники поліції, автомобіль ВАЗ11183, повертає ліворуч та припарковується на стоянці біля магазину АТБ. З автомобіля ВАЗ11183 «Лада», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходить п`ятеро осіб, серед яких ОСОБА_6 , який виходить з місця водія, останній на запитання поліцейського повідомляє про те, що він немає посвідчення водія та повідомляє про те, що є рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, підтверджує той факт, що раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами без посвідчення водія та будучи позбавленим права керування транспортними засобами продовжує ними керувати. Поліцейський викликає слідчо-оперативну групу (том 1, а.к.п. 118-122).

Згідно з постановою Менського районного суду Чернігівської області суду від 09 лютого 2024 року (справа №738/59/24), ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі статті 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 грн. Дана постанова набрала законної сили 20 лютого 2024 року.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року (справа №738/1826/24) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП, на підставі положень ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Згідно з даною постановою ОСОБА_2 31 липня 2024 року, повторно протягом року, керував транспортним засобом автомобілем Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права на керування транспортними засобами, в стані алкогольного сп`яніння. Вказана постанова набрала законної сили 08 листопада 2024 року.

У матеріалах справи справа №738/1826/24 (провадження №3/738/738/2024) наявні постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02 січня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, а також довідка інспектора САМ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , в якій зазначено, що відповідно до даних бази інформаційного порталу Національної поліції (ІПНП) відомості щодо видачі посвідчення водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Не маючи права керування транспортними засобами та будучи позбавленим такого права, ОСОБА_2 продовжував систематично керувати транспортними засобами, що підтверджується наступним:

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року (справа №738/2417/24) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме за керування 10 жовтня 2024 року, повторно протягом року, транспортним засобом автомобілем Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_4 , не маючи права на керування транспортними засобами, на ОСОБА_2 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова набрала законної сили 07 грудня 2024 року.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2024 року (справа №738/2737/24) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме за керування 14 листопада 2024 року, повторно протягом року, транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не маючи права на керування транспортними засобами, на ОСОБА_2 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст. 30 КУпАП, до стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного за цією постановою, приєднано невідбуту частину стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного постановою Менського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року 4 роки 11 місяців 4 тижні та призначено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років 11 місяців 4 дні без оплатного вилучення транспортного засобу. Згідно з постановою суду ОСОБА_2 . Вказана постанова набрала законної сили 18 грудня 2024 року.

Копії вказаних судових рішень ОСОБА_2 отримував як у суді та поштовим зв`язком, які направлялися йому рекомендованими листами, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та показаннями обвинуваченого під час судового розгляду.

За повідомленням Територіального сервісного центру МВС №7444 від 16 липня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, значиться серед позбавлених права керування транспортними засобами строком на 10 років 11 місяців 4 дні.

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_2 у Чернігівському ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (СХ МРУ МЮ) на виконанні перебувають виконавчі провадження про стягнення штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення (том 2, а.к.п. 35-37).

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, включає в себе, зокрема, повне ігнорування судового рішення, що набрало законної сили.

З суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Таким чином, особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами на певний строк, зобов`язана утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Положеннями ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду свою вину визнав та пояснив, що він був обізнаний з постановами суду, якими його було позбавлено права керувати транспортними засобами, однак не заперечував і того, що все ж сідав за кермо, продовжував керувати транспортними засобами всупереч рішення суду та порушував правила дорожнього руху, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що ОСОБА_2 керував транспортними засобами, достовірно знаючи про наявність судових рішень, якими його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на відповідний строк, останній раз на строк 10 років 11 місяців 4 дні, які набрали законної сили. Оскільки ОСОБА_2 , будучи ознайомленим з вказаними постановами суду, не виконав їх, то зазначене свідчить про умисне ухилення останнього від їх виконання, що і є однією з форм невиконання судового рішення в розумінні ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім того, основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність, не є ідентичними.

У даному кримінальному провадженні зібрані докази свідчать про систематичність вчинення невиконання судового рішення і про умисне невиконання рішення суду.

Оцінка обставин у даному кримінальному провадженні по суті стосується не тих самих фактів, що досліджувались у провадженнях про адміністративні правопорушення, а саме невиконання заборони керування транспортними засобами особою, до якої застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, його ухилення від виконання постанови суду, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК.

Встановлені факти не призвели до притягнення до відповідальності обвинуваченого двічі, оскільки в обгрунтування обвинувачення за ч. 1 ст. 382 КК щодо ОСОБА_2 покладено лише обставини невиконання судового рішення, що не суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КК України та протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На обвинуваченого постановами суду покладений обов`язок утриматись від керування транспортним засобом сукупно строком на 10 років 11 місяціва 4 дні, проте він продовжував керувати транспортними засобами, ігноруючи заборону, встановлену ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обмежує право особи на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та показав, що 26 червня 2025 року запропонував своєму другу - ОСОБА_9 , який гостював у нього, поїхати в с. Ушню, погуляти з дівчатами. Там зустрілися із знайомою ОСОБА_10 , спочатку відпочивали у місцевому барі, а десь опівночі він запропонував поїхати до будинку його вітчима, якого не було вдома, бо він служить. Оскільки ключів від вхідних дверей будинку у нього не було, то перші двері він вибив з ноги, а другі відкрив, вийнявши скобу з навісним замком з дверної коробки. Відпочивали до п`ятої години ранку. Коли збиралися додому, то він побачив у будинку плиту та мікрохвильову піч, які вирішив викрасти. Склав їх у коробки, які стояли у іншій кімнаті, по черзі виніс з будинку та поклав у багажне відділення автомобіля. Соня в цей час стояла осторонь, розмовляла по телефону, а ОСОБА_11 стояв біля автомобіля, але нічого в нього не питав і він йому нічого не говорив. У с. Осьмаках він висадив ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 підвіз до м. Мени, а сам поїхав додому у с. Березна, де передав викрадені речі у заставу, за що отримав 1500 гривень. Через деякий час забрав ці речі та видав їх працівникам поліції. Обвинувачений зазначив, що дуже шкодує з приводу вчиненого, щиро розкаюється, просить надати йому шанс та не позбавляти волі. Він неодноразово спілкувався з потерпілим, просив у нього вибачення, останній не має до нього жодних претензій, викрадені речі він добровільно видав працівникам поліції та повернуті потерпілому.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.

07 серпня 2025 року ОСОБА_5 звернувся до відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка в період часу з 23.06.2025 по 26.06.2025 шляхом пошкодження вхідних дверей проникла до середини його будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , звідки здійснила крадіжку плити індукційної марки «Ardesto», модель ICS-B217, та мікрохвильової печі марки «Prime», модель PRW 23873 HB, чим завдала йому матеріальну шкоду (том 1, а.к.п. 55).

07 серпня 2025 року до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, з коротким викладом обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, про що зазначено у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000235 (том 1, а.к.п.52).

У Протоколі огляду місця події від 07 серпня 2025 року та фототаблицях до нього зафіксовано проведення огляду господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , з письмового дозволу власника ОСОБА_5 , під час якого оглянута територія даного господарства та будинок, у якому виявлено механічні пошкодження вхідних та міжкімнатних дверей, плями речовини бурого кольору на підлозі в кімнатах будинку, вісім слідів рук на пляшках та посуді в кімнаті №3, чек на покупку мікрохвильової печі в кімнаті №4, два рушники з плямами речовини бурого кольору в кімнаті №4, фрагмент тканини із плямами речовини бурого кольору в кімнаті №3, браслет з шнурів у кімнаті №4, які були запаковані та вилучені до відділення поліції №1 (м. Мена) Корюкіського РВП ГУНП в Чернігівській області (том 1, а.к.п. 57-61).

Відповідно до заяви від 07 серпня 2025 року, ОСОБА_2 добровільно видав працівникам поліції індукційну плиту та мікрохвильову піч, які він 26.06.2025 викрав з будинку вітчима за адресою АДРЕСА_2 (том 1, а.к.п. 70).

У Протоколі огляду речей від 07 серпня 2025 року зафіксовано огляд добровільно виданих ОСОБА_2 плити індукційної марки «Ardesto», модель ICS-B217, та мікрохвильової печі марки «Prime», модель PRW 23873 HB (том 1, а.к.п. 71-73).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/125-25/10914-ТВ від 12 серпня 2025 року, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість з урахуванням зносу плити настільної індукційної марки «Ardesto», модель ICS-B217, придбаної новою 26.11.2024, станом на період часу з 23.06.2025 по 27.06.2025 складає 2524,05 грн; ринкова вартість з урахуванням зносу мікрохвильової печі марки «Prime», модель PRW 23873 HB, придбаної новою 26.11.2024, станом на період часу з 23.06.2025 по 27.06.2025 складає 2987,55 грн (том 1, а.к.п. 77-81).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/125-25/11244-Д від 20 серпня 2025 року, за результатами проведення судової трасологічної експертизи встановлено, що сліди рук, відкопійовані на восьми відрізках липких прозорих стрічок та зафіксовані на таблиці під час огляду місця події 07.08.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: сім слідів пальців рук розмірами 16Х31 мм, 14Х16 мм, 15Х11 мм, 18Х33 мм, 10Х19 мм, 10Х16 мм, 15Х27 мм придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили); інші одинадцять слідів рук непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили) (том 1, а.к.п. 85-93).

18 серпня 2025 року з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини вчинення крадіжки плити індукційної та мікрохвильової печі за адресою: АДРЕСА_2 було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_13 , двох понятих, із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери НС-V260 (том 1, а.к.п. 64-68).

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 показав, що 25.06.2025 він приїхав у гості до свого знайомого ОСОБА_2 , який проживає у селищі Березна. 26.06.2025 приблизно о 19-00 годині ОСОБА_2 запропонував поїхати погуляти у с. Ушню, на що він погодився і вони удвох поїхали автомобілем до вказаного села. Коли приїхали, ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_10 та запропонував їй зустрітися біля бару «Спотикач». Приблизно о 21-00 годині вони зустрілися із ОСОБА_14 , вживали спиртні напої у альтанці поряд з кафе, а близько опівночі ОСОБА_2 згадав, що у співмешканця його матері у с. Ушня є будинок та, оскільки він на даний час служить у ЗСУ, то ОСОБА_6 запропонував поїхати до цього будинку, щоб там продовжити відпочивати. Приїхали до господарства, яке поросло чагарниками. Оскільки вхідні двері будинку були замкнені, то ОСОБА_2 вибив їх ногою, наступні двері, які були замкнені на навісний замок, ОСОБА_2 відчинив, вийнявши скобу з дверної коробки. Всі зайшли в будинок, відпочивали на кухні. Під час вживання спиртних напоїв розбилася пляшка і ОСОБА_15 порізала руку, вони з ОСОБА_2 замотали їй руку рушником. Відпочивали до п`ятої години ранку 27.06.2025, а потім вирішили їхати додому. Він та ОСОБА_15 вийшли з будинку. Соня відійшла в сторону, розмовляла по телефону, а він чекав ОСОБА_2 біля автомобіля, бачив як той виносив з будинку по черзі дві коробки та поклав їх у багажне відділення автомобіля. Що це були за коробки у ОСОБА_2 не запитував, лише бачив на одній з коробок зображена мікрохвильова піч, а на іншій - плита. Всі сіли до автомобіля, ОСОБА_12 підвезли до с. Осьмаки, а його ОСОБА_2 підвіз до м. Мени, а сам поїхав у селище Березна.

Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайли, які містяться на DVD-R диску, наданому прокурором. Відеозаписи на відтворених відеофайлах узгоджуються з відомостями, внесеними до протоколу слідчого експерименту від 18 серпня 2025 року.

11 вересня 2025 року з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини вчинення крадіжки плити індукційної та мікрохвильової печі за адресою: АДРЕСА_2 було проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_16 , двох понятих, із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери НС-V260 (том 1, а.к.п. 102-105).

Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_2 показав, що 25.06.2025 до нього у гості приїхав ОСОБА_17 , який переночував у нього. Наступного дня, 26.06.2025, він запропонував ОСОБА_18 поїхати погуляти у с. Ушню, на що той погодився і вони удвох поїхали автомобілем його знайомого в с. Ушню. Коли приїхали, він написав повідомлення ОСОБА_10 , щоб зустрітися, остання відповіла, що знаходиться у с. Ушня біля бару. Вони зустрілися, вживали спиртне. Близько опівночі він згадав, що у нього в автомобілі є пляшка спиртного і він запропонував друзям випити її у будинку свого вітчима, співмешканця його матері ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, а тому вдома у нього нікого немає. На його пропозицію всі погодилися. Приїхавши до вказаного будинку, ключів від будинку у нього не було, а тому він вибив перші двері з ноги, з других дверей, які були замкнені на навісний замок, витягнув скобу руками, всі зайшли до будинку. Вживали спиртне у кухонній кімнаті, у ОСОБА_19 з рук випала пляшка та розбилась, вона порізала руку, яку замотали рушником. О п`ятій годині ранку 27.06.2025 вирішили їхати по домівках. ОСОБА_17 та ОСОБА_10 вийшли на вулицю та чекали його біля автомобіля, а йому спало на думку щось викрасти з будинку та передати в заставу, щоб отримати гроші. Побачив у будинку мікрохвильову піч та плиту, вирішив їх викрасти, склав вказані речі у коробки, які стояли в іншій кімнаті, та по черзі виніс з будинку та поклав у багажне відділення автомобіля. ОСОБА_17 стояв біля автомобіля та все бачив, але нічого в нього не питав, а ОСОБА_15 стояла в стороні та розмовляла по телефону. Він підвіз ОСОБА_12 до с. Осьмаки, а ОСОБА_11 в м. Мену, а сам поїхав у с. Березну, де передав викрадене майно у заставу, за що отримав 1500 грн. Через деякий час забрав ці речі та видав працівникам поліції.

Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайли, які містяться на DVD-R диску, наданому прокурором. Відеозаписи на відтворених відеофайлах узгоджуються з відомостями, внесеними до протоколу слідчого експерименту від 11 вересня 2025 року та показаннями обвинуваченого, наданими в судовому засіданні, а також з показаннями свідка ОСОБА_20 , наданими під час проведення слідчого експерименту.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання вищезазначених доказів недопустимими, відповідно до положень частини 3 статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_2 за епізодом вчинення крадіжки кваліфіковані за ч.4 ст. 85 КК України, - як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, вчинене в умовах воєнного стану.

Специфічним способом вчинення викрадень є проникнення у житло, інше приміщення чи сховище. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (абз. 2 п. 22 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 р. № 10). Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи цієї кваліфікуючої ознаки, слід з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна в особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Отже, ця кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу вчинити викрадення, а потім заволоділа чужим майном.

Суд акцентує увагу на тому, що крадіжка має кваліфікуватися як поєднана із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище незалежно від режиму доступу до приміщення (вільний/обмежений), але при цьому обов`язковим є те, щоб умисел на заволодіння чужим майном із житла, іншого приміщення чи сховища виник до моменту входження (потрапляння) особи до них.

Оцінивши досліджені докази, показання обвинуваченого про те, що в будинок потерпілого ОСОБА_5 він проник не з метою вчинення крадіжки, а з метою розпивання там спиртних напоїв та відпочинку з друзями, що узгоджується з показання свідка ОСОБА_13 , наданими під час проведення за його участі слідчого експерименту, а умисел на викрадення майна виник у нього під час перебування у цьому будинку, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про виключення з обвинувачення, висунутого ОСОБА_2 , такої кваліфікуючої ознаки як «проникнення у житло».

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , є вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненного кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, інше тяжким злочином, раніше в силу статті 89 КК несудимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з порушенням ПДР, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаряпсихіатра, неодружений, проживає з матір`ю, за місцем проживання зарекомендував себе негативно, на нього неодноразово надходили запити від правоохоронних органів у зв`язку з причетністю до правопорушень, заяв, скарг від жителів селища стосовно ОСОБА_2 не надходило.

Згідно з досудовою доповіддю від 11 листопада 2025 року, підготовленою Чернігівським районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, про обвинуваченого ОСОБА_2 , надано висновок про дуже високий ризик вчинення ним повторного правопорушення та про неможливість здійснювати соціально-виховні заходи, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Під час судового розгляду обвинувачений виявив щире шкодування з приводу вчиненого, запевнив, що більше такого не повториться, засудив свою поведінку та щиро покаявся, висловився про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, на даний час працевлаштувався у фермерському господарстві, .

Враховуючи особу обвинуваченого його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки та схильності, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наслідки, які настали від їх вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, відсутність претензій у потерпілого ОСОБА_5 , а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, у межах строків, визначених санкціями частини першої статті 382 та частини 4 статті 185 КК України, остаточно призначивши покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, та про можливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Мотиви ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового розгляду заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжні заходи, не застосовувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.

Речові докази: вісім слідів рук, які зафіксовано на таблицю, рушник сірого кольору з плямами РБК; рушник білого кольору з кольоровим принтом та плямами РБК; фрагмент тканини із плямами РБК; чек на мікрохвильову піч, браслет із шнурів, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області знищити; два DVD-R диски «MyMedia» 4,7 GB 120 min, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання; плиту настільну індукційну марки «Ardesto», модель ICS-B217, та мікрохвильової печі марки «Prime», модель PRW 23873 HB, які повернуті під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті власнику.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 4902 гривні 70 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 382 КК України та частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за частиною першою статті 382 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за частиною четвертою статті 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_2 остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: вісім слідів рук, які зафіксовано на таблицю, рушник сірого кольору з плямами РБК; рушник білого кольору з кольоровим принтом та плямами РБК; фрагмент тканини із плямами РБК; чек на мікрохвильову піч, браслет із шнурів, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області знищити.

два DVD-R диски «MyMedia» 4,7 GB 120 min, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Плиту настільну індукційну марки «Ardesto», модель ICS-B217, та мікрохвильової печі марки «Prime», модель PRW 23873 HB, які повернуті під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті власнику.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у сумі 4902 гривні 70 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1