Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4980/25
Провадження №: 1-кс/332/448/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004618 від 04.06.2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатки, Запорізької області, громадянина України, який перебуває на посаді …. (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), у військовому званні «солдат», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004618, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по особовому складу) від 13 березня 2024 року №78, військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_5 призначено на посаду …. (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану).

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам?ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин, відповідно до наказу командира №75 від 11.03.2024 солдат ОСОБА_5 , вибув до КНП «Міська лікарня №9» ЗМР для проходження лікування, звідки був виписаний 28.03.2024. У зв`язку з чим був зобов`язаний повернутись до місця розташування військової частини 29.03.2024.

Так, 29.03.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу…. (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

17.09.2025 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.11.2025 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також може незаконно впливати на свідків, перешкоджання їхньому прибуттю до слідчого, прокурора або суду, впливу на свідків, зокрема знайомих по службі, або іншого протиправного втручання в хід досудового розслідування. На існування ризику передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) зокрема самовільно залишив місце несення служби, обов`язки військової служби не виконує, до військової частини безпідставно не прибуває, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, на даний час продовжує вчиняти злочин, на службі характеризується посередньо. Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в тому числі проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

За таких підстав, слідчий вважає, що менш суворі запобіжні заходи аніж тримання під вартою не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому просить суд продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 межах строку досудового розслідування, а саме, до 18.12.2025 року.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що підозра є обґрунтованою, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до підозрюваного не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Разом із цим, прокурор просив долучити до справи додаткові матеріали.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обґрунтовуючи тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені. Разом із цим, просила визначити підозрюваному розмір застави.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004618, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

17.09.2025 слідчим СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2025 року в рамках вказаного кримінального провадження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.11.2025 року без визначення застави.

В ході досудового розслідування, керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 за № №0004618 до трьох місяців до 18.12.2025.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході розгляду слідчим суддею клопотання, зокрема:

- повідомленням військової частини НОМЕР_1 НГУ про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_5 ;

- протоколами допитів свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, які пояснили обставини відсутності ОСОБА_5 , на службі;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. За наявності обґрунтованих даних, які спростовують всі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи за наявності для цього підстав прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

-У судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а отже, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільно залишивши місце несення служби. Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то такий обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_10 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. На існування ризику передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) зокрема самовільно залишив місце несення служби, обов`язки військової служби не виконує, до військової частини безпідставно не прибуває, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, на даний час продовжує вчиняти злочин, на службі характеризується посередньо. Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в тому числі проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо підозрюваного слідчий суддя не вирішує з підстави того, що нормою ч.8 ст.176 КПК України прямо передбачено те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

-Разом із цим, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

-Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищевикладене, з підстави доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п. 1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України приймаючи до уваги норму ч. 8 ст. 176 КПК України слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», а отже, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування на умовах, викладених в ухвалі слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2025 року.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатки, Запорізької області, громадянина України продовжити в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.12.2025 року з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на умовах, викладених в ухвалі слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2025 року.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а підозрюваному та його захиснику, які приймали участь в режимі відеоконференції надіслати засобами електронного зв`язку та надіслати до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1