Справа № 199/9122/25
ВИРОК

іменем України

22.12.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №0003519 від 21.11.2024 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецька, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24.08.1991 - Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24.12.1991 змінено назву на російська федерація) та ще 49 країн - засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь - якої держави, так і будь - яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь - якій формі або з будь - якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від

14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь - яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь - якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18.10.1907), яка вступила в дію 26.01.1910, яку 07.03.1955 визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 ШЗ/98-ВР та федеральним законом російської федерації від 02.03.1999 № 42 фз). Відповідно до ст. 2 - 3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно - правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії російської федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно - політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення російською федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів зс російської федерації на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27.02.2014 широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав.

Постановою ради федерації федеральних зборів російської федерації «Про використання збройних сил російської федерації на території України» від 01.03.2014 № 48 - сф за результатами звернення президента російської федерації, нібито виходячи з інтересів безпеки життя громадян російської федерації, особового складу військового контингенту зс російської федерації, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту російської федерації на використання зс російської федерації на території України.

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, російська федерація утворила на тимчасово окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади російської федерації, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади російської федерації та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15.04.2014 прийнято Закон України № 1207 - VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів зс російської федерації на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку російської федерації.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27.03.2014 № 68/262 «референдум», проведений в АР Крим 16.03.2014, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії російської федерації стало прийняття Верховною Радою України 21.04.2015 постанови № 337 - VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку російської федерації на території АР Крим 20.02.2014, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19.12.2016 № 71/205 та від 19.12.2017 № 72/190 «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17.12.2018, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22.12.2018 послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку російської федерації внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання анексії.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України російської федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 російською федерацією визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

24.02.2022 у о 05:00 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами російської федерації, які діяли за наказом керівництва російської федерації і зс російської федерації, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по цивільному населенню, також військовими формуваннями російської федерації здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102 - IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє і по нині.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями російської федерації тимчасово окуповано частини території Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно з ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, з 10.03.2022, згідно з розділом II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією території України, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, збройними формуваннями рф з 07.04.2014 окуповано Донецький район Донецької області, у тому числі і населений пункт Харцизьк.

З метою забезпечення роботи окупаційних органів влади у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, керівниками т. зв. «донецької народної республіки» за вказівки невстановлених представників російської федерації створено не передбачені законодавством України державні адміністрації. З метою надання вигляду законності їх діяльності органами влади «донецької народної республіки» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- конституцію «донецької народної республіки» від 14.05.2014, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно - територіальними одиницями «донецької народної республіки» є райони та міста республіканського значення;

- закон «народної ради донецької народної республіки» «про місцеве самоврядування донецької народної республіки», у ст. 1 закону «народної ради донецької народної республіки» «про місцеве самоврядування в донецькій народній республіці» місцеве самоврядування в «донецькій народній республіці» - форма здійснення народом своєї влади, що забезпечує в межах, встановлених конституцією російської федерації, федеральними законами, а у випадках, встановлених федеральними законами, - законами «донецької народної республіки», самостійне та під свою відповідальність рішення населення безпосередньо та (або) через органи місцевого самоврядування питань місцевого значення, виходячи з інтересів населення з урахуванням історичних та інших місцевих традицій.

Згідно з ст. 3 вищезазначеного закону правову основу місцевого самоврядування в «донецькій народній республіці» складають конституція російської федерації, міжнародні договори російської федерації, федеральні конституційні закони, федеральний закон від 06.10.2003 № 131 - фз «про загальні принципи організації місцевого самоврядування в російській федерації», інші федеральні закони та інші нормативні правові акти російської федерації, конституція «донецької народної республіки», цей закон, інші закони та інші нормативні правові акти «донецької народної республіки», статути муніципальних утворень, рішення, прийняті на місцевих референдумах та сходах громадян, та інші муніципальні правові акти.

10.11.2023 рішенням № 8/2 «харцизької міської ради донецької народної республіки» заснована «адміністрація місцевого округу харцизьк донецької народної республіки», яка наділена повноваженням юридичної особи у формі муніципальної казенної установи. Метою створення адміністрації є здійснення повноважень, передбачених федеральним законом від 06.10.2003 № 131-фз «про загальні принципи організації місцевого самоврядування в російській федерації», іншими законами російської федерації, законом «донецької народної республіки» від 14.08.2023 № 468 - ІІНС «про місцеве самоврядування у донецькій народній республіки», нормативно правовими актами «донецької народної республіки» та «харцизької міської ради донецької народної республіки».

У невстановлений час, але не пізніше 17.04.2024, громадянин України ОСОБА_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в м. Харцизьку Донецької області, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, був призначений на так звану посаду «першого заступника голови адміністрації місцевого округа харцизьк донецької народної республіки», тобто надав згоду на виконання організаційно-розпорядчих функцій в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Так, у невстановлений час, але не пізніше 17.04.2024, ОСОБА_2 був призначений на посаду «першого заступника голови адміністрації місцевого округа харцизьк донецької народної республіки» та, відповідно до розподілу обов`язків, виконує завдання щодо організації місцевого самоврядування та визначення правових, економічних та фінансових основ організації місцевого самоврядування в міському округу харцизьк, у тому числі, за п. 10 ст. 29 «статуту муніципального утворення міського округу харцизьк донецької народної республіки», прийнятого рішенням харцизької міської ради донецької народної республіки № 5/1 від 25.10.2023, у разі тимчасової відсутності голови округу, виконує повноваження голови округу на підставі його розпорядження.

Відповідно до структури «адміністрації міського округу харцизьк донецької народної республіки», затвердженої рішенням харцизької міської ради донецької народної республіки №11/1 від 14.12.2023 на ОСОБА_2 покладено відповідальність за «управління земельних відносин», «управління майнових відносин», «відділ мобілізаційної роботи та взаємодію з правоохоронними органами», «відділ внутрішньої політики та інформаційно-аналітичної діяльності», «сектор з питань цивільної оборони та надзвичайних ситуацій», «сектор по роботі транспорту».

Таким чином, громадянин України ОСОБА_2 у невстановлений час, але не пізніше 17.04.2024, був призначений на посаду, що передбачає виконання організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в окупаційній адміністрації російської федерації, а саме: на посаду «першого заступника голови адміністрації місцевого округа харцизьк донецької народної республіки», розташована за адресою: Донецька область, м. Харцизьк, вул. Краснознаменська, буд. 87А.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразилися у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Виклик обвинуваченого здійснювався в порядку ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема судові повістки про виклик публікувалися в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України», на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, однак в судове засідання обвинувачений ОСОБА_2 так і не з`явився.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 17.06.2025 підозрюваний ОСОБА_2 був оголошений у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0003519 від 21.11.2024 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20.11.2025 кримінальне провадження № 0003519 від 21.11.2024 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначено до спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia) та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

Дослідивши письмові докази, під час здійснення спеціального судового провадження, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, згідно протоколу огляду з додатком від 17.12.2024 було оглянуто відеозаписи, розміщені в rutube-каналі з назвою «Телекомпанія тв-сфера, м. харцизьк», за електронним посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розміщений ІНФОРМАЦІЯ_3 , за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4

На вказаному відеозаписі, тривалістю 02 хв. 30 сек., у період часу з 00 хв. 33 сек. по 01 хв. 00 сек. відображено особу, ззовні схожу на ОСОБА_2 , безпосередньо під час виконання своїх службових обов`язків (проведення щотижневої наради «адміністрації міського округу харцизьк днр») як т.зв. «першого заступника голови адміністрації міського округу харцизьк днр».

Безпосереднім об`єктом огляду є відеозапис з назвою «нарада в держадміністрації», який розміщений ІНФОРМАЦІЯ_5 , за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

На вказаному відеозаписі, тривалістю 04 хв. 46 хв., у період часу з 03 хв. 26 сек. по 03 хв. 37 сек. та з 03 хв. 41 сек. по 04 хв. 21 сек., відображено особу, ззовні схожу на ОСОБА_2 , безпосередньо під час виконання своїх службових обов`язків (проведення щотижневої наради «адміністрації міського округу харцизьк днр») як т.зв. «першого заступника голови адміністрації міського округу харцизьк днр».

Відповідно до протоколу огляду з додатками від 19.12.2024 оглянуто публікацію, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_7 на платформі Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_9 де зображено т.зв. «закон народної ради донецької народної республіки № 468-ПНР від 14.08.2023 «про місцеве самоврядування в донецькій народній республіці»; зображено т.зв. «закон народної ради донецької народної республіки № 438-ІІНС от 31.03.2023 «про утворення на території донецької народної республіки міських та муніципальних округів, встановлення їх кордонів», яким було законодавчо закріплено утворення т. зв. «міський округ харцизьк» (передбачено статтею 1 вказаного документу); зображено т.зв. «закон народної ради донецької народної республіки № 439-ПНР від 31.03.2023 «про структуру та найменування органів місцевого самоврядування, чисельність, строки повноважень та дату проведення виборів депутатів представницьких органів муніципальних утворень першого скликання в донецькій народній республіці», яким передбачено утворення т.зв. «місцевої адміністрації (виконавчо-розпорядчого органу муніципального освіти» (передбачено статтею 1 зазначеного документу).

Далі проведено огляд публікації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_10 на платформі Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_11 , де зображено т.зв. «рішення харцизького міського округу днр» № 5-1 від 25.10.2023 «про прийняття статуту муніципального освіти міський округ харцизьк днр».

Згідно протоколу огляду від 23.12.2024 оглянуто публікацію, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_12 на платформі Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_13 , де зображено т.зв. «рішення харцизької міської ради днр 1 скликання № 8/2 від 10.11.2023 «про заснування адміністрації міського округу харцизьк днр та наділення її правами юридичної особи».

Далі проведено огляд публікації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_12 на платформі вищевказаного Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_14 де зображено т.зв. «рішення харцизької міської ради дрн 1 скликання» № 8/3 від 10.11.2023 «про затвердження положення про адміністрацію міського округу харцизьк донецької народної республіки».

Далі проведено огляд публікації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_15 на платформі вищевказаного Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_16 де зображено т.зв. «рішення харцизької міської ради днр» № 11/1 від 10.11.2023 «про затвердження структури та граничної штатної чисельності адміністрації міського округу харцизьк донецької народної республіки».

Далі проведено огляд публікації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_17 на платформі Інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_8 за електронним посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_18 де зображено т.зв. «розпорядження адміністрації міського округу харцизьк днр» № 69-Р від 16.09.2024 «про затвердження графіку проведення виїзних прийомів за місцем проживання громадян керівниками адміністрації міського округу на IV квартал 2024 року», де вказано посаду ОСОБА_2 - «перший заступник глави адміністрації муніципальної освіти».

Відповідно до протоколу огляду інтернет-сайту з додатками від 14.01.2025 був оглянутий інтернет-ресурс: соціально-орієнтована мережа «однокласники» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_19 Оглядом головної сторінки сайту, у пошуковій стрічці введено запит « ОСОБА_6 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_20 відкрилась особиста сторінка з фото. У розділі фото відображено наявність 8 особистих фото, серед яких наявні такі, що мають значення для кримінального провадження: фото № 1, яке опубліковано 09.09.2019, фото № 2, яке опубліковано 02.02.2019. Крім того переглядом його стрічки новин встановлено серед інших фото, опубліковане 20.11.2017, на якому з лівої сторони зображено особу, за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_2 . Також оглянуто інтернет-ресурс: соціально-орієнтована мережа «вконтактє», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_21 « ОСОБА_6 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_22 відкрилась особиста сторінка з фото. У розділі фото відображено наявність особистих фото, серед яких наявні такі, що мають значення для кримінального провадження: фото № 3, опубліковане 11.05.2022, на якому, серед інших осіб, з правої сторони, у цивільному одягу зображено особу, за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_2 .

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової портретної експертизи № 78 від 01.05.2025 слідує, що у відеозаписі з назвою «нарада у міськадміністрації.mр4» від 17.04.2024 тривалістю 02 хв. 30 сек. (особа чоловічої статі, відображена при показниках індикатора відліку часу з 00 хв. 33 сек. по 01 хв. 00 сек.), у відеозаписі з назвою «нарада у міськадміністрації1.mр4» від 04.12.2024 тривалістю 04 хв. 46 сек. (особа чоловічої статі, відображена при показниках індикатора відліку часу з 03 хв. 26 сек. по 03 хв. 37 сек., та з 03 хв. 41 сек. по 04 хв. 21 сек.), що містяться на наданому оптичному компакт-диску DVD+R марки «Alerus» (копія додатку до протоколу огляду від 17.12.2024), та на копії інформації про особу з Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у електронному файлі з назвою «Інформація про особуl.pdf» (електронна копія інформації про особу на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що міститься на наданому оптичному компакт-диску DVD-R марки «Verbatim», наданих на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та ж сама особа.

У папці «вк»: на фотозображенні з назвою «1.jpg», на фотозображені з назвою «2.jpg» (особа чоловічої статі, відображена у центрі), на фотозображені з назвою «3.jpg» (особа чоловічої статі, відображена другою справа), на фотозображені з назвою «4.jpg»; у папці з назвою «Одноклассники»: на фотозображені з назвою «1.jpg», на фотозображенні з назвою «2.jpg», на фотозображенні з назвою «3.jpg» (особа чоловічої статі, відображена сидячи за столом зліва), що містяться на оптичному компакт-диску DVD+R марки «Axent» (копія додатку до протоколу огляду від 14.01.2025), та на копії інформації про особу з Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у електронному файлі з назвою «Інформація про особу1.pdf» (електронна копія інформації про особу на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що міститься на наданому оптичному компакт-диску DVD-R марки «Verbatim», наданих на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та ж сама особа.

Оцінені в сукупності зібрані письмові докази, досліджені в судових засіданнях, поза всяким розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_2 у невстановлений час, але не пізніше 17.04.2024, перебуваючи на тимчасово окупованій території - в м. Харцизьку Донецької області, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, був призначений на так звану посаду «першого заступника голови адміністрації місцевого округа харцизьк донецької народної республіки», тобто надав згоду на виконання організаційно-розпорядчих функцій в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Такі дії ОСОБА_2 поза всяким розумним сумнівом були умисними, оскільки останній усвідомлював (не міг не усвідомлювати) суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, про що свідчать чисельні публікації хронології діяльності ОСОБА_2 в засобах масової інформації окупаційної влади.

Судом в умовах змагальності сторін не встановлено обставин, за яких добровільність обіймання ОСОБА_2 вищезазначеної посади можна було б поставити під сумнів.

Таким чином, вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України в обсязі обвинувачення, яке підтримане прокурором.

При цьому суд звертає увагу на те, що, згідно приписів ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

На виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України суд враховує той факт, що повідомлення про підозру від 05.06.2025 ОСОБА_2 та повістка про виклик останнього, який перебуває на тимчасово окупованій території України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України 05.06.2025 опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 113 (8038) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

05.06.2025 ОСОБА_2 призначено захисника в порядку ст. 49 КПК України.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_2 від органу досудового розслідування, постановою старшого слідчого в ОВС СВ 2-го Управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 17.06.2025 ОСОБА_2 оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 19.06.2025 підозрюваному ОСОБА_2 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, в межах даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_2 .

Згідно роздрукованих копій інтернет-сторінки Офісу Генерального прокурора виявлені публікації повідомлення про здійснення спеціального досудового розслідування та повістка про виклик ОСОБА_2

Газета «Урядовий кур`єр» в № 127 (8052) від 25.06.2025 містить публікацію про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_2 та повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_2 .

Тобто, виклик підозрюваного ОСОБА_2 до слідчого на стадії досудового розслідування з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 297-5 КПК України здійснювався шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем проживання, публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наведені обставини в своїй сукупності доводять, що стороною обвинувачення були здійсненні всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_2 на доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Згідно приписів ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Під час здійснення судового провадження обвинувачений ОСОБА_2 також був належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, оскільки всі судові виклики обвинуваченого до суду здійснювалися шляхом публікації судової повістки про виклик у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газетах «Урядовий кур`єр» та «Голос України», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті суду, а копії судових повісток та процесуальних документів надсилалися його захиснику.

За таких обставин суд розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до приписів ч. 5 ст. 139, ст. 297-1, ч. 3 ст. 323, п. 20-1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до листа начальника Державної прикордонної служби Головного центру обробки спеціальної інформації № 19/45945-25 від 02.06.2025 слідує, що у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України повідомляємо, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних), що функціонує відповідно до Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за № 1319/38655, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.01.2022 по 02.06.2025 (станом на 13:31) в Базі даних не виявлено.

Згідно листа начальника територіального сервісного центру № 1452 філії Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Донецькій, Луганській областях, АРК та м. Севастополі № 31/27/14-1452-348-2025 від 14.01.2025 (18969) слідує, що відповідно до інформації наявних баз даних станом на 13:00 годину 14.01.2025 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , автомототранспорт не значиться.

Відповідно до листа заступника голови Центральної виборчої комісії № 21-24-124 від 14.01.2025 слідує, що нинішній склад Верховної Ради України дев`ятого скликання сформовано за результатами позачергових виборів народних депутатів України 21.07.2019, а також низки проміжних виборів народних депутатів України, які проводились у 2020 та 2021 роках у деяких одномандатних виборчих округах. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказаних виборах не реєструвався кандидатом у народні депутати України та не обирався народним депутатом України. Стосовно обрання цієї особи депутатом місцевої ради станом на день надання відповіді зазначаємо, що 25.10.2020 в Україні відбулись чергові та перші місцеві вибори, на яких обирались депутати місцевих рад. Також з підстав та у випадках, передбачених виборчим законодавством, у період із 25.10.2020 до 24.02.2022 (дня введення воєнного стану) в деяких територіальних громадах призначались та проводились повторні, позачергові, проміжні вибори депутатів місцевих рад. Відомостей про обрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутатом місцевої ради на вказаних виборах до Центральної виборчої комісії не надходило.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує, що санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та альтернативне додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, об`єктивна сторона якого пов`язана із виконанням обвинуваченим дій, у зв`язку із добровільним обійманням посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, суд, призначаючи покарання, має сформулювати зміст резолютивної частини вироку таким чином, аби обвинувачений не мав права обіймати посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

На переконання суду необхідним та достатнім буде додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та органах державної влади на строк, визначений санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому.

Таким чином, покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та органах державної влади, з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо запобіжного заходу, обраного в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2) ч. 3 та абз. 13) п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та органах державної влади на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому ОСОБА_2 .

Рахувати обвинуваченому ОСОБА_2 початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі з дати його затримання на виконання вироку.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової портретної експертизи, в сумі 10696 (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 8 (вісім) копійок.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя: ОСОБА_1