Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9848/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/1005/25
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000786 за апеляційною скарг ою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні маючого одну малолітню дитину, солдат, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- 08.05.2024 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- 19.03.2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області розстрочено сплату штрафу в розмірі 17000,00 грн визначену вироком від 08.05.2024 на строк 10 місяців, шляхом сплати рівними частинами по 1700, 00 (одній тисячі сімсот) гривень щомісячно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком з покладанням обов`язків визначених ст.76 КК України. Вважає, що вирок суду підлягає зміні у вказаній частині у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_8 визнав всі фактичні обставини кримінального провадження та свою вину, не погодившись лише з кваліфікацією його дій. Вважає наявними пом`якшуючі покарання ОСОБА_8 обставини - визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, які не були враховані судом першої інстанції. Вказує, що ОСОБА_8 не мав умислу на здійснення крадіжки майна, оскільки він взяв майно, яке лежало біля сміттєвого баку, а тому його дії слід кваліфікувати як привласнення майна. Звертає увагу на те, що 27.10.2025 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року було виконано у повному обсязі і ОСОБА_8 був знятий з обліку в Богунському РВ філії ДУ «Центр пробації в Житомирській області». Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не врахував належним чином висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив суворо не карати ОСОБА_8 , а також наявність у останнього на утриманні малолітньої дитини.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року та визначено остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі та штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України обидва покарання встановлено виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_8 запобіжний захід не застосовувався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 встановлено обчислювано з моменту його фактичного затримання для доставлення в установу відбування покарань.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) гривню 20 копійок процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи згідно висновку експерта № СЕ-19/106-25/16192-ТВ від 29.08.2025 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 20.07.2025 року близько 21 год. 00 хв. перебуваючи по АДРЕСА_3 , поруч з хвірткою до входу на прибудинкову територію вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 на землі помітив сумку сірого кольору та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, наблизившись до розміщеної на землі сумки та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими іншими особами, ОСОБА_8 викрав сумку сірого кольору торговельної марки «American tourister», вартістю 206 грн. 67 коп., яку залишив ОСОБА_7 на вищевказаному місці біля входу на територію вказаного домоволодіння, у якій знаходились наступні речі: фотоапарат торговельної марки «Nikon» моделі «D3000» з плечовим ременем вартістю 1136 грн 33 коп; фотоапарат торговельної марки «Canon» моделі «DS126311» (EOS 600D) з плечовим ременем вартістю 4315 грн 00 коп; об`єктив торговельної марки «Tamron» моделі «AF 28-75 mm F/2/8» з блендою вартістю 5225 грн 00 коп; об`єктив торговельної марки «Tamron» моделі «AF 28-75 mm F/2/8» з блендою та кришкою вартістю 5500 грн 00 коп, світло накамерне торговельної марки «KingMa» моделі «LED015-396AS» вартістю 1200 грн 00 коп, після чого утримуючі викрадені речі при собі, ОСОБА_8 залишив місце злочину та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 17 583 грн 00 коп.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, які уточнили, що вирок суду оскаржується лише в частині призначеного покарання, думку потерпілого в підтримання апеляційної скарги сторони захисту та думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в діях, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої в умовах воєнного стану, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

У вказаній частині вирок суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання ст.ст.50, 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочинів.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні та результати досудової доповіді відносно останнього.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.185 КК України, яке належить відбувати реально та вважав, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Водночас, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 також свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся, викрадені речи повернуті потерпілому під час досудового розслідування та потерпілий ОСОБА_7 , як в засіданні суду першої інстанції так і в засіданні апеляційного суду вказав про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого та просив його не позбавляти волі, задовольнивши апеляційну скаргу захисника, посилаючись на те, що обвинувачений, який проживає недалеко від нього, має сім`ю та малолітню дитину, а покарання, яке йому призначено є занадто суворим.

За таких обставин, відповідно до ст.66 КК України апеляційний суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 визнання вини та щире каяття, оскільки та обставина, що останній не погоджується з кваліфікацією злочину, не свідчить про відсутність щирого каяття.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Проте, колегія суддів вважає, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до висновку досудової доповіді (а.п.144-147) орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, оскільки ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Враховуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, даних про його особу, який вину визнав повністю, є військовослужбовцем, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, відсутності тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення та думки потерпілого щодо призначення покарання з іспитовим строком, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування до призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання положення ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів також вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про необхідність виключення із вироку суду посилань на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст.71 КК України, оскільки вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 19.03.2025, було виконано у повному обсязі 27.10.2025 та ОСОБА_8 був знятий з обліку в Богунському РВ філії ДУ «Центр пробації в Житомирській області».

Так, оскаржуваним вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2025 ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року у виді штрафу та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років та штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України встановлено виконувати самостійно.

Згідно копії довідки Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області №5119/33/4/1-25 від 27.10.2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 27.10.2025 року в повному обсязі сплатив штраф, який був йому присуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року у розмірі 17 000 гривень (а.п.168).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст.71 КК України, оскільки на час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 повністю відбув покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2024 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника заслуговують на увагу у вказаній частині.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з вироку посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України.

На підставі ч.1, ч.3, ч.4 ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_8 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: