Номер провадження:1-кп/521/1571/25
12 грудня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 , під час підготовчого судового засідання, завлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що, на переконання сторони захисту, стороною обвинувачення порушено вимоги ст. 290 КПК України, оскільки, як вказує адвокат, вручення обвинувального акту та реєстру його підзахисному ОСОБА_5 відбулось лише під час ознайомлення з томами №1-4 кримінального провадження, а з іншими томами (58) такої можливості надано не було. Крім того, як вказує захисник, було порушено вимоги ч. 6 ст. 290 КПК України щодо надання стороні захисту доступу до речових доказів та документів, які сторона обвинувачення має намір використати як докази у суді. Також сторона захисту вважає, що було порушено право на захист, оскільки на момент затвердження обвинувального акту в Одеському апеляційному суді розглядалась скарга сторони захисту на ухвалу слідчого судді Київського районного суду Одеській області від 21 травня 2025 року про залишення скарги на постанову слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 29.04.2025 року без задоволення, яка стосувалась питання відмови про призначення комплексної фоноскопичної та лінгвістичної експертизи. Таким чином, сторона захисту не змогла реалізувати своє право щодо збору доказів своєї невинуватості під час досудового розслідування завдяки перешкод, які було зроблено з боку сторони обвинувачення. І на останок, сторона захисту, як підставу повернення обвинувального акту прокурору, вказує на те, що в обвинувальному акті відсутній такий важливий елемент як формулювання обвинувачення. Замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, в судовому засіданні підтримали своє клопотання в повному обсязі та просили повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор під час підготовчого судового засідання заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, оскільки вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не має.
Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами та клопотання захисника, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України.
Тобто суд має право, а не обов`язок прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.06.2018 у справі № 520/8135/15-к.
Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і який після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурором.
Повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі його невідповідності вимог ст. 291 КПК України, а також у випадках визначених окремими Законами. Але, при цьому, на стадії підготовчого провадження суд не може оцінювати правильність та обґрунтованість викладених в обвинувальному акті фактичних обставин інкримінованих дій особі (правова позиція Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі 273/1053/17).
Отже, виходячи із завдань підготовчого судового засідання, суд звертає увагу сторони захисту, що на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним КПК України, як це передбачено ст. 291 КПК України. Крім того, кримінальний процесуальний закон не дозволяє суду на даній стадії перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Докази щодо підтвердження чи спростування винуватості обвинуваченої особи на стадії підготовчого провадження також не надаються та не досліджуються.
Таким чином, враховуючи викладене, суд, дослідивши зміст обвинувального акту, приходить до переконання, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 формально дотримано вимоги ст. 291 КПК України, оскільки він містить усі необхідні структурні елементи, акт підписаний слідчим та прокурором, що його затвердив, та до нього долучені передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписки про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Обвинувальний акт, як вже вказано в попередньому абзаці, містить усі необхідні елементи, визначені ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі й виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, при цьому, суд вважає, що зазначені відомості у своїй сукупності дають уявлення щодо обставин кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Сформульоване обвинувачення в достатній мірі інформує обвинуваченого як про підстави обвинувачення, так і про його характер.
Конкретність та доведеність обвинувачення досліджуватиметься виключно під час судового розгляду та оцінюватись судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті, тобто не може бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання.
Більш того суд вважає необхідним зауважити, що прокурор має право в порядку ст. 338 КПК України змінити обвинувачення в суді, а сторона захисту не позбавлена можливості під час судового розгляду спростовувати позицію прокурора та доводити перед судом відсутність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, неправильну кваліфікацію тощо.
Що стосується неознайомлення захисника з матеріалами кримінального провадження та можливого порушення права на захист під час досудового розслідування, то суд також вважає, що це не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки невиконання вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів іншій стороні тягне за собою наслідки, встановлені ч. 12 ст. 290 КПК України, тобто це питання, пов`язане з оцінкою доказів, та таке питання має вирішуватись судом в нарадчій кімнаті після дослідження всіх доказів по справі.
Що стосується доводів сторони захисту про їхнє обмеження під час досудового розслідування на збір доказів та передчасне на їх думку завершення досудового розслідування, то слід зазначити, що рішення про завершення досудового розслідування приймає виключно прокурор або слідчий за погодженням з прокурором, проте, згідно правової позиції, висловленої Касаційним кримінальним судом у складі Верховного суду в постанові від 07.06.2022 року по справі справа № 462/1710/16-к, навіть після закінчення досудового розслідування та передачі обвинувального акту до суду сторона захисту не обмежена відшукувати і надавати суду свої докази.
З огляду на вказані вище висновки, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для повернення обвинувального акта прокурору, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 372, 376, 392 КПК України, суд,-
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1