Справа №592/7491/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/420/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про застосування амністії
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2025 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію»,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2025 року у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію», було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що вирок Конотопського районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.1. ст. 122, ч. 2 ст.389, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71, ст.72, ч.4 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців 25 днів, не набрав законної сили та перебуває на розгляді в Полтавському апеляційному суді, і місце відбування покарання засудженому ОСОБА_7 не визначено у відповідності до КВК України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2025 року скасувати та задовольнити вимоги поданого ним клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилаючись на ст.ст. 537, 539 КПК України, апелянт вказує, що на його думку, наявні підстави для застосування до нього Закону України «Про амністію» та для заміни йому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, на покарання, не пов`язане з позбавленням волі на той же строк.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

За змістом положень ЗУ «Про амністію у 2016 році», вирішення питання про територіальну підсудність розгляду клопотання про застосування амністії залежить від процесуального статусу особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та яка заявила клопотання про амністію, а також від стадії кримінального провадження та органу, в провадженні якого перебуває кримінальна справа.

При цьому, питання щодо територіальної підсудності розгляду клопотань про застосування амністії до засуджених, не врегульовано ні в ЗУ № 392/96-ВР від 01 жовтня 1996 року «Про застосування амністії в Україні», ні ст. 85 КК України, якою закріплено норми про звільнення від покарання на підставі закону України про амністію або акту про помилування, ні в ст. 537, 539 КПК України.

Заявляючи клопотання про застосування амністії, засуджений ОСОБА_7 , фактично, порушує питання про звільнення його від покарання, яке, за аналогією, має вирішуватись відповідно п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Перевіряючи обґрунтованість вказаного клопотання, судом було встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Конотопського районного суду Сумської області 21 вересня 2022 року за ч.1. ст. 122, ч. 2 ст.389, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71, ст.72, ч.4 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців 25 днів, дане судове рішення перебуває на розгляді у Полтавському апеляційному суді і про набрання ним законної сили інформація відсутня.

Саме з огляду як на вказані обставини, так і на те, що ОСОБА_7 , у відповідності до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, не визначено місце відбування покарання, суд і дійшов висновку, що подане останнім клопотання про застосування амністії не підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, оскільки не є установою виконання покарань

При цьому, правильність такого висновку доводами апелянта жодним чином не спростовано, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де ОСОБА_7 перебував на час розгляду клопотання, хоча і віднесено до Ковпаківського району м. Суми, однак дана установа не є установою виконання покарань, і останній не позбавлений можливості звернутись з вказаним клопотанням до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться виправна колонія, яка йому визначена для відбуття покарання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію», залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4