У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000881 від 21.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

02.12.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000881 від 21.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Обґрунтування вимог згідно з поданим клопотанням:

Клопотання про скасування арешту майна подане в інтересах ОСОБА_3 з огляду те, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2023 арешт накладено на нерухомість ОСОБА_6 , а саме: нежитлову будівлю літ. «А» - 490,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі літ. «А»- 1390,3 кв.м.; «Б»- 1402,5 кв.м.: «В» - 1466,9 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 , проте вказаний арешт майна є прямою перешкодою для реалізації майнового права ОСОБА_3 , оскільки блокує єдине відоме джерело для задоволення вимог заявника у виконавчому провадженні.

На думку представника заявника, ОСОБА_3 є володільцем майна (у формі права вимоги) і особою, чиї права та законні інтереси безпосередньо обмежуються заходом забезпечення, що робить його належним заявником в розумінні ст.174 КПК України, а ініціювання ОСОБА_6 , кримінального провадження №0000881 від 21.02.2023 та вказана ухвала слідчого судді про арешт майна від 14.06.2023 є нічим іншим, як незаконним способом ОСОБА_6 ухилитись від виконання судових рішень, якими констатовано факт наявності у нього заборгованості перед ОСОБА_3 у сумі 80 000 доларів США.

Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2021 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором процентної грошової позики задоволено. Також судом вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 суму наданої позики га процентів в розмірі 86 400 (вісімдесят шість тисяч чотириста доларів США 00 центів) доларів США та пеню за прострочення повернення позики в розмірі 775 879,10 (сімсот сімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 10 копійок) гривень; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 217,50 (десять тисяч двісті сімнадцять гривень 50 копійок) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2021 без змін.

Не погодившись із постановою Київського апеляційного суду ОСОБА_6 оскаржив її до Верховного Суду, яким 07.12.2023 винесено постанову, якою касаційну скаргу залишено без задоволення

Тобто, очевидним є факт, що у ході розгляду судами всіх інстанцій наведеної вище цивільної справи доводи як позивача ОСОБА_3 , так і відповідача ОСОБА_6 досліджувались та перевірялись судами повному обсязі. Під час розгляду цієї цивільної справи спростований, у т.ч. завдяки відповідним експертним дослідженням факт підробки документів, про який він зазначає. Як наслідок, доводи ОСОБА_6 щодо підробки його підпису також не знайшли свого підтвердження

Отже, у вказаному кримінальному провадженні фактично досліджуються ті ж обставини, що вже досліджені та перевірені судами.

На думку заявника, наявність даного кримінального провадження є способом уникнення ОСОБА_6 виконання наведених вище рішень судів, адже накладення арешту на власне майно у цьому провадженні фактично позбавляє можливості ОСОБА_3 отримати або кошти від ОСОБА_6 , або у встановленому Законом порядку реалізувати майно ОСОБА_6 з метою отримання коштів у якості боргу останнього.

До цього часу рішення судів ОСОБА_6 не виконані добровільно, у зв`язку з чим ОСОБА_3 має право звернути стягнення на майно боржника, однак він цього зробити не може через штучні перепони у вигляді вказаного вище кримінального провадження та ухвалу про арешт майна боржника. Саме тому, заявник вважає, що він є особою, права та законні інтереси якого обмежені під час досудового розслідування та має право на звернення із заявою про скасування арешту майна відповідно до ст.174 КПК України.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

ОСОБА_3 у судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечував.

Правове обґрунтування рішення:

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оглянувши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, дійшов наступного висновку, що правові підстави для скасування арешту відсутні, оскільки заявник ОСОБА_3 не належить до кола осіб, які відповідно до ч.1 ст.174 КПК України мають право ініціювати скасування арешту.

З матеріалів досудового розслідування встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2023 клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження №0000881 від 21.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, про арешт майна задоволено.

Накладено арешт, з метою збереження речових доказів, на належні потерпілому ОСОБА_6 об`єкти нерухомості, а саме: нежитлову будівлю літ. «А» - 490,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі літ. «А» - 1390,3 кв.м.; «Б» - 1402,5 кв.м.; «В» - 1466,9 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України правом звернення з клопотанням про скасування арешту наділені: підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, а також представник юридичної особи. Для реалізації цього права особа повинна довести не лише факт обмеження її інтересів, а й наявність юридичного титулу власності або володіння майном, що підпадає під арешт. Формальне існування цивільно-правових відносин між заявником та боржником саме по собі не є доказом виникнення у першого речового права на конкретний об`єкт нерухомості.

Як убачається з матеріалів провадження, арешт накладено на об`єкти нерухомості, що належать ОСОБА_6 як потерпілому, з метою їх збереження як можливих речових доказів. Жодних доказів, які б підтверджували виникнення у ОСОБА_3 права власності, права володіння, права користування або фактичного контролю над цим майном, суду не надано.

Заявником також не доведено наявності виконавчого провадження, у межах якого здійснювалися би заходи щодо звернення стягнення на це майно, як і не підтверджено, що воно є єдиним або визначеним об`єктом, за рахунок якого можливо забезпечити виконання рішення у цивільній справі.

Посилання сторони заявника на те, що він має «право вимоги» за рішенням суду щодо боргу, не може бути ототожнене із статусом «володільця майна» у розумінні ст.174 КПК України. Право вимоги є зобов`язальним, а не речовим правом, і не породжує автоматичного права на конкретний об`єкт майна боржника без проходження процедури виконання. Наявність рішення про стягнення боргу та підтвердження заборгованості не створює для заявника юридичного титулу на арештовану нерухомість та не перетворює його на суб`єкта оскарження арешту.

Крім того, у матеріалах клопотання відсутні відомості про виконання заявником обов`язку довести відсутність подальшої необхідності в арешті майна або про те, що арешт накладено необґрунтовано. Навпаки з огляду на характер провадження, предмет доказування та підстави накладення арешту, такий захід на даний час є співмірним і спрямований на забезпечення інтересів кримінального процесу, а не на обмеження цивільних прав ОСОБА_3 .

Таким чином, виходячи із наведеного, ОСОБА_3 не є особою, права якої прямо обмежені арештом у значенні ст.174 КПК України, що виключає його право на звернення з таким клопотанням. Доводи заявника ґрунтуються на припущеннях щодо можливості майбутнього звернення стягнення, проте такі припущення не можуть бути підставою для скасування арешту речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000881 від 21.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 25.12.2025 о 08:30.

Слідчий суддя: ОСОБА_1