У Х В А Л А

"27" вересня 2025 р. Справа153/833/25

Провадження1-кс/153/312/25-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Сіверськ, Артемівський район, Донецька область, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307 та ч.1 ст.317 КК України

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області - ОСОБА_5

слідчого ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП

у Вінницькій області - ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307 та ч.1 ст.317 КК України. Клопотання мотивовано наступним: ОСОБА_4 діючи з єдиним умислом, направленим на забезпечення незаконного вживання особами наркотичних засобів, неодноразово надав квартиру, в якій він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іншим особам для незаконного вживання наркотичних засобів. Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою забезпечення незаконного вживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наркотичних засобів, 03.04.2025 приблизно о 11:20 надав зазначеним особам приміщення квартири, в якій він проживає за адресою: АДРЕСА_1 для вживання ними наркотичного засобу - метадон, який останні перебуваючи у одному з приміщень зазначеної квартири у присутності та з відома ОСОБА_4 вжили шляхом здійснення ін`єкцій за допомогою медичних шприців. Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 діючи умисно із вищезазначеною метою 04.04.2025 близько о 09:30 надав ОСОБА_7 приміщення квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 для вживання останнім наркотичного засобу - метадон, який ОСОБА_7 вжив шляхом здійснення ін`єкції за допомогою медичного шприцу. Також, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер протиправних дій, діючи умисно з метою забезпечення незаконного вживання наркотичних засобів іншими особами, 10.04.2025 близько 12:00 надав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приміщення квартири за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , для вживання наркотичного засобу - метадон, який ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вжили шляхом ін`єкцій за допомогою медичного шприцу.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Також, досудовим розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», здійснював незаконну діяльність щодо збуту наркотичних засобів.

Зокрема, ОСОБА_4 перебуваючи на замісній підтримувальній терапії, як наркозалежний, в період часу з 14.02.2025 по 05.06.2025 у КНП « Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування » за адресою: вул. Полтавська, 89/2, м. Могилів-Подільський Вінницької області , отримував для власного вживання таблетки «Метадон-ЗН 5/10/25 мг» по 120 мг на день, до складу яких входить наркотичний засіб - метадон, які в подальшому перевозив за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , де їх зберігав для власного вживання.

У зв`язку із цим, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконний збут наркотичного засобу - метадон, обіг якого обмежений, який він отримував у КНП Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування у вигляді таблеток «Метадон-ЗН 5/10/25 мг».

Так, ОСОБА_4 08.05.2025 приблизно о 14:00 знаходячись неподалік приміщення ТОВ « АТБ-маркет » за адресою: вул. Соборна, 23/14, м. Ямпіль, Могилів-Подільський район, Вінницької області , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичних засобів, з метою отримання матеріальної винагороди, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів на території України обмежено, незаконно збув за грошову винагороду в розмірі 400 гривень ОСОБА_8 наркотичний засіб у вигляді таблетки, обіг яких обмежено - метадон загальною масою 0,0109 г.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» маса збутого ОСОБА_4 наркотичного засобу - метадону, відноситься до невеликих розмірів, оскільки не перевищує масу 0,02 г.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконний збут наркотичних засобів.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даних злочинів доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: протоколи допиту у якості свідків; відеозаписом наданим ОСОБА_9 ; протоколом про обстеження публічно недоступних місць житла чи іншого володіння особи; висновками експертів від 02.07.2025, 08.07.2025, 10.07.2025; протоколами огляду місця події від 08.05.2025; висновок експерта від 23.05.2025 №СЕ-19/102-25/10828-НЗПРАП; протоколом про результати проведення НСРД аудіо-, відео контролю особи; тимчасовий доступ до документації, щодо перебування ОСОБА_4 на замісній підтримуючій терапії; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

У відповідності до вимог встановлених ст.ст.276,277 КПК України та в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, слідчим СВ ВП №1 за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури, після встановлення наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, 26 вересня 2025 року складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 307 КК України та ч.1 ст. 317 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин за який санкцією ч.1 ст.307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування. Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання.

Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави просиь не визначати.

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів .

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак злочинів передбачених ч.1 ст.307 та ч.1 ст.317 КК України.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В силу ст.178 КПК України вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, тобто в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину за який санкцією ч.1 ст.307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Крім цього, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні нетяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.317 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочини, особу підозрюваного, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_10 перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання та засоби зв`язку, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, про застосування якого просила сторона захисту, не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 .

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34 передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою попередження можливості ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК)

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Слідчий у клопотанні просив не визначати заставу ОСОБА_4 відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України. Так, відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Однак, в ході розгляду справи слідчим не надано жодних доказів, які б вказували, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, із застосуванням насильства або погрозою його застосування чи щодо злочину, який спричинив загибель людини. Крім цього, слідчим не зазначено в чому полягає виключність випадку та які саме підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України унеможливлюють визначити підозрюваному розмір застави.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, визначених у ст.194 КПК України, у зв`язку із чим, вважає за необхідне визначити заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.317 КК України,- задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Сіверськ, Артемівський район, Донецька область, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 27 вересня 2025 року.

Визначити 26 листопада 2025 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Визначити розмір застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області , депозит 37 315 033 000 401, , банк отримувача Державне казначейство України, м.Київ , МФО: 820172 , призначення платежу: застава, Ямпільський районний суд Вінницької області .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 в разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчих СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає м.Ямпіль, Могилів-Подільський район, Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 26 листопада 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1