УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

24 грудня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002821 від 30.10.2025 р.

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту поданого клопотання, у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002821 від 30.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимою, а саме: 14.12.2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 04.07.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці; 01.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців; 22.01.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 06.03.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, звільнена 11 червня 2019 року по відбуттю покарання; 21.08.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 24.02.2021 Солом`янським районним судом м. Києві за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі; 29.04.2021 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 15.09.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнена 24.11.2023 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення та перевиховання не стала, належних висновків не зробила та повторно вчинила нове умисне корисливе кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 26.10.2025 приблизно о 15 годині 21 хвилин перебувала у торгівельному залі магазину «Фора» ТОВ «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Генерала Геннадія Воробйова, 11, де у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Фора». Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи у торгівельному залі вказаного вище магазину, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, взяла з торгівельних полиць чуже майно, що належить ТОВ «Фора», а саме: каву мелену смажену «Jacobs Espresso Gold Kronung» 400 г у кількості 2 шт., вартістю за одну упаковку - 299,90 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 599 грн 80 коп (без урахування ПДВ); пасту марки «Lino Lada Duo» молочна з какао і фундуком об`ємом 350 г у кількості 4 шт., вартість за одну позицію - 139 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 556 грн (без урахування ПДВ); ковбасу «Алан Українська особлива в/к» вагою 1,049 кг загальною вартістю 522 грн 40 коп (без урахування ПДВ); сир «Coburger Камамбер» безлактозний 45% вагою 125 г у кількості 4 шт., вартістю за одну упаковку 134 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 536 грн (без урахування ПДВ); цукерки марки «Ferrero Rocher» вагою 200 г у кількості 5 шт., вартістю за одну упаковку - 361 грн (без урахування ПДВ) на загальну суму 1805 грн (без урахування ПДВ); шоколад «Merci» асорті вагою 250 г у кількості 6 шт., вартістю за одну упаковку - 466 грн (без урахування ПДВ) на суму 2 796 грн (без урахування ПДВ), які заховала у пакет та рюкзак, які мала при собі. В подальшому, діючи умисно, повторно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємне викрадене чуже майно, що належить ТОВ «Фора», пройшовши через касову зону з викраденим майном, направилася до виходу з магазину та попрямувала у невідомому напрямку й у подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдала ТОВ «Фора» майнової шкоди на загальну суму 5 679 грн 34 коп (без урахування ПДВ). Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану. Крім того, встановлено, що 29 жовтня 2025 року, приблизно о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр.-т Повітряних сил, буд. 20/1, у приміщенні магазину «ЛОТОК» ТОВ «ЛК-ТРАНС» (), переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно, що належить «ЛК-ТРАНС».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному вище магазині, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає та не завадить їй у вчиненні крадіжки, перебуваючи у торговому залі, взяла з полиць наступний товар: ікру лососеву «Флагман «Зерниста Форель» вагою 50 г у кількості 3 шт., вартість за одну позицію - 171,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 514 грн 50 коп (без урахування ПДВ); м`який сир «Smilla Камамбер 50%» вагою 125 г у кількості 5 шт., вартість за одну позицію - 104 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 520 грн (без урахування ПДВ); сир «Smilla Блу 50%» вагою 100 г у кількості 5 шт., вартість за одну позицію - 79,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 397,50 грн (без урахування ПДВ); мідії «Норвен Пряно-пікантні в олії» вагою 170 г у кількості 3 шт., вартість за одну позицію - 65,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 196,50 грн (без урахування ПДВ); кальмар «Норвен в розсолі» вагою 170 г у кількості 2 шт., вартість за одну позицію - 80,08 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 160,20 грн (без урахування ПДВ); сир «Гальбані Маскарпоне 80%» вагою 250 г у кількості 2 шт., вартість за одну позицію - 133,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 267 грн (без урахування ПДВ); сарделі «Алан Женевські з сиром» вагою 0,610 г загальною вартістю 242,20 грн (без урахування ПДВ); сир «Комо Тенеро брусок 50%» вагою 150 г у кількості 2 шт., вартість за одну позицію - 79,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 159 грн (без урахування ПДВ); цукерки «Ферреро Роше Астуччіо» вагою 100 г у кількості 3 шт., вартість за одну позицію - 171 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 513 грн (без урахування ПДВ); цукерки «Рошен Cherry Queen» вагою 122 г у кількості 1 шт., вартістю 167,50 грн (без урахування ПДВ); цукерки «Раффаелло Астуччіо» вагою 80 г у кількості 80 г, вартість за одну позицію - 117,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 235 грн (без урахування ПДВ); цукерки «Maitre Truffout Mozart Шок стіки» вагою 200 г у кількості 3 шт., вартість за одну позицію - 222,50 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 667,50 грн (без урахування ПДВ); шоколад «Корона МаксФан Фрукт» вагою 150 г у кількості 5 шт., вартість за одну позицію - 162 грн (без урахування ПДВ), загальною вартістю 810 грн (без урахування ПДВ), які заховала в рюкзак, який мала при собі, чим завдала матеріального збитку ТОВ «ЛК-ТРАНС» на загальну суму 4 849,90 грн без урахування ПДВ та 6 037 грн 12 коп з урахуванням ПДВ. Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі таємно викрадене чуже майно, що належить ТОВ «ЛК-ТРАНС», яке зберігалось у неї в рюкзаку, який був при ній, зникла з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «ЛК-ТРАНС» майнової шкоди на загальну суму 4 849,90 грн без урахування ПДВ та 6 037 грн 12 коп з урахуванням ПДВ. Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; при цьому її вина, за твердженням сторони обвинувачення, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема протоколами прийняття заяв, допитів свідків та представника потерпілого, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколами огляду місця події, протоколами перегляду відеозаписів з магазинів та іншими матеріалами в сукупності.

Оцінюючи доводи клопотання про продовження запобіжного заходу, суд виходить із того, що за змістом абз. 1 ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд зобов`язаний до спливу двомісячного строку перевірити доцільність подальшого тримання обвинуваченої під вартою, зваживши як на гарантії особистої свободи, так і на інтереси правосуддя та належного здійснення кримінального провадження. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зазначена мета не є декларативною: вона спрямована на практичний захист самої спроможності суду здійснити розгляд у розумні строки, забезпечити явку учасників, зберегти достовірність доказової бази та попередити протидію встановленню істини.

При цьому суд бере до уваги, що поняття «ризик» у кримінальному процесі означає не необхідність доведення неминучості майбутніх порушень, а наявність обґрунтованої вірогідності, яка, виходячи з конкретних даних про особу та обставини справи, робить реальним припущення про можливість відповідної поведінки, а завдання запобіжного заходу полягає саме у нейтралізації таких імовірних сценаріїв, що можуть зірвати або істотно ускладнити судовий розгляд.

Суд ураховує тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також характер обвинувачення, яке стосується корисливих посягань на чуже майно з повторністю, з викладеними у клопотанні двома епізодами, що, за версією сторони обвинувачення, вчинені з проміжком у декілька днів і супроводжуються значними за обсягом переліками викраденого товару, що свідчить не про випадковість, а про сформований злочинний спосіб поведінки. Важливим для суду є і те, що ОСОБА_5 за даними клопотання має численні судимості саме за злочини проти власності, частина з яких пов`язана з повторністю та замахами на крадіжку, із застосуванням правил складання покарань, а останнє звільнення з місць позбавлення волі відбулося 24.11.2023, тобто відносно нещодавно, однак, як стверджує сторона обвинувачення, належних висновків вона не зробила й знову вчинила умисні корисливі діяння.

У сукупності ці дані характеризують обвинувачену як особу, для якої попередні заходи кримінально-правового впливу не стали ефективним стримуючим фактором, що суттєво підвищує ризик вчинення нового кримінального правопорушення у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим більше за обставин, коли в клопотанні зазначено, що обвинувачена не працевлаштована та не має стабільного легального доходу, а отже, за логікою кримінальної поведінки, може намагатися забезпечувати своє існування шляхом повторних посягань на чуже майно.

Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) суд оцінює не формально, а у взаємозв`язку з тяжкістю можливих правових наслідків: обвинувачення пред`явлено за ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а отже сама перспектива суворого покарання закономірно підсилює мотивацію уникнути суду. Додатково суд бере до уваги доводи сторони обвинувачення про відсутність відомостей щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченої, що унеможливлювало б швидке та ефективне забезпечення її явки до суду у випадку застосування менш суворого заходу. Суд виходить з того, що забезпечення реальної участі обвинуваченої у судових засіданнях є не «технічним» питанням, а однією з ключових умов здійснення правосуддя, оскільки неявка зумовлює зрив слухань, затягування строків, створює ризики втрати актуальності доказів, а відтак підриває довіру до спроможності держави забезпечити невідворотність відповідальності у разі доведення вини.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) у цьому провадженні суд також вважає таким, що не є суто теоретичним, оскільки, як зазначено в клопотанні, обвинувачена була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження та володіє інформацією про анкетні дані відповідних осіб. Суд наголошує, що вплив може мати різні форми - від умовлянь і психологічного тиску до погроз чи створення несприятливих умов для надання правдивих показань, і навіть сама можливість безконтрольного контакту обвинуваченої з такими особами здатна негативно вплинути на повноту та достовірність доказової інформації.

Окремо суд оцінює питання пропорційності обмеження свободи, виходячи зі змісту ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, відповідно до яких позбавлення свободи можливе лише за наявності чітких законних підстав і за процедурою, встановленою законом, а продовження тримання під вартою допускається лише тоді, коли зберігаються релевантні та достатні підстави, і коли суспільний інтерес у належному здійсненні правосуддя переважає втручання у право на свободу. Саме тому судове рішення має забезпечити не лише права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у тому числі права потерпілих та законних інтересів суб`єктів господарювання, яким, за версією обвинувачення, заподіяно майнову шкоду.

З огляду на викладене суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний у цьому випадку забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти встановленим ризикам. Особисте зобов`язання, навіть за умови покладення обов`язків з`являтися до суду та повідомляти про зміну місця проживання, не створює достатнього превентивного бар`єра для особи з численними судимостями за аналогічні корисливі злочини, а також не нейтралізує ризик переховування, оскільки фактично ґрунтується на добросовісності виконання, яка вже ставилася під сумнів попереднім кримінальним досвідом. Особиста порука, за відсутності даних про осіб, здатних реально впливати на поведінку обвинуваченої та гарантувати її явку, у цій справі не може вважатися ефективною; до того ж вона не усуває ризиків незаконного впливу на свідків і потерпілих, оскільки не обмежує фізичні контакти та переміщення в обсязі, достатньому для мінімізації таких ризиків. Домашній арешт, хоча й є більш суворим, потребує стійкої соціальної та побутової організації, дисципліни виконання та дієвого контролю, і в умовах відсутності переконливих даних про міцні соціальні зв`язки та стабільний спосіб життя, а також з урахуванням системності попередніх посягань на чуже майно, не гарантує ані запобігання ризику переховування, ані запобігання повторному вчиненню кримінальних правопорушень; крім того, він не усуває ризик впливу на свідків, адже такий вплив може здійснюватися дистанційно, через третіх осіб або засоби зв`язку. Застава як самостійний запобіжний захід без тримання під вартою у даній ситуації також не забезпечить досягнення мети, оскільки, виходячи з наведених у клопотанні даних, у суду відсутні підстави вважати, що лише фінансовий стимул, без ізоляційного елементу, буде достатнім для нейтралізації сукупності ризиків, зокрема ризику продовження корисливої злочинної діяльності. Таким чином, саме тримання під вартою на цьому етапі є тим заходом, який здатен реально й ефективно запобігти зазначеним ризикам та забезпечити безперешкодний рух провадження до ухвалення законного і справедливого рішення по суті.

Разом із тим, суд бере до уваги, що кримінальний процесуальний закон виходить із балансу між необхідністю ізоляції та можливістю альтернативи у вигляді застави, і відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, за винятком випадків, прямо встановлених законом.

Визначаючи необхідність продовження тримання під вартою із застосуванням застави як альтернативи, суд виходить з того, що застава не «замінює» оцінку ризиків, а виступає правовим механізмом, який у разі внесення може забезпечити додатковий, суттєвий стимул для належної процесуальної поведінки, одночасно залишаючи за державою інструменти контролю через покладення обов`язків і можливість звернення застави у дохід держави у разі порушення.

Суд вважає, що в цьому провадженні доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначивши альтернативу у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий розмір є співмірним тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченої, її кримінальному минулому та характеру наявних ризиків, і водночас є достатнім для того, щоб перспектива втрати застави створювала реальний стримуючий ефект та спонукала до добросовісного виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів із можливістю внесення застави.

Розмір застави визначити у межах 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059

Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA1012089

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеній в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до Солом`янського районного суду м. Києва за першою ж вимогою;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про своє місце проживання та його зміну;

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варті внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язані виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Солом`янському УП ГУНП в м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали в частині дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 лютого 2026 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29 грудня 2025 р.

Суддя ОСОБА_1