Справа № 521/367/26
Номер провадження:1-кс/521/302/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса клопотання старшого дізнавача СД відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000016 від 12.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.360 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший дізнавач СД відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000016 від 12.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.360 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2026 до чергової частини відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява оператора зв`язку ТОВ НВП "Тенет" про те, що 12.01.2026 приблизно об 11:50 год у приміщенні під`їзду № 8 будинку № 86 на вул. Академіка Філатова в м. Одесі, невстановлена особа пошкодила кабель зв`язку УТО-12 ГМ-15, тим самим спричинила припинення надання телекомунікаційних послуг.(ЄО 970)

Так, 12.01.2026 проведено огляд місця події у під`їзді № 8 будинку № 86 на вул. Академіка Філатова в м. Одесі, де між 1-им та 2-им поверхом виявлено пошкоджений кабель від шафи «Тенет» в гумовій накладці чорного кольору, одна частина якого стирчить з даної шафи, інша частина - з металевої конструкції у вигляді труби, від яких здійснено спеціалістом-криміналістом зрізи, що помічені прозорою клейкою стрічкою відрізок № 1 довжиною 23 см, відрізок № 2 довжиною 20,8см, обидва діаметром 4мм, які вилучено та поміщено до сейф-пакету № WAR 1930403.

Постановою слідчого від 12.01.2026 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Таким чином, вилучені предмети відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є об`єктом кримінально протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів наявні підстави слідчому судді для накладення арешту на майно, слідчий у своєму клопотання просить накласти арешт на вилучене майно.

Дізнавач ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту просила розгляд клопотання здійснити за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Представник власника майна ТОВ НВП "Тенет" ОСОБА_5 , надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання дізнавача про арешт майна із забороною користування, розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно 12.01.2026 року під час огляду місця події за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Філатова, 86 у під`їзді № 8: зрізи з пошкодженого кабелю зв`язку в гумовій накладці чорного кольору - відрізок № 1 довжиною 23 см, відрізок № 2 довжиною 20,8см.

Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити дізнавачу та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1