Єдиний унікальний номер 341/1682/25
Номер провадження 1-кп/341/181/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду кримінальне провадження №0000177 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красноармійськ, Донецької області, громадянки України, не одруженої, з повною загальною освітою, пенсіонерки, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , яка проживає як внутрішньо переміщена особа у АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У ніч на 21.08.2025 ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 знаходилась на території АЗС «ОККО», що у м. Бурштин, Івано-Франківського району Івано-Франківської області по вул. Степана Бандери, де, спочатку у приміщення автозаправної станції, а надалі на літній площадці, разом розпивали алкогольні напої.

Під час розпивання спиртного, близько 03 години ночі, ОСОБА_4 побачила на столику мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone» серії «13 Pro Max», що був залишений без нагляду ОСОБА_7 , який декількома хвилинами раніше, залишивши свої особисті речі, пересів за інший столик літньої площадки автозаправної станції і у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що даний телефон належить комусь із відвідувачів АЗС і що ця особа може повернутись за виявленою нею річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала зі стола належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone» серії «13 Pro Max», об`ємом пам`яті «256 Gb», вартістю 23 617 гривень, у силіконовому чохлі-накладці чорного кольору, вартістю 85 гривень, із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 вартістю 125 гривень, без залишку коштів на рахунку та, заховавши мобільний пристрій у наявний у неї полімерний пакет світлого кольору, покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

Надалі ОСОБА_4 розпорядилась викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, у результаті чого заподіяла ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 23 827 гривень.

В судовому засіданні 04.12.2025 року в присутності захисника обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та пояснила, що 21.08.2025 року ввечері разом із своїм знайомим ОСОБА_6 знаходилась на території АЗС «ОККО» у м. Бурштин по вул. Степана Бандери, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Там вони вечеряли та вживали алкогольні напої спочатку всередині АЗС, а потім на літній площадці автозаправочної станції. За сусіднім із ними столиком також сиділа компанія чоловіків. Вона відлучалась від столика, а коли повернулась на столику лежав якийсь телефон. Чий то був телефон вона не знає. Між ОСОБА_6 та компанією із сусіднього столика почався конфлікт, вони стали з`ясовувати стосунки. Не бажаючи бути свідком конфлікту вона взяли зі столику телефон, поклала його собі до пакету та пішла до гуртожитку. Про те, що телефон не її та не ОСОБА_6 вона знала. На наступний день, коли точно вже не пам`ятає віддала телефон у гуртожитку мамі ОСОБА_6 , щоб та повернула його власнику. З обставинами, викладеними в обвинувальному акті погоджується. У вчиненому розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Просить обвинувачену суворо не карати, претензій будь-яких до неї немає. На підставі ст. 325 КПК України, за наслідками не прибуття потерпілого, вирішено провести судовий розгляд за його відсутності.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Надані обвинуваченою в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної, обставини які обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд врахує, що вона вчинила корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, розлучена, є внутрішньо-переміщеною особою та проживає у гуртожитку у м. Бурштин, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонерка, добре характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_4 раніше не судима, під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, щиросердно розкаялась, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, є пенсіонеркою та внутрішньо-переміщеною особою яка опинилась у складних життєвих обставинах, що судом визнається як обставини, які пом`якшують її покарання.

Про щире каяття обвинуваченої свідчить її поведінка під час судового розгляду, так як вона з`являлася в кожне судове засідання, виконувала свої процесуальні обов`язки, надала суду покази та визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, претензій потерпілий до неї немає, про що зазначив у своїй заяві.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченій мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу винної, яка раніше не судима, добре характеризується за місцем проживання, є пенсіонеркою, особою похилого віку, внутрішньо-переміщеною особою, відсутність тяжких наслідків від вчинених нею дій, позицію потерпілого, який у своїй заяві просить обвинувачену суворо не карати, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити її від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Сама таке покарання у виді позбавлення волі із випробуванням просив призначити обвинуваченій і процесуальний прокурор, посилаючись на обставини справи.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки клопотань від учасників судового провадження з цього приводу в судовому засіданні не надходило.

Цивільний позов потерпілим по справі не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи складають 2 228,50 гривень 00 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 376, 395 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази: мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone» серії «13 Pro Max», із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 та силіконовий чохол чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 за розпискою від 24.09.2025 року повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на залучення експертів Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства Внутрішніх Справ України у сумі 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_8