Дата документу 07.10.2025Справа № 554/1950/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полтава, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 152 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0000071, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке аргументував наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.07.2023 року за № 82 мтд старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ та на всі види забезпечення.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.11.2023 року за № 180 мтд старшого солдата ОСОБА_4 вважати таким, що справу і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків на посаді старшого механіка-водія 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення з 24 листопада 2023 року.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закон України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Статтею 1 Закону України «Про Національну гвардію України» передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Таким чином, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді старшого механіка-водія 2 відділення 3 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 01.12.2023 за №186 мтд старшого солдата ОСОБА_4 вважати таким, що вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_2 -П ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання завдань в зоні виконання бойових (спеціальних) завдань в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, військовослужбовець військової служби під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 НГУ старший солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконного ухилення від її проходження, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: 20.02.2024 точний час встановити досудовим розслідуванням встановити не виявились можливими, але не пізніше 15 год. 00 хв., вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 . В подальшому, 21.02.2024 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ о 08 год. 00 хв. було виявлено відсутність на службі ОСОБА_4 в м.Лиман, Донецької області.

Після цього, ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 16 липня 2025 року.

В подальшому, старшого солдата ОСОБА_4 о 7 годині 22 хвилин 16.07.2025 року затримано на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, старший солдат ОСОБА_4 внаслідок дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби, не виконував обов`язки військової служби з 21.02.2024 по 07 годину 22 хвилин 16.07.2025, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, що виразились у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, 21.02.2024 приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із раніше знайомими йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до місця мешкання останніх за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно вживали алкогольні напої та приблизно о 21 год. 00 хв. малолітня дитина ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , лягла спати у вітальні будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направились спати, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спальну кімнату, а відповідно ОСОБА_4 у вітальню, в якій спала ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_4 ліг на окреме ліжко, поруч із яким розташувалось ліжко, на якому спала ОСОБА_8 .

Приблизно 02 год. 00 хв. (точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим) 22.02.2024 року, ОСОБА_4 ліг на ліжко ОСОБА_8 , вкрившись ковдрою під якою лежала малолітня та почав торкатись руками останньої з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи із використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є малолітньою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив щодо малолітньої ОСОБА_8 дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої із використанням геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, що виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи із використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України.

07.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.07.2025 року ОСОБА_4 було затримано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 16.07.2025 року застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

Постановою керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 04.09.2025 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме: до 09.10.2025 року

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 10.09.2025 року продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09.10.2025 року.

02.10.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 152 КК України.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скерований до Подільського районного суду міста Полтави, проте підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні не призначено.

Ризики, які встановлені при обранні підозрюваному запобіжного заходу та обумовлюють його застосування, не зменшилися.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк дії запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати заставу.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що підозра необґрунтована, просила обрати заставу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, з наступних підстав.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Встановлено, що 07.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.07.2025 року ОСОБА_4 було затримано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 16.07.2025 року застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

Постановою керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 04.09.2025 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме: до 09.10.2025 року

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 10.09.2025 року продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09.10.2025 року.

02.10.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 152 КК України.

03.10.2025 року обвинувальний акт направлено до Подільського районного суду міста Полтави.

Станом на 07.10.2024 року склад суду у справі не визначено, підготовче судове засідання не призначено.

Частиною шостою статті 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку дії тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, а також характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством. Так, наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 23.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 23.02.2024; протоколом огляду місця події від 22.02.2024; висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи від 07.03.2024; висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 18.04.2024; висновком експерта за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи від 25.06.2024; протоколами допитів свідків співслужбовців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, враховуються заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені ст.177 КПК України: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, за таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Щодо клопотання сторони захисту про обрання застави для ОСОБА_4 , то слідчий суддя відхиляє дане клопотання, оскільки підозра стосується злочину із застосуванням насильства, що вказує на підвищений ризик, тому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є більш обґрунтованим у даній ситуації згідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 369, 370, 372, 395 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05.11.2025 року 07 год. 22 хв.

Клопотання сторони захисту про обрання застави залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1