Справа № 645/7299/25
Провадження № 1-кп/645/545/25
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої неповнолітньої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 408, ч.3 ст. 152, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 17.10.2025 кримінальне провадження призначено у підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, а також заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що підставою для застосування такого запобіжного заходу стала наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не змінились, тому з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення застави, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключається можливість переховування підозрюваного від суду, можливість незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Потерпіла та її законний представник підтримали клопотання прокурора, а також не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 вважав клопотання прокурора необгрунтованим, просив відмовити у його задоволенні. Проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор, ним не обґрунтовані, просив змінити запобіжний захід підозрюваному на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання, відсутність доказів події зґвалтування, захисник зазначив, що підозра ґрунтується лише на показах потерпілої, ризики мінімальні. У зв`язку з чим просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Сторона захисту також не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, а обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

Вказане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Немишлянським районом судом міста Харкова. Підстав для закриття кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає. Правових перешкод щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, не встановлено.

Оскільки підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не встановлено, кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду.

З приводу вирішення питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 15.11.2024 без визначення застави, який в подальшому продовжувався.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, яких знає обвинувачений, оскільки він обізнаний про їх анкетні дані, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може не з`являтися до суду, тим самим умисно затягувати судовий розгляд; вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі як військовослужбовець військової служби , може вчинити інший злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину

Судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування вищезазначених ризиків, оцінюючи сукупність обставин, та враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, та особливо тяжкими, а також дані щодо його особи.

Характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на неможлоивість застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку із чим в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Разом з цим, суд, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчиненим відносно неповнолітньої, та ст. 408 КК України, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_6 обраний запобіжний захід, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суду не надано, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, продовжують існувати.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 408, ч.3 ст. 152, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 152 КК України до судового розгляду у закритому судовому засіданні в приміщенні Немишлянського районного суду м. Харкова на 27 жовтня 2025 року на 13 год. 00 хвилин.

В судове засідання викликати осіб згідно обвинувального акту.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 18.12.2025 без визначення застави.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу, встановити до 18.12.2025.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1