Провадження № 1-кс/752/1035/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000180 від 26.02.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000180, у якому слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене 28.01.2026 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 13 IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone темно-сірого кольору IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора Лайф селл « НОМЕР_3 »; мобільний телефон Ребмі Ксіомі модель М2006С3LG.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 26.02.2013, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

28.01.2026, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2026 у справі № 752/29814/25, провадження № 1-кс/752/779/26, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 13 IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone темно-сірого кольору IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора Лайф селл « НОМЕР_3 »; мобільний телефон Ребмі Ксіомі модель М2006С3LG.

Слідчий зазначає, що вилучені під час обшуку речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

28.01.2026 вищезазначені вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000180.

Метою арешту майна є збереження речових доказів.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про проведення розгляду цього клопотання без виклику володільця майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність у якій зазначив, що клопотання підтримує, просить задовольнити.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 26.02.2013, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

28.01.2026, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2026 у справі № 752/29814/25, провадження № 1-кс/752/779/26, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 13 IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone темно-сірого кольору IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора Лайф селл « НОМЕР_3 »; мобільний телефон Ребмі Ксіомі модель М2006С3LG.

Постановою слідчого від 28.01.2026 вищезазначені вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000180.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, що зазначені речі містять чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена слідчим мета щодо збереження речових доказів, може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим доведено, що вилучені 28.01.2026 під час обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 28.01.2026 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі, а саме:

- мобільний телефон Iphone 13 IMEI: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон Iphone темно-сірого кольору IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора Лайф селл « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон Ребмі Ксіомі модель М2006С3LG.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1