ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/303/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/303/25 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за якими йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати, з моменту його затримання з 14.07.2024.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_6 зараховано термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання з 14.07.2024 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішено питання про долю речових доказів, судових витрат та арешту майна відповідно до ст.ст. 100, 124, 170 КПК України.

Згідно з вироком суду, 14 липня 2024 року, о 12 год 40 хв у обвинуваченого ОСОБА_6 , який в стані алкогольного сп`яніння перебував у дворі будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 14 липня 2024 року близько 12 год 40 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у дворі будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_9 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті позбавити ОСОБА_9 життя, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який попередньо взяв в своїй квартирі АДРЕСА_2 , умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар у ділянку передньої черевної стінки живота зліва, після чого ще один удар ножем в ділянку грудної клітки зліва, які є життєво-важливими органами, після чого очевидці кримінального правопорушення підбігли до обвинуваченого ОСОБА_6 та вирвали ніж з його руки.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення м`яких тканин передньої поверхні грудей зліва, без пошкодження внутрішніх органів, що супроводжувалося розвитком лівобічного пневмотораксу (накопичення повітря в грудній порожнині) та проникаючого поранення передньої черевної стінки у лівій здухвинній ділянці з проникненням по ходу раневого каналу в черевну порожнину та пошкодженням кишківника (тонкої кишки, сигмоподібної кишки і її брижі) і крововиливом у м`які тканини за очеревинного простору зліва, що супроводжувалося масивною внутрішньочеревною кровотечею, які за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, чим спричинив загрозливі явища для життя потерпілого.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки вчасним наданням медичної допомоги в результаті госпіталізації до медичного закладу, вдалось запобігти смерті потерпілого ОСОБА_9 .

В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.370 КПК України.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, за якою визнати його винним з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Посилається на те, що під час судового розгляду він визнав факт умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та щиро розкаявся у цьому, не дивлячись на невизнання ним своєї вини у замаху на умисне вбивство.

Вказує, що обставини події та характер завданих тілесних ушкоджень свідчать про відсутність у нього умислу на позбавлення потерпілого життя, а тому вважає що кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є невірною.

Зазначає, що його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено доказів наявності прямого умислу на вбивство, а показання потерпілого і свідків не підтверджують того що він мав намір позбавити життя ОСОБА_9 .

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував пом`якшуючих його покарання обставин: щирого каяття, визнання умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, сприяння розкриттю обставин злочину, позитивних даних про особу, відсутність судимостей та характеристику за місцем проживання.

Вважає, що при призначенні покарання суд повинен був керуватися положеннями ст. 65 КК України, а також підходами, викладеними в постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року та практикою ЄСПЛ, згідно з якими покарання має бути пропорційним тяжкості злочину, враховувати індивідуальні обставини особи винного та не створювати для нього надмірного тягаря, а також враховувати висновки ЄСПЛ у справах «Скополла проти Італії», «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії», «Ізмалов проти Росії», відповідно до яких принцип справедливості покарання передбачає його співмірність фактичним обставинам та наслідкам діяння.

Вважає, що призначене покарання у виді 8 років позбавлення волі є надмірним та невиправданим, а покарання у виді 5 років позбавлення волі з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 121 КК України буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у скоєнні закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого, який не заперечив умисного нанесення ударів ножем в живіт та груди ОСОБА_9 , його вина повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема, показаннями потерпілого та свідків, даними, що містяться у документах, висновках експертів та речових доказах.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 суд встановив що 14 липня 2024 року, о 12 год 40 хв під час спілкувався зі знайомими у дворі житлового будинку, до них прийшов ОСОБА_6 , попросив його повторити декілька раз якісь слова, що він попереднього говорив, проте, він відмовився і відійшов, щоб поспілкуватися по телефону. Далі підійшов обвинувачений ззаду, взявши його за плече лівою рукою, розвернув та наніс удар ножем в живіт правою рукою, а потім в груди , після чого хтось забрав у ОСОБА_6 ніж.

З показань свідка ОСОБА_10 суд встановив, що14 липня 2024 року вони перебували у дворі будинку з друзями, а саме ОСОБА_9 та особами на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , де був і обвинувачений ОСОБА_6 . Під час її розмови з потерпілим ОСОБА_9 , до них підійшов ОСОБА_6 , маючи намір поспілкуватися, однак, потерпілий відмовився, на що останній наніс один удар ножем в живіт потерпілого ОСОБА_9 зліва, та другий удар ножем в груди зліва, тоді підбігли з двору хлопці та припинили дії ОСОБА_6 , забрали ножа.

З показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які також перебували у цей час в дворі житлового будинку з ОСОБА_9 потерпілим у справі, його дівчиною ОСОБА_10 та іншими особами на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , з якими спілкувалися суд з`ясував, що у обвинуваченого ОСОБА_6 виникла суперечка з потерпілим ОСОБА_9 , після чого обвинувачений пішов додому, та коли повернувся, вони почули крик дівчини потерпілого ОСОБА_9 і побачили, що хлопці забрали у ОСОБА_6 ножа, потерпілий стояв та тримався за живіт, з якого текла кров.

З показів свідка ОСОБА_20 суд встановив, що в липні 2024 року близько обіду вона перебувала у дворі будинку АДРЕСА_1 , з друзями на дитячому майданчику, прийшов обвинувачений ОСОБА_6 та розпочав конфлікт з потерплим ОСОБА_9 , далі обвинувачений пішов додому, та повернувшись наніс потерпілому удар ножем в живіт, вона бачила як обвинувачений відіпхав потерпілого, а потім хлопці забрали ножа у обвинуваченого .

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину суд взяв до уваги дані що містяться у письмових доказах та висновках експертів, зокрема:

- протоколі огляду місця події від 14.07.2024, - дитячого майданчика, який знаходиться неподалік першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , у ході огляду якого виявлено ніж, на лезі якого наявні плями речовини бурого кольору;

- висновку експерта № 166 від 20.08.2024 судово медичної експертизи згідно якого, при судово-медичній експертизі речовини бурого кольору, розташованої на поверхні клинка ножа , вилученого під час огляду місця події, знайдено кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 та піт , походження якого не виключається від ОСОБА_6 ;

- протоколі прийняття заяви від 15.07.2024 про вчинене кримінальне правопорушення згідно якої ОСОБА_9 заявив, що 14.07.2024 о 12.40 год невідомий чоловік перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 наніс йому два ножові поранення в область грудної клітки та в область живота. Підозрює у вчиненні кримінального правопорушення особу на ім`я ОСОБА_21 ;

- протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 27.08.2024, згідно якого у приміщенні КНП «ТМКЛШД» в м. Тернопіль по вул. Шпитальна, 2 вилучено документи згідно доданого опису: медичну карту стаціонарного хворого № 4623 на ім`я ОСОБА_9 ;

- висновку експерта № 640 від 27.09.2024 судово медичної експертизи згідно якого, у потерпілого було виявлено: проникаюче поранення передньої черевної стінки у лівій здухвинній ділянці з проникненням по ходу раневого каналу в черевну порожнину та пошкодженням кишківника (тонкої кишки, сигмоподібної кишки і її брижі) і крововиливом у м`які тканини заочеревинного простору зліва, що супроводжувалось масивною внутрішньочеревною кровотечею та проникаюче поранення м`яких тканин передньої поверхні грудей зліва, без пошкодження внутрішніх органів, що супроводжувалось розвитком лівобічного пневмотораксу (накопичення повітря в грудній порожнині), які утворились від колюче-ріжучої дії гострого (-их) предмета (-ів) та виникли незадовго до госпіталізації ОСОБА_9 у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в постанові термін події, за ступенем тяжкості вони належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння;

- висновку експерта № 272 від 26.07.2024 судово медичної експертизи згідно якого, кров громадянина ОСОБА_9 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0";

- протоколі зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 15.07.2024, згідно якого ФОП ОСОБА_22 (просп. С.Бандери, 94м. Тернопіль) надав запис із камер відео спостереження, які знаходяться на приміщенні магазину «Знак Якості» просп. С.Бандери, 94м. Тернопіль за період часу із 12.00 год. по 13.00 год 14.07.2024. Диск із відео зображенням додано до протоколу;

- протоколі огляду відеозапису від 15.07.2024 компакт-диску на якому міститься відеозапис із камер відео спостереження, на просп. С.Бандери, 94 та 96 м. Тернопіль, на якому зображено прибудинкова територія, що на просп. Степана Бандери, 94 в м. Тернополі, з`являється невідомий чоловік, який одягнений у чорне взуття, з білою підошвою, чорні штани, та синю футболку (фото № 1), останній виходить з булинку № 94 та прямує до дитячого майданчику. Вказана особа чоловічої статі підходить до дитячого майданчика, де до нього підходить невідомий чоловік, який одягнений у чорні шорти та сіру футболку, невідома дівчина, яка одягнена у сині шорти, полосату футболку, поряд з ними стоїть дитина. Після цього о 12:50:47 невідомий чоловік, який одягнений у чорні капці з білою полосою, чорні штани та синю футболку, лівою рукою утримує невідомого чоловіка у сірій футболці за праве плече, а правою рукою наносить удар в ділянку живота (фото №№ 2,3), після чого невідомий чоловік у сірій футболці згинається (фото №№ 4,5,6,7) та відходять в сторону. Надалі останні зникають з поля зору даної камери.

- протоколі від 26.07.2024 вилучення предметів та речей під час їх добровільної видачі, згідно якого ОСОБА_23 в присутності понятих добровільно видав футболку сірого кольору, шорти чорного кольору труси чоловічі синього кольору та взуття чорного кольору зокрема футболка, що належить потерпілому ОСОБА_9 розрізана по площині вертикально та на ній в правій частині внизу міститься нашарування речовини бурого кольору, а також нашарування речовини бурого кольору знаходиться на футболці праворуч зверху. Такі ж елементи речовини бурого кольору містяться на шортах та нижній білизні.

- висновку експерта № 293 від 23.08.2024 судово медичної експертизи, згідно якого: 1.у слідах на футболці (об. №№1, 2), шортах (об. №3), трусах (об. №4), які належать громадянину ОСОБА_9 знайдена кров, в об`єктах №№1-4 - це кров людини, яка належать потерпілому ОСОБА_9 і не належить ОСОБА_6 ;

- виписці КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 14.07.2024 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 , якому 14.07.2024 о 15.40 год визначено Діагноз: Гостра алкогольна інтоксикація, неускладнена. Алкогольне сп`яніння, середня степінь;

- висновку експерта № 273 від 26.08.2024 судово медичної експертизи, згідно якого на футболці, спортивних штанах, парі кросівок громадянина ОСОБА_6 вилучених під час затримання та його обшуку слідів подібних на кров не виявлено;

-висновку експерта № 248 від 16.07.2024 судово медичної експертизи, згідно якого кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0";

- протоколі слідчого експерименту від 28.09.2024 за участі потерпілого ОСОБА_9 , під час якого він показав як наносив йому удари ножем обвинувачений.

Вказані докази місцевий суд вірно визнав такими, що беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_24 у скоєнні інкримінованого йому злочину оскільки вони є належними, допустимими та достатніми, узгоджуються між собою в сукупності та взаємозв`язку.

Кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині також є вірною.

Перевіряючи доводи апелянта щодо наявності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та помилкової кваліфікації органом досудового розслідування його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України колегія суддів виходить з того, що визначальним в умисному вбивстві є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій - настання смерті. Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події (у даному випадку наявність у обвинуваченого словесного конфлікту із потерпілим, який тривав), а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Крім цього, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Також, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим (ч. 2 ст. 15 КК України), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Колегія суддів вважає, що сукупність наведених доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 до (провокація конфлікту, небажання його вичерпати словесно, прохання до потерпілого повторити сказане ним у ході суперечки, та після отримання відмови, те що він пішов додому за знаряддям злочину-кухонним ножем, з яким повернувся та яким наніс цілеспрямовані ножові поранення, двічі, в життєво-важливі органи) та після вчинення злочину (за неможливості приховати об`єктивні факти через наявність значної кількості очевидців та обідню пору доби, бажання уникнути відповідальності), механізм, характер, спосіб завдання тілесних ушкоджень, а саме завдання ушкодження шляхом нанесення раптового ножового поранення в область живота та повторного поранення ножем, в область грудної клітки, оскільки, як зазначає обвинувачений, вважав, що перше тілесне ушкодження не спричинило шкоди, наніс повторно удар ножем, підійшов раптово, коли потерпілий не очікував цього та не міг запобігти вказаним діям, який перебував у товаристві знайомих осіб та тяжкість тілесних ушкоджень (у вигляді проникаючого поранення м`яких тканин передньої поверхні грудей зліва, без пошкодження внутрішніх органів, що супроводжувалося розвитком лівобічного пневмотораксу (накопичення повітря в грудній порожнині) та проникаючого поранення передньої черевної стінки у лівій здухвинній ділянці з проникненням по ходу раневого каналу в черевну порожнину та пошкодженням кишківника (тонкої кишки, сигмоподібної кишки і її брижі) і крововиливом у м`які тканини за очеревинного простору зліва, що супроводжувалося масивною внутрішньочеревною кровотечею), очевидно, вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого, зокрема, два ножових поранення було нанесено в ліву ділянку тулуба біля серця. Однак, обвинувачений виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення даного кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, присутніми очевидцями було зупинено його дії, відібрано знаряддя злочину та вчасно викликано швидку медичну допомогу, повідомлено правоохоронні органи.

Виходячи з сукупності всіх обставин учиненого ОСОБА_6 діяння, враховуючи не тільки поведінку обвинуваченого до, під час і після злочину, але й його взаємини з потерпілим, що передували події, характер і локалізацію поранень в область життєво важливих органів, заподіяних потерпілому, причини припинення злочинних дій, спосіб учинення злочину (із застосуванням ножа), силу ударів, які є проникаючими. А також поведінку обвинуваченого після нанесення ним потерпілому ножових поранень, зокрема те, що він не намагався надати йому допомогу, а ніж у нього відібрали сторонні особи, яка свідчить про те, що обвинувачений вчинив всі дії, які мав на меті вчинити з метою вбивства потерпілого, однак, смерть останнього не настала незалежно від його волі, оскільки потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає що не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого щодо бажання спричинити потерпілому виключно тяжкі тілесні ушкодження та відсутності мети вбивства потерпілого, оскільки наведені у вироку висновки суду вказують на наявність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілого, в зв`язку з чим підстав для перекваліфікації його дій на ст. 121 КК України немає .

Перевіряючи висновки щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з статтею 65 цього Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання, позитивну характеристику з місця проживання та місця роботи, невизнання винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, вік обвинуваченого, сімейний стан та незадовільний стан здоров`я (наявність діагнозу: Бронхіальна астма, хворіє з дитинства, гіпертонічна хвороба ІІ ст., хронічний гастродуодиніт ІІ ст., остеохондроз ПВХ, протрузія дисків, вертибральний больовий синдром, неправильно консолідований перелом плечової кісти, наявність інвалідності ІІІ групи, особа з інвалідністю з дитинства (довідки до акту огляду МСЕК № 0050531, № 030864, № 0034336), думку потерпілого щодо міри покарання та наявність претензій до обвинуваченого в частині відшкодування моральної шкоди. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав добровільне відшкодування завданої шкоди на лікування потерпілого, а обставиною, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Поряд з цим, суд врахував відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність у нього щирого розкаяння та бажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом ОСОБА_6 видом покарання, однак, вважає що його розмір в повній мірі не відповідає скоєному та даним про особу обвинуваченого. Зокрема, місцевий суд безпідставно врахував в якості негативної характеристики поведінки особи невизнання обвинуваченим вини у скоєному оскільки це суперечить вимогам ст.62 Конституції України та навпаки є процесуальною гарантією з огляду на презумпцію невинуватості та право на захист і не може впливати на суворість покарання, як і відсутність у особи щирого каяття, яке, при його наявності, враховується в якості обставини, яка пом`якшує покарання особи .

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_6 скоїв замах на вбивство, тобто незакінчений злочин, його наслідки, а також вчинив злочин вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що дає підстави для призначення йому покарання у меншому розмірі.

Отже, при призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання, позитивну характеристику з місця проживання та місця роботи, вік обвинуваченого, сімейний стан та незадовільний стан здоров`я (наявність діагнозу: Бронхіальна астма, хворіє з дитинства, гіпертонічна хвороба ІІ ст., хронічний гастродуодиніт ІІ ст., остеохондроз ПВХ, протрузія дисків, вертибральний больовий синдром, неправильно консолідований перелом плечової кісти, наявність інвалідності ІІІ групи, особа з інвалідністю з дитинства (довідки до акту огляду МСЕК № 0050531, № 030864, № 0034336), думку потерпілого щодо міри покарання та наявність претензій до обвинуваченого в частині відшкодування моральної шкоди. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 визнає добровільне відшкодування завданої шкоди на лікування потерпілого, а обставиною, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а тому вважає що ОСОБА_6 слід визначити покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї норми закону України про кримінальну відповідальність.

Таке покарання на думку колегії суддів буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок суду Тернопільської області щодо ОСОБА_6 - змінити в частині призначеного покарання. В решті вирок суду слід залишити без змін. .

Керуючись вимогами ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого - задовольнити частково, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 , за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7(сім) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді