Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000401 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1111 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.06.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1111 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п.2, 5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить відомості про місце проживання ОСОБА_7 та формулювання обвинувачення.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні - прокурор другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як вказує прокурор, 14 травня 2024 року було проведено обшук за ймовірним місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого не встановлено факт проживання ОСОБА_7 за вказаною адресою. Проведені під час досудового розслідування слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення місця проживання обвинуваченого на території України, виявились безуспішними, тому ОСОБА_7 був оголошений у міжнародний розшук Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи ці обставини, прокурор, посилаючись на приписи ч.1 ст.2975 КПК України, вважає, що надсилання повістки про виклик за місцем реєстрації обвинуваченого, місце проживання якого невідоме, в сукупності з її публікацією в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора забезпечує належне повідомлення ОСОБА_7 про здійснення досудового розслідування та судового розгляду.

Також звертає увагу, що ОСОБА_7 направив до суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, заяви про проведення судового засідання без його участі, що свідчить про обізнаність обвинуваченого про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання та вказує на наявність істотних суперечностей у висновках суду.

Крім того, 02.08.2024 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був скерований до суду, а тому згідно з ч.2 ст.42 КПК України ОСОБА_7 є обвинуваченим у кримінальному провадженні, і обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, з огляду на що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 наполягає на тому, що обвинувальний акт не містить відомості про місце проживання обвинуваченого, що позбавляє суд можливості виконати дії щодо належного його повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Що стосується клопотань ОСОБА_7 , то саме по собі їх подання до суду свідчить лише про його обізнаність про проведення судових засідань, а не про дотримання належної процедури виклику та повідомлення. Обвинувачений дізнавався про дату і час судових засідань виключно від захисника, і подання ним клопотань не виправдовує недоліки обвинувального акта, який не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України.

Також обвинувальний акт впливає на процесуальний статус особи, змінюючи статус підозрюваного на статус обвинуваченого. Формулюючи обвинувачення, прокурор в обвинувальному акті зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, тобто обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.

З урахуванням викладеного просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як зазначив суд в ухвалі, обвинувальний акт взагалі не містить відомості про місце проживання ОСОБА_7 , що унеможливлює його належне повідомлення, а з огляду на заявлене прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження з посиланням на те, що обвинувачений переховується на території держави-агресора, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість такого клопотання, а також переконатись, що ОСОБА_7 переховується від досудового розслідування та суду. Тому відсутність в обвинувальному акті цих відомостей може призвести до порушення прав обвинуваченого.

Крім того, у формулюванні обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_7 прокурором вказано, що останній саме підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1111 КК України, що може стати в майбутньому підставою для скасування будь-якого прийнятого судом кінцевого рішення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.п.2, 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11.06.2024 ОСОБА_7 був оголошений в державний та у міжнародний розшук, виконання якого доручено ГУ «І» ДЗНД Служби безпеки України. 28.06.2024 було отримано повідомлення 5 управління ГУ «І» ДЗНД Служби безпеки України, що ОСОБА_7 після початку військової агресії у невстановлений час перетнув державний кордон України поза митним пунктом пропуску та перебуває на території Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, підставою для чого слугувало те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.1111 КК України, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на те, що через таку процесуальну поведінку обвинуваченого встановити його місце проживання не виявилось можливим, слідчий обґрунтовано вказав в обвинувальному акті зареєстроване місце проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 . До речі, за цією ж адресою ОСОБА_7 було повідомлено про підозру шляхом вручення письмового повідомлення про підозру його матері ОСОБА_8 .

Також обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення із зазначенням часу, способу, форми вини та інших обставин, які згідно зі ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правову кваліфікацію - формулу кваліфікації дій обвинуваченого з посиланням на статті (частини статті) Особливої частини КК України та юридичне формулювання обвинувачення відповідно до закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до визначення терміну в п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.42 КПК України особа набуває процесуального статусу обвинуваченого після передачі до суду обвинувального акта щодо неї в порядку, передбаченому ст.291 цього Кодексу.

Підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Тобто суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення.

Дійсно, в обвинувальному акті у юридичному формулюванні обвинувачення відповідно до закону України про кримінальну відповідальність зазначено, що ОСОБА_7 "підозрюється" у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.1111 КК України.

Однак вказаний недолік обвинувального акта не є перешкодою для призначення судового розгляду на його підставі, оскільки його зміст та формулювання обвинувачення, в якому вже зазначено, що ОСОБА_7 "обвинувачується" у реалізації підприємствам держави-агресора шляхом продажу концентрату цирконового на загальну суму 150 642 266,29 російських рублів, виключають будь-які сумніви щодо статусу особи, обвинувальний акт щодо якої передано до суду.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000401 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1111 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3