Номер провадження: 11-сс/813/118/26
Справа № 519/2516/25 1-кс/519/540/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,/ ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 26.11.2025, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, яка полягає у ненаданні інформації по кримінальному провадженню та не отримання копії процесуального документу.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді, не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою його скаргу направити для розгляду по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, висновки помилкові, оскільки:

- Слідчий суддя розглянув скаргу без повідомлення та участі скаржника;

- Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчий на клопотання від 10.11.2025 року не надав жодного процесуального документу, про що йшлося в скарзі до слідчого судді;

- Слідчий суддя не звернув уваги на посилання ОСОБА_8 про необхідність надання йому постанови про відновлення кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_7 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приписами п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В той же час положенням ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а саме: рішення про зупинення досудового розслідування, рішення про закриття кримінального провадження, рішення про відмову у визнанні потерпілим, рішення при застосуванні заходів безпеки, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, рішення про зміну порядку досудового розслідування та його продовження, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Дослідивши матеріали провадження, колегією суддів встановлено наступне.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

За змістом ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження у суді згідно з ст.ст.314-316 цього Кодексу.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що до Південного міського суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, яка полягає у ненаданні інформації по кримінальному провадженню та не отримання копії процесуального документу, яка полягає у неповному ненаданні інформації по кримінальному провадженню та не отримання копії процесуального документу у кримінальному провадженні №0000330 від 05.11.2022 року.

Аналізуючи наведені положення ч.1 ст.303 та ч.2 ст. 303 КПК України у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що перелік рішень слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений у ч.1 ст.303 КПК України і є вичерпним, і ним не передбачені повноваження слідчого судді щодо зобов`язати слідчого надати запитувану інформацію з процесуальних питань у кримінальному провадженні.

Фактично скаржником заявлені вимоги про прийняття слідчим суддею процесуального рішення у кримінальному провадженні поза повноваженнями суду, які є дискреційними повноваженнями керівника органу досудового розслідування, прокурора, що за змістом ст.303 КПК України не є предметом оскарження на досудовому провадженні, тому слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_9 ..

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France) від 13 лютого 2001 року).

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 26.11.2025, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4