Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________
Справа № 299/5781/25
Номер провадження 1-кс/299/899/25
У Х В А Л А

21.11.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000667 від 19.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою смт.Воловець, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

До Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000667, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відносно ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб тобто до 03 лютого 2026 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, вчинив сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок, засобів, за попередньо змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , проживаючи на території Закарпатської області та будучи обізнаним про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції в умовах воєнного стану, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів, досяг злочинної домовленості з невстановленими досудовим розслідуванням особами, щодо сприяння за грошову винагороду в незаконному переправленні громадян України через державний кордон поза пунктами пропуску, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , які достовірно знаючи про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, зокрема до Румунії.

Відповідно до заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, плану до обов`язків ОСОБА_5 входило доставка вищевказаних громадян в обхід прикордонних постів та безпечний їх супровід з населеного пункту Карпати Мукачівського району, до околиці селища Вилок Берегівського району Закарпатської області, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, з метою вичікування слушного моменту для здійснення сприяння їм у незаконному перетині державного кордону України.

Так, 18 листопада 2025 року о 02 годині 55 хвилин ОСОБА_5 з метою виконання заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, за кермом автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до стоянки неподалік залізничного вокзалу в с. Карпати Мукачівського району, де на нього, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи вже очікував громадян ОСОБА_11 , якому він на виконання раніше розробленого плану повинен сприяти у незаконному перетині державного кордону України.

Надалі, на виконання вказівки ОСОБА_5 дана особа розмістилися в салоні його автомобіля на задньому пасажирському сидінні, та вони вдвох на вказаному автомобілі розпочали рух. Під час руху ОСОБА_11 за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи залишив у автомобілі ОСОБА_5 500 доларів США, за послуг із супроводу. Далі прибувши до готелю «Сині Потоки», що розташований за адресою Мукачівський район, м.Свалява, Закарпатської області, ОСОБА_5 , з метою виконання заздалегідь обумовленого плану, з метою вичікування слушного моменту для подальшого сприяння ОСОБА_11 у незаконному перетині державного кордону України, винайняв кімнату в готелі куди заселив останнього та віддав вказівку очікувати його подальшого наказу.

Далі 18.11.2025 близько 7 години ОСОБА_5 прибув до готелю «Сині Потоки» звідки забрав ОСОБА_11 та разом з ним направилися до залізничного вокзалу в н.п. Карпати Мукачівського району, де підібрали ще одного громадянина, якому ОСОБА_5 мав намір сприяти у незаконному перетині державного кордону України. Далі ОСОБА_5 розмістив на задньому пасажирському сидінні громадянина ОСОБА_10 , якому віддав вказівку помістити 500 доларів США до підлокітника вказаного автомобіля, як плату за надання послуг у безпечному супроводі до державного кордону України.

В подальшому, о 10 годині 00 хвилин 17 листопада 2025 року ОСОБА_5 на виконання, раніше розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, плану доставив вищевказаних громадян до одного з будинків в селищі Вилок Берегівського району, де наказав заходити їм до будинку та очікувати наступних вказівко із чіткою забороною не покидати даного будинку.

Далі, ОСОБА_5 виконавши всі дії, які йому були відведені для успішного завершення даного злочинного задуму, щодо сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, на автомобілі марки Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися грошові кошти на загальну суму 1000 доларів США, які були сплачені йому за надані ним послуги безпечного супроводу, вирушив у напрямку селища Воловець Мукачівського району.

В свою чергу, 19.11.2025 о 04 годині 20 хвилин громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у супроводі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, було виявлено військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 у напрямку 109 прикордонного знаку на відстані 50 метрів до лінії державного кордону України, та затримані за спробу його незаконного перетину поза пунктом пропуску.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

19 листопада 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20 листопада 2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами оглядів місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи та т/з для впізнання за фотознімками, та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування і суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

1. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими, схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава щодо підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні встановлені обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисником подано заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу, узагальнено доводи якого зводяться до наступного.

Зазначених у клопотанні ризиків не існує, оскільки:

- в сторони обвинувачення та суду немає законних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду він має постійне місце проживання, разом з ним проживає його сім`я, що однозначно свідчить про його міцні соціальні зв`язки;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення за цей період, вже зібрані та вилучені, речові докази у провадженні зберігаються у слідчого;

- ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами;

- вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується, він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.

Окрім того сторона обвинувачення в своєму клопотанні і сама не вказує та не конкретизує існування цих ризиків, констатуючи факт їх відсутності тобто стороною обвинувачення визнано факт відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу.

Свої процесуальні обов`язки підзахисний буде виконувати належним чином: від слідства та суду ховатися він не буде, буде вчасно прибувати на виклики слідчого та у судові засідання, він постійно мешкає за однією адресою разом з своєю сім`єю, має на утриманні неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_12 , по місцю проживання характеризується виключно позитивно, має проблеми із здоров`ям будучи інвалідом другої групи, раніше не судимий, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, і ніяким чином на них не впливає, тобто мій підзахисний жодних дій які б підпадали під ознаки ризиків визначених ст.177 КПК України не вчиняв і вчиняти не збирається.

Що стосується об`єктивності та обґрунтованості підозри у вчиненні підзахисним кримінального правопорушення передбаченого ч.З ст.332 КК України (незаконне переправлення осіб через державний кордон), то висновок про об`єктивність таких можна буде зробити тільки після вивчення доказової бази зібраної слідчими в повному обсязі так як з доданих доказів до клопотання про обрання міри запобіжного заходу не можна однозначно стверджувати що кваліфікація дій ОСОБА_5 саме за ч.З ст.332 (вчинення злочину за попередньою завою групою осіб з корисливих мотивів) є об`єктивною та ґрунтується на належних доказах, а ні з тексту повідомлення про підозру ані з доданих матеріалів до клопотання не зрозуміло в чому ж заключаються корисливі мотиви та з ким у попередній змові ОСОБА_5 скоїв злочин.

Тобто стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри у вказаних правопорушеннях саме за названими кваліфікуючими ознаками що суттєво впливає на кваліфікацію дій підозрюваного за тяжкістю скоєного.

Окрім того стороною обвинувачення не враховано та до заявленого клопотання не додано жодних характеризуючи даних про особу підозрюваного.

ОСОБА_5 є важко хворою людиною у зв`язку з перенесеною травмою голови та пов`язаною з цим трепанацією черепа.

В зв`язку з вищеназваними захворюваннями ОСОБА_5 був направлений на медико-соціальну експертну комісію відповідно до висновку якої йому встановлено другу групу інвалідності і він перебуває на постійному лікуванні та нагляді сімейного лікаря.

Не враховано стороною обвинувачення і той факт, що ОСОБА_5 раніше не судимий і ні до кримінальної відповідальності, ні адміністративної відповідальності не притягався, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, одружений , має постійне місце проживання.

У зв`язку з цим просить у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відмовити, та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні. Крім того зазначив, що підозрюваний усвідомивши невідворотність покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення може переховувався від органу досудового розслідування.

Слідчий підтримав доводи клопотання. Просив таке задовільнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що клопотання є необґрунтованим, а ризики надумані та нічим не підтверджені. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися не має. Підтримав доводи захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яка 20.11.2025 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховується тяжкість вчиненого злочину: підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З врахуванням обставин провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити заставу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин, правові підстави для визначення підозрюваному застави у мінімальному розмірі відсутні, оскільки такий розмір не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має інвалідність мають значення для розгляду справи, зокрема характеризують особу підозрюваного, разом з тим, такі самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 19.11.2025 року по 17.01.2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 17.01.2026 року.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 17.01.2026 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1