Провадження № 1-кс/359/210/2026
Справа № 359/936/26
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0026678, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2025 року, підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Петрівка Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрованому і проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, не одруженому, військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимому, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.407 КК України -

в с т а н о в и в:

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0026678 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2023 №204, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2023 №204 ОСОБА_4 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З 19.07.2023 року солдата ОСОБА_4 , що прибув до військової частини НОМЕР_1 , навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації.

Проте, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в зоні ведення бойових дій, в Донецькій області, більш точного місця досудовим розслідування не встановлено, будучи обізнаним із законними умовами поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, з метою подальшого незаконного зберігання, при відсутності передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав заборонену у вільному обігу ручну уламкову оборонну гранату Ф-1, яку носив при собі, чим розпочав та здійснював її незаконне зберігання.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 вказаний вище заборонений у вільному обігу предмет, а саме, ручну уламкову оборонну гранату Ф-1, яку носив при собі та переніс до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де сховав в кімнаті № 13 та до 03.02.2026 року зберігав без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами) - дозволу.

03 лютого 2026 року, в період часу з 16 години 25 хвилин до 18 години 57 хвилин ОСОБА_4 після конфлікту зі старостою села Глибоке ОСОБА_7 пішов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та забрав сховану ним в кімнаті заборонену у вільному обігу ручну уламкову оборонну гранату Ф-1 після чого сховав в одязі, в який був одягнений та вийшов на вулицю.

03 лютого 2026 року в період часу з 18 години 33 хвилин по 18 години 57 хвилин, працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області в ході проведення огляду на узбіччі дороги біля буд. АДРЕСА_2 виявлено та вилучено заборонену у вільному обігу ручну уламкову оборонну гранату Ф-1, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

13.06.2023 військовозобов`язаного солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено для проходження військової служби.

Таким чином, з 13.06.2023 солдат ОСОБА_4 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 184-РС від 23.07.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2023 №204 ОСОБА_4 вважається таким, що посаду навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Так, 09.06.2024 навідник-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 вибув на стаціонарне лікування до «Міської клінічної лікарні» міста Слов`янськ, 10.06.2024 був евакуйований до КНП «Барвінківська ЦМЛ» міста Барвінкове у зв`язку з пораненням.

Проте, під час дії воєнного стану, напередодні 28.06.2024 у солдата ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, на виконання свого кримінально-протиправного умислу солдат ОСОБА_4 , у порушення вищевказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 17.06.2024 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи виписаним з КНП «Барвінківської ЦМЛ» після проведення лікування не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості, а також по теперішній час до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

04.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч.1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_4 обґрунтовуються зібраними під час розслідування кримінального провадження доказами.

Слідчий в клопотанні зазначає, що існують ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, тому просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив суд обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Підозрюваний та його захисник у судовому засідання заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, та ознайомившись з наявними матеріалами кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених підозрюваним, та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Як вбачається з повідомлення про підозру ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким злочином.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України обґрунтовується наступними доказами:

-повідомленням військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_4 ;

-матеріалами службового розслідування у кримінальному провадженні за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 ;

-протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_2 від 03.02.2026;

-Довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 03.02.2026;

-Протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

-Протокол обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , від 03.02.2026;

-протоколом затримання ОСОБА_4 від 03.02.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленої підозри є вагомими та достатніми для того, щоб суд прийшов до висновку, що є інформація, яка зазначена у повідомленні про підозру містить в собі конкретне та зрозуміле визначення підозри з посиланням на кваліфікацію відповідно до діючого кримінального законодавства України з посиланням на конкретно визначені докази, перелік яких вказаний у повідомленні про підозру.

Згідно ст. 177 КПК України, суд при обранні міри запобіжного заходу зобов`язаний установити обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави уважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, вирішуючи питання про визначення виду запобіжного заходу та обрання його суд ураховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків та ступінь їх міцності, те, що останній раніше не судимий.

Сукупність наведених вище обставин у їх взаємозв`язку підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 частини першої статті 177 КПК України, які суд враховує під час вирішення питання щодо продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які були підтримані прокурором у судовому засіданні.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на від 3 до 7 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи свій статус військовослужбовця, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані як свідки, зокрема військовослужбовців зазначеної військової частини, та мешканців села, в якому мешкає підозрюваний.

Окрім цього, підозрюваний має певне коло зв`язків у тому числі з керівництвом та службовими особами військової частини, здобутих в силу проходження ним військової служби та може використовувати їх у своїх інтересах для протиправного впливу на свідків, які володіють інформацією щодо обставин та фактів кримінального правопорушення.

Показання свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що кримінально-протиправна діяльність ОСОБА_4 має триваючий характер і фактично продовжувалась до моменту фактичного затримання.

Таким чином слідчий суддя дійшов до висновку що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Згідно абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, під час дії воєнного стану має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України суддя, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб без права внесення застави та утримувати його у Державній установі «Київський Слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 03.02.2026 року.

Ухвала слідчого судді діє протягом шістдесяти днів, тобто до 22 години 00 хвилин 04.04.2026 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1