Справа № 711/3781/25
Номер провадження 1-кп/711/404/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001015 від 19.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таганча Канівського району Черкаської області, громадянина України, українця, студента ІІ курсу Черкаського державного технологічного університету, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці, у невстановлений спосіб та у невстановленої особи, умисно придбав поліетиленові пакети із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», які помістив до власної сумки чорного кольору і з моменту придбання зберігав їх при собі з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», яка знаходилась у 84 поліетиленових пакетиках, незаконно зберігав їх при собі до 13 години 00 хвилин 19.03.2025, коли, перебуваючи біля опори № 371 поблизу домоволодіння № 38 по провулку Трояндовий у м. Черкаси, був помічений працівниками поліції, у спілкуванні із якими самостійно та добровільно повідомив, що має при собі заборонені психотропні речовини.

У зв`язку із цим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, якій у присутності двох понятих і захисника, під час затримання у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 добровільно видав 84 поліетиленових пакетики з кристалічною речовиною, яка відповідно до висновків судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною вагою 47,966 г.

Крім цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту раніше придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, незаконно зберігав цю речовину у 5 прихованих місцях на території м. Черкаси у формі «закладок», які сфотографував та зафіксував їхні координати у додатку «Галерея» в мобільному телефоні марки «POCO», синього кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

Учасники слідчо-оперативної групи, використовуючи мобільний додаток «Google maps», в якому почергово вводили зафіксовані раніше ОСОБА_5 географічні координати місць із прихованими «закладками», 19.03.2025 виявили та вилучили у присутності понятих в полі на ґрунтовому покритті:

- біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41226 та довготи 32.07839, у період часу з 18:31 години до 18:39 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4548-НЗПРАП від 26.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,733 г;

-біля пров. Трояндового в м. Черкаси, за координатами широти 49.41185 та довготи 32.07911, у період часу з 18:43 години до 18:49 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4380-НЗПРАП від 20.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,406 г;

-біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41207 та довготи 32.07893, у період часу з 18:52 години до 18:58 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4544-НЗПРАП від 20.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,821 г;

-біля вул. Зінченка, 4, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41226 та довготи 32.07839, у період часу з 19:02 години до 19:07 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4552-НЗПРАП від 25.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,705 г;

-біля вул. Різдвяна, 175, у м. Черкаси, за координатами широти 49.41238 та довготи 32.07831, у період часу з 19:10 години до 19:16 години, один згорток, обгорнутий у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, з одним поліетиленовим пакетиком всередині з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-25/4549-НЗПРАП від 25.03.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,701 г.

Загальна вага виявленої та вилученої у ОСОБА_5 та в прихованих місцях особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, становить 51,332 г, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є особливо великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

ДіїОСОБА_5 кваліфіковані зач. 3 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту у особливо великих розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, визнав у повному обсязі.

Прокурор зазначила, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене, просила суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються процесуальних витрат, речових доказів та застосованих заходів забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу та арештів майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів погодилися.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, суд провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, документів, що стосуються процесуальних витрат, речових доказів та застосованих заходів забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу та арештів майна.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини чи визнає їх під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених під час досудового розслідування у кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що викладені в обвинувальному акті та відповідають дійсності. Зазначив, що шукав підробіток і на сайті «OLX» знайшов оголошення про тимчасову роботу різноробочим із заробітною платою 60 000-70 000 грн на місяць. Він написав людині, яка розмістила оголошення, проте імені її не пам`ятає. В оголошенні було розміщене посилання на Telegram, він натиснув на нього та перейшов на канал. Ім`я особи співрозмовника у каналі було приховане, номер телефону також відсутній. Йому одразу відповіли та пояснили, що робота полягає у виконанні функцій кур`єра. Повідомили, що йому надійде посилка, яку потрібно буде забрати з відділення «Нова пошта», після чого він отримає подальші інструкції. Наступного дня ОСОБА_5 забрав посилку, що містилась у пакеті, з відділення «Нова пошта» №14 за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 371. Вартість доставки посилки покривав відправник, а він лише отримував її. Точної адреси, звідки була надіслана посилка, він не пам`ятає, але начебто з м. Дніпро. З посилкою він пішов до гуртожитку, до своєї кімнати, де розкрив пакет і виявив всередині картонний пакет з-під добрив, в якому були два прозорих поліетиленові пакети, присипані землею. У пакетах лежали маленькі згортки у формі півмісяця, перемотані чорно-зеленою ізоляційною стрічкою, їхню кількість він не рахував, вміст згортків не проглядався. Він сфотографував вміст посилки і на підтвердження отримання товару надіслав фото особі, з якою переписувався, а потім поклав пакети у тумбочку. На той час у кімнаті він перебував один, його сусід був на навчанні або на роботі. Після того, йому надали подальші інструкції. Так, йому повідомили район міста, де треба було розкласти маленькі згортки, у подальшому скинули точки на карті, де це потрібно було зробити, а вже місця безпосереднього розкладання він мав визначити на власний розсуд, проте згортки потрібно було або приховати за якимись об`єктами, або закопати. Місце сховку кожного згортка ОСОБА_5 мав сфотографувати через спеціальну програму на телефоні, яка автоматично визначала географічні координати, і відправити кожне фото особі, з якою спілкувався в телеграм-каналі. Коли йому написали, що все необхідно приховувати, у нього виникли підозри щодо незаконності такої діяльності, проте він не знав точно, про що йдеться. Йому обіцяли виплачувати за один «клад» (тобто за розкладання одного згортка) по 100 грн, загальну суму мали переказати після виконання роботи, однак грошей він зрештою так і не отримав. Також особа, з якою він обмінювався повідомленнями, рекомендувала йому створити криптогаманець і повідомити його реквізити, куди мали б надходити кошти як оплата за роботу. Час на цю роботу йому не обмежували, можна було розкласти згортки за зручний для нього період часу. Його проінформували, що заробіток залежить від того, як швидко він буде виконувати роботу, щойно розкладе одну партію, одразу надішлють наступну. Також зазначив, що невідома особа у переписці використовувала фрази як чоловічого, так і жіночого роду, тому він не зрозумів, хто саме з ним спілкується. Переписка велася російською мовою, натомість ОСОБА_5 відповідав українською. Про посилку і роботу він нікому не розповідав.

Наступного дня ОСОБА_5 близько полудня пішов розкладати згортки у районі вул. Яблуневої. Це недалеко від його гуртожитку, що по АДРЕСА_3 тому він добирався до вказаних йому точок розкладання пішки, орієнтуючись за допомогою карт Google. Неподалік місця, де він мав почати розкладати згортки, до нього підійшов незнайомий чоловік і запитав, чи все нормально з товаром. ОСОБА_5 , не зрозумівши, перепитав з яким товаром, на що чоловік сказав, що він писав їм у Телеграмі і що мова йде про отриманий ОСОБА_5 товар. ОСОБА_5 відповів, що все нормально і чоловік пішов. На місці ОСОБА_5 розкрив обидва пакети і розклав з них 5 згортків. Діяв за вказівками особи з телеграм-каналу, дотримуючись інтервалу між закладками у 15-20 метрів. Далі із цікавості він вирішив перевірити, що саме розкладає, розкрив один згорток і побачив у ньому поліетиленовий пакетик із зіп-застібкою, в якому була речовина білого кольору, схожа на морську сіль, але з меншими кристалами і без запаху. Він зробив фото вмісту, яке завантажив у Google, аби дізнатися, що за речовина в пакетику. За результатами пошуку по фото в інтернеті він дізнався, що кристали є особливо небезпечним наркотиком, і лише тоді зрозумів, чим був отриманий ним товар, а до того лише здогадувався, що то щось незаконне. Раніше наркотичні речовини він не бачив і не вживав, не був обізнаний як вони виглядають, хоча з інтернет-мережі йому було відомо, що таке закладки, що це розкладені у таємних місцях предмети. До пошуку фото речовини в Google він мав тільки здогадки, що у згортках наркотичний засіб, однак не знав який саме і лише із зображень дізнався, що то була PVP.

Після цього до нього підійшли працівники поліції, запитали чи має він при собі заборонені речі, і ОСОБА_5 відразу зізнався їм про згортки та речовину в них, видав усі ці речі, показав фото і місця зроблених ним закладок, віддав телефон, розповів про чоловіка, що підходив до нього. У подальшому жодних претензій від власників товару він не отримував.

Також ОСОБА_5 розповів, що з 10 років є сиротою, має братів та старшу сестру-опікуна, всього їх у родині семеро, сім`я не дуже заможна. Він отримує соціальну стипендію близько 3500-4000 грн, також по лютий 2025 року до досягнення 18 років отримував пенсію по втраті годувальника, трохи допомагали родичі, однак грошей йому не вистачало, тому він і спокусився на пропозицію високої оплати в оголошенні. Через розмір зарплати він припускав, що це може бути робота на будівництві, однак ні з ким її не обговорював. До того він підробляв збором по місту прокатних самокатів, однак ця робота сезонна і на той час не її не було, а потребу у коштах він мав.

Зазначив також, що щиро розкаюється в тому, що накоїв, знову заробляти гроші у такий спосіб відмовився б, зрештою жодних коштів він не отримав. Дуже хотів би мати можливість продовжити навчання і здобути освіту, йому дуже соромно, що в такому молодому віці він уже на лаві підсудних, висловив переконання, що подібних дій більше не повторить, а зроблене ним є величезною помилкою, тому просив надати шанс на виправлення.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд також долучив до матеріалів судового провадження та дослідив надані стороною обвинувачення докази, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються процесуальних витрат, речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу та арештів майна, а саме:

- інформацію Державної міграційної служби України щодо анкетних даних та зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 ;

- вимоги, відповідно до яких ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- довідки з КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» про те, що обвинувачений ОСОБА_5 під наглядом лікаря психіатра не перебуває та за медичною допомогою до лікаря нарколога не звертався;

- 12 довідок про витрати на проведення експертиз на загальну суму 30 737,65 грн;

- постанови від 21.03.2025, 22.03.2025, 01.04.2025, 04.04.2025, 23.04.2025 про визнання речовими доказами виявлених та вилучених у ОСОБА_5 поліцією речовин, речей та предметів, які в подальшому відповідно до квитанцій № 8080, 8157, 8163, 8156, 8153, 8161, 8081, 8160, 8155, 8154, 8162, 8592, 8574, 8597 передані до кімнати зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області;

- ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2025 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 години до 07 години наступної доби, строком на 2 місяці до 20.05.2025 включно;

- ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_5 майно: мобільний телефон марки «POCO», синього кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 та номером НОМЕР_4 , упакованого до сейф-пакету CRI 1201513, що належить ОСОБА_5 , дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_7 ;

- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у ОСОБА_5 1/3 частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,5848 га для ведення особистого селянського господарства з установленим обтяженням у виді заборони відчуження.

Крім того, суд дослідив та долучив до матеріалів судового провадження докази, надані стороною захисту, щодо відомостей, які характеризують обвинуваченого:

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копії свідоцтва про смерть батьків обвинуваченого - ОСОБА_7 (16.03.2016) та ОСОБА_8 (10.09.2017);

- копію розпорядження Канівської районної державної адміністрації № 271 від 22.09.2017 про надання статусу дитини-сироти малолітньому ОСОБА_5 ;

- копію розпорядження Канівської районної державної адміністрації № 288 від 09.10.2017 про встановлення опіки над дитиною-сиротою ОСОБА_5 та призначення опікуном ОСОБА_9 ;

- витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 з 02.11.2018 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-характеристику, видану Таганчанським старостинським округом Степанецької сільської ради на ім`я ОСОБА_5 , відповідно до якої за період проживання в с. Таганча під опікою старшої сестри він проявив себе виключно з позитивного боку, в конфліктних ситуаціях помічений не був, скарг на ОСОБА_5 від жителів села до органів влади не надходило;

-характеристику здобувача вищої освіти Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_5 , відповідно до якої останній зарекомендував себе як сумлінний та дисциплінований студент, який відповідально ставиться до виконання громадських обов`язків, за характером - спокійний, доброзичливий, неконфліктний, привітний і товариський, користується авторитетом серед студентів групи, академічних заборгованостей не має;

-довідку № 36/25 від 21.03.2025 Черкаського державного технологічного університету, відповідно до якої ОСОБА_5 навчається на 1 курсі бакалаврського освітнього рівня за спеціальністю 131 «Прикладна механіка» на денній формі та за кошти державного бюджету;

-характеристику, видану завідувачкою гуртожитку № 2 ЧДТУ ОСОБА_10 , відповідно до якої за час проживання у гуртожитку ОСОБА_5 проявив себе як доброзичливий, стриманий та урівноважений студент;

-довідку № 125 від 22.08.2025 виконавчого комітету Степанецької сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_5 під час студентських канікул перебував за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , та у вільний час надавав допомогу волонтерам у плетінні маскувальних сіток для ЗСУ;

-довідку про доходи студента ЧДТУ за період із жовтня 2024 року по травень 2025 року про отримання соціальної стипендії в розмірі 55 275,92 грн, частина з якої використана як оплата за харчування;

-інформацію виконавчого комітету Степанецької сільської ради про зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , восьми осіб, у тому числі ОСОБА_5 ;

-відомості Пенсійного фонду України (форму ОК-5) про отримані ОСОБА_11 пенсійні виплати від Управління соціального захисту населення Канівської РДА та Черкаської РДА протягом 2016-2025 років, відповідно до яких середній розмір пенсії змінювався з 1600 грн у 2016 році до 4000 грн у 2025 році;

-довідку № 143/25 від 23.09.2025 Черкаського державного технологічного університету, відповідно до якої ОСОБА_5 навчається на 2 курсі бакалаврського освітнього рівня за спеціальністю 131 «Прикладна механіка» на денній формі та за кошти державного бюджету;

-інформацію Пенсійного фонду України про отримання ОСОБА_5 пенсії в разі втрати годувальника за період з 01.2024 по 09.2025, розмір якої становив від 2638 грн у 2024 році до 3126 грн у 2025 році;

-копію свідоцтва про шлюб від 12.10.2024 між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (сестрою ОСОБА_13 );

-копії платіжних інструкцій про перерахування ОСОБА_5 за період травня-вересня 2025 року грошових коштів як благодійних внесків на рахунок НБУ для підтримки Збройних Сил України на загальну суму 8789 грн.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їхній об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту у особливо великих розмірах, доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільстві.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, та як кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин становить значну небезпеку для суспільства; фактичне вчинення ОСОБА_5 дій щодо приховання лише незначної частини із наявних у нього згортків з психотропною речовиною, а саме 5 шт. із загальної кількості 89 шт., ставлення до скоєного обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому.

Крім того, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, оскільки досяг 18-річчя лише у лютому 2025 року, мав статус дитини-сироти, якій призначено опікуна, є студентом 2 курсу Черкаського державного технологічного університету денної форми навчання за кошти державного бюджету, має зареєстроване місце проживання спільно з братами та старшою сестрою-опікуном, виключно позитивно характеризується за місцем реєстрації, місцем навчання та місцем фактичного проживання у гуртожитку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, у вільний час під час канікул здійснював посильну допомогу волонтерам для потреб Збройних сил України, до кримінальної відповідальності притягується вперше, до адміністративної відповідальності не притягувався, отримував соціальну пенсію та продовжує отримувати соціальну стипендію в межах рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за рахунок яких здійснював перерахування коштів в рахунок допомоги Збройним Силам України, щиро розкаявся, шкодував про вчинений злочин, демонстрував вияви сорому і висловлював щирий жаль з приводу своїх вчинків та засудив свою поведінку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Про наявність щирого каяття, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_5 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, в частині повного визнання ним вини та щирого розкаяння у вчиненому злочині.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, неодноразово вибачався за вчинене, шкодував про зайняття такою діяльністю та висловлював жаль з приводу своїх вчинків, критично оцінював та засуджував свої дії, демонстрував готовність нести відповідальність за них та проявляв розуміння незворотності покарання, що також свідчить про те, що особа усвідомлює тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність, видачу знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, сприяння у встановленні істини.

Як встановлено судом, обвинувачений самостійно та добровільно повідомив органам поліції під час спілкування про наявну у нього психотропну речовину, яку також добровільно видав у подальшому; як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду надав правдиві показання про обставини її придбання та зберігання; повідомив про координати місць, в яких розкладав згортки з речовинами, та надав для відшукання цих сховків свій телефон із зафіксованими на ньому координатами, що підтверджується наданими суду доказами та викладено безпосередньо в обвинувальному акті.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд також визнає вчинення ним злочину у молодому віці, перебування у важкій життєвій ситуації у зв`язку зі статусом дитини-сироти, який з 10 років виховувався без батьків у скрутних матеріальних умовах, тобто без батьківської підтримки та поради, що перешкоджало йому належно та критично оцінювати ризики та можливі наслідки скоєного ним.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь, яка визначається тим, що незаконні операції з наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг спричиняють значну шкоду здоров`ю населення, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який, усвідомлюючи свою провину, зробив належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність та передбачене законом покарання, в судовому засіданні неодноразово вибачався та шкодував про вчинене, що свідчить про його щире каяття; активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання відомостей про власну кримінальну діяльність, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, сприяв у встановленні істини, надаючи правдиві, послідовні та достовірні показання; раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується виключно позитивно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, ступеню її прояву у злочинних діях, схильності особи до скоєння правопорушень.

ОСОБА_5 на час вчинення злочину щойно досяг повноліття, має міцні сімейні та соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації, проживання та навчання, з метою виправлення надавав доступну йому матеріальну та практичну допомогу на користь Збройних Сил України.

Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів, адже мета покарання полягає не в його суворості. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому, на думку суду, слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильний і найбільш тривалий вплив на свідомість людей.

Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинуваченого, робить покарання абсолютно безрезультатним, оскільки знищує суть покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси і потерпілих, і обвинуваченого. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні відмежовувати людину від суспільства, завдавати особі зайвих страждань та мук.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17, провадження № 51-8413км18). Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст. 69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Виходячи з положень ст. 66 КК України, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та є підставою для застосування ст. 69 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. Крім того стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

Через це суд вбачає можливість скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей цього кримінального провадження.

Зважаючи на всі зазначені вище обставини, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, ретельно проаналізувавши поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, приймаючи до уваги його каяття, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, враховуючи його дуже молодий вік і сімейний стан, що впливає на його здатність критично планувати та оцінювати свої дії, а також зазначені пом`якшуючі обставини, зваживши всі обставини кримінального провадження в їхній сукупності, суд приходить до переконання, що всі вони значно пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому покарання обвинуваченому слід призначити із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією ч. 3 ст. 307 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Разом з тим, виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що за вказаних вище обставин призначення ОСОБА_5 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаних норм було б явно несправедливим.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладених вище обставин справи, враховуючи позитивні характеристики ОСОБА_5 , відомості про особу обвинуваченого та його молодий вік, те, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше і з власних джерел доходів у вигляді соціальних виплат та допомоги від держави перерахував на рахунок Збройних Сил України грошові кошти в сумі 8879 грн, його допомогу волонтерській діяльності у плетінні маскувальних сіток, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає очевидним, що поствіктимна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про відсутність підстав припускати, що він може повторно завдати шкоду суспільству чи іншим громадянам, вчинивши будь-який злочин. У цьому випадку пропорційність при призначені покарання за злочин буде найбільш сильно і найбільш тривало впливати на обвинуваченого у випадку призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування покарання з випробуванням, при цьому залишаючи можливість державного осуду у випадку вчинення ним будь-яких нових протиправних дій протягом тривалого іспитового строку. Вказане покарання є мінімально необхідним і розумно достатнім та надасть можливість обвинуваченому переосмислити своє ставлення до життя, людей, суспільних відносин і буде ефективним заходом позитивного впливу на ОСОБА_5 .

Відповідно до положень статей 75, 77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням конфіскація майна, передбачена ч. 3 ст. 307 КК України, як додаткове покарання не може бути призначена, тому суд визначає остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

19.03.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

До ОСОБА_5 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2025 під час досудового розслідування застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, який у подальшому продовжено ухвалами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2025 та 14.07.2025, строк дії якого сплив 14.09.2025 і продовжений не був. У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 за період із 19.03.2025 по 21.03.2025 у зв`язку із його затриманням у порядку ст. 208 КПК України та до обрання запобіжного заходу, у випадку вирішення питання на підставі ст. 166 КВК України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання підлягатиме зарахуванню у строк призначеного ОСОБА_5 покарання із розрахунку день за день.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне використання.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Як визначено ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 накладено арешт на визнане речовими доказами майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 19.03.2025 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «POCO», синього кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 та номером НОМЕР_4 , дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_7 .

Зі змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, тому наявні підстави для скасування арешту, накладеного на дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_7 .

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, за допомогою використання власного мобільного телефону «POCO», синього кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , як знаряддя злочину, суд вважає за необхідне застосувати на користь держави на підставі статей 96-1, 96-2 КК України до вказаного речового доказу спеціальну конфіскацію.

У зв`язку з цим, накладений за рішеннями слідчого судді арешт на мобільний телефон ОСОБА_5 «POCO» скасуванню не підлягає з огляду на необхідність забезпечення виконання вироку щодо спеціальної конфіскації майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 30 737 грн. 65 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 100, 118, 124, 174, 349, 373-376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, навчання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на загальну суму 30 737 грн. 65 коп. за проведення судових експертиз:

- № СЕ-19/124-25/4367-НЗПРАП від 20.03.2025 - 4 775 грн. 40 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4540-НЗПРАП від 25.03.2025 - 2 387 грн. 70 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4550-НЗПРАП від 25.03.2025 - 4 775 грн. 40 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4543-НЗПРАП від 27.03.2025 - 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4546-НЗПРАП від 02.04.2025 - 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4551-НЗПРАП від 25.03.2025 - 3 183 грн. 60 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4380-НЗПРАП від 20.03.2025 - 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4544-НЗПРАП від 26.03.2025 - 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4552-НЗПРАП від 25.03.2025 - 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4548-НЗПРАП від 26.03.2025 - 1 989 грн. 75 коп.;

- № СЕ-19/124-25/4549-НЗПРАП від 25.03.2025 - 1 591 грн. 80 коп.;

- № СЕ-19/124-25/5686-КТ від 11.04.2025 - 891 грн. 40 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 на визнане речовими доказами майно, вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме: дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_7 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 на вилучений під час затримання ОСОБА_5 мобільний телефон марки POCO, синього кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 та номером НОМЕР_4 - залишити в силі.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави речового доказу: мобільного телефону марки POCO, синього кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 та номером НОМЕР_4 , упакованого до сейф-пакету CRI 1201513, щозберігається в камері зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області.

Речові докази у справі:

- 89 поліетиленових пакетиків (11 поліетиленових пакетів, 78 згортків, обгорнутих клейкою ізоляційною стрічкою чорного кольору, 2 поліетиленових пакетики) з кристалічною речовиною, що відповідно до висновків судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 51,332 г, поміщені до стандартних пакетів з полімерного матеріалу № 5428271, № 5428988, № 5428987, № 5429015, № 5428970, № 5428995, № 5428831, № 5428985, сейф-пакетів CRI 1192258, CRI 1192252, порожні зіп-пакети в кількості 8 штук, поміщені до сейф-пакету CRI 1192249, переданих до камери зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області - знищити;

- дві банківських карти АТ КБ «Приват банк» з номерами рахунків № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , банківську карту АТ «ОЩАДБАНК» з номером рахунку № НОМЕР_7 , поміщені до сейф-пакету CRI 1201514, передані в камеру зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1