Справа № 695/2001/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про звільнення від кримінальної відповідальності

31 жовтня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

здійснюючи розгляд у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінального провадження № 0000267, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст 371, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України,

розглянув клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження,

У С Т А Н О В И В:

Чорнобаївським районним судом Черкаської області здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

У судовому засіданні 21.10.2025 захисник - адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття стосовно нього кримінального провадження. Клопотання обґрунтував тим, що на цей час ОСОБА_4 не має можливості приїздити в судові засідання, він вирішив не доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушень, а бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності. Обвинувачений розуміє, що таке звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, але погодився на закриття провадження стосовно нього. Події, які інкримінуються ОСОБА_4 мали місце у 2014 році. Строк притягнення за найбільш тяжке кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 сплив ще в 2024 році. Вважає, що є всі правові підстави для закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 21.10.2025 підтримав клопотання свого захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закрити стосовно нього кримінальне провадження. Зазначив, що правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав йому роз`яснені та зрозумілі. Його позиція є свідомою та добровільною, жодного тиску на нього не здійснювалося.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні 21.10.2025 просив відкласти розгляд заявленого захисником клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності для повідомлення потерпілих про розгляд судом такого клопотання, послався на правовий висновок, викладений ВС у постанові від 27.11.2024 у справі № 757/11993/22. Також зазначив, що стороні захисту необхідно надати докази того, що перебіг давності не переривався, тобто що протягом встановленого КК України строку давності ОСОБА_4 не був вчинений інший злочин. Наголошував на тому, що при винесенні ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності суд не зобов`язаний встановлювати його винуватість в інкримінованому правопорушенні. Водночас, згідно ст 370, 372 КПК України суд має в ухвалі вказати формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, вчинення котрих інкримінуються особі.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні 21.10.2025 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .

З метою повідомлення потерпілих у кримінальному провадженні про розгляд судом клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття стосовно нього кримінального провадження, в судовому засіданні була оголошена перерва до 30.10.2025.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання 30.10.2025 не з`явилися. Від захисника до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі сторони захисту, оскільки клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності не стосується обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не порушує права учасників провадження, клопотання підтримує.

У судове засіданні 30.10.2025 потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не з`явилися. Про місце, день, час проведення судового засідання щодо розгляду вказаного клопотання були повідомлені шляхом направлення судової повістки на їхнє місце проживання. Конверти, що були направлені потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 із судовими повістками повернулися до суду з позначкою «адресат відсутній. Потерпіла отримала судову повістку особисто 24.10.2025. Окрім цього, судові повістки були направлені потерпілим на мобільний номер, указаний ними в скерованих до суду заявах про розгляд справи без участі потерпілих. Згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Vіber», повістка про виклик до суду в кримінальному провадженні була доставлена ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та не доставлена ОСОБА_12 по причині - абонент тимчасово недоступний.

Разом з тим, потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до суду скеровані клопотання про розгляд кримінального провадження без їх участі. Також у цих клопотаннях висловлена позиція потерпілих про те, що вони заперечують від звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, оскільки вважають, що кожна особа має нести відповідальність за свої протизаконні дії (відповідно, т. 3 а.с. 70, 71, 69, 3, т. 2 а.с. 204).

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо продовження розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності без участі обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; заслухавши думку ОСОБА_4 , який не заперечував стосовно розгляду справи; урахувавши, що судом вжиті всі заходи для належного повідомлення потерпілих про місце та час судового засідання, про заявлення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності; потерпілі фактично висловили свою позицію щодо такого клопотання в раніше скерованих до суду клопотаннях; захисник ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 висловили свою позицію щодо заявленого клопотання в судовому засіданні 21.10.2025, суд постановив ухвалу із внесенням її до журналу судового засідання про проведення судового засідання за такої явки учасників провадження.

Слід зазначити, що твердження прокурора про неналежне повідомлення потерпілого ОСОБА_12 про розгляд клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та необхідність у зв`язку з цим відкладення судового засідання, посилання на позицію ВС, висловлену у постанові від 27.11.2024 у справі № 757/11993/22, суд відхиляє, оскільки обставини у вказаній та цій справі не є подібними.

Здійснюючи перегляд справи № 757/11993/22 в касаційному порядку, ВС встановив, що судом було постановлено ухвалу за результатами розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у підготовчому судовому засіданні, без участі потерпілих якими заявлений цивільний позов та без наявності від декількох потерпілих заяв про розгляд провадження без їх участі.

Натомість, ця справа перебуває на стадії судового розгляду, у цій справі усіма потерпілими до суду скеровані заяви про розгляд справи без їх участі, в заявах потерпілі висловили свої заперечення щодо можливих клопотань обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності, цивільні позові у справі не заявлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні 30.10.2025 повторно підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та просив закрити стосовно нього кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні 30.10.2025 пояснив, що звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України можливо лише особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Таке звільнення можливо при наявності трьох умов: закінчення строків притягнення до відповідальності, не вчинення особою іншого кримінального правопорушення, не ухилення особою від слідства та суду. Інкриміновані ОСОБА_4 злочини мали місце 23-24 січня 2014 року, тобто на цей час дійсно минув строк притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду. Водночас, сторона обвинувачення не володіє інформацією про вчинення або не вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. У разі настання обставин, встановлених ст 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком, а не правом суду. При цьому, суд не повинен констатувати винуватість або невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Зауважив, що під час звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст 49 КК України процесуальні витрати, зокрема, за проведення експертизи не стягуються та відносяться на рахунок держави.

На питання суду прокурор надав відповідь, що на час скерування обвинувального акту до суду (23.05.2024) інформація про вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення відсутня. Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, тому сторона обвинувачення не має право збирати докази, котрі характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття стосовно нього кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000267 внесеному до ЄРДР 01.04.2024, затвердженого прокурором 23.04.2024, суд установив, що за результатами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин (т. 1 а.с. 79-112).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий, зокрема, уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно з частиною 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У відповідності з приміткою 1 до статті 364 КК України (в редакції закону від 15.12.2013) службовими особами, зокрема є особи, які в тому числі постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про міліцію», діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.

ОСОБА_4 , маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, був призначений на посаду заступника начальника слідчого відділення Золотніського МВ (з обслуговування м. Золотоноша та Золотоніського району УМВС України в Черкаській області (далі за текстом СВ Золотоніського МВ УМВС) відповідно до наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі за текстом УМВС України в Черкаській області) № 153 о/с від 12 липня 2013 року.

Ще 24.09.2005, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, ОСОБА_4 прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до якої він урочисто поклявся завжди: залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ; поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок, а у випадку порушення ним Присяги просив покарати його за всією суворістю закону.

Отже, будучи наділеним повноваженнями керівника органу досудового розслідування, так і повноваженнями слідчого, направленими на здійснення досудового розслідування, ОСОБА_4 мав статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні, маючи спеціальне звання «старший лейтенант міліції», являвся службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Під час здійснення досудового розслідування ОСОБА_4 , як слідчий, зобов`язаний був дотримуватися вимог Конституції та законів України при розслідуванні кримінальних проваджень, забезпечувати повне, усебічне та об`єктивне розслідування кримінальних проваджень, забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав та законних інтересів усіх учасників кримінального судочинства, самостійно приймати процесуальні рішення, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення слідчого судді, суду або згоди прокурора, і був відповідальним за законне і своєчасне виконання цих рішень.

Крім того, при виконанні своїх службових обов`язків ОСОБА_4 , як керівник органу досудового розслідування заступник начальника слідчого відділення, також був зобов`язаний: забезпечувати права та законні інтереси громадян, зокрема під час здійснення досудового розслідування та у відповідності до ч. 1 ст. 40 КПК України уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; а у випадку здійснення досудового розслідування особисто, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, проводити слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру, здійснювати інші повноваження, передбачені КПК України.

Так, право громадян в Україні на свободу мирних зібрань гарантується та захищене державою, яка зобов`язана забезпечити його ефективну реалізацію.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється як актами національного, так і міжнародного законодавства.

Зокрема, Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також Перший протокол та протоколи за №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції.

Відповідно до статті 11 вказаної Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори.

Згідно з положеннями цієї статті користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону, і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Статтею 39 Конституції України передбачено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до статті 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Конституційні права і свободи людини і громадянина відповідно до положень статті 64 Конституції України не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність, а частиною 4 статті 41 Кримінального кодексу України визначено, що особа, що виконала явно злочинний наказ або розпорядження, за діяння, вчинені з метою виконання такого наказу або розпорядження, підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.

Згідно зі статтею 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом (підпункт «а» пункту 1 цієї статті); законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (підпункт «с» пункту 1 цієї статті).

Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього (пункт 2 цієї статті).

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання (пункт 3 цієї статті).

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно зі статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 17 Кримінального процесуального кодексу України визначено презумпцію невинуватості, яка полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до частини 1 статті 12 зазначеного Кодексу під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження слідчий суддя, прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 1 статті 94 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 39 цього Кодексу встановлено, шо керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування, з цією метою він уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора, вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадках їх допущення слідчим, здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Частиною 2 статті 131 вказаного Кодексу передбачено такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як затримання особи (пункт 8) та запобіжні заходи (пункт 9).

Згідно з частиною 3 статті 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Найбільш суворим запобіжним заходом відповідно до статті 176 Кримінального процесуального кодексу України є тримання під вартою, а частиною 2 цієї статті передбачено, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 4 статті 176 цього Кодексу визначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (частина 2 статті 177 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статті 277 Кримінального процесуального кодексу України повідомлення про підозру має містити такі відомості: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Статтею 278 цього Кодексу визначено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після 24 годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Тим самим, кримінальним процесуальним законодавством встановлена можливість звільнення раніше затриманої особи в порядку ст. 208 КПК України, зокрема у випадку відсутності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Незважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, а також покладені на нього, як на керівника органу досудового розслідування та слідчого правоохоронного органу обов`язки, обіймаючи посаду заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС, будучи службовою особою та представником влади, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що дають підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та проти правосуддя, авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування за наступних обставин.

Із листопада 2013 року в місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а після неправомірного застосування працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни керівництва держави. Такі ж заходи громадян надалі відбувались і в інших регіонах України.

У той час вищі посадові особи держави, розслідування злочинних дій яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, бажаючи якнайдовше зберегти владні повноваження та припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та демонстрації, вирішили вчинити протиправні дії стосовно їх активних учасників шляхом застосування до них насильства, здійснення їх затримання, подальшого притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, маючи на меті їх фізичну тимчасову ізоляцію та у вказаний спосіб залякування інших учасників заходів протесту, щоб змусити відмовитись брати надалі участь у таких заходах.

Отже, був задіяний злочинний механізм силового припинення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян проти тогочасної влади.

Із метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних та судових органів, у тому числі органів внутрішніх справ, прокуратури та судів Черкаської області.

Так, 23 січня 2014 року на Соборній площі у місті Черкасах біля будівлі «Будинок Рад», в якій розташована Черкаська обласна державна адміністрація (далі Черкаська ОДА), відбулися збори та мітинги громадян, спрямовані на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, гарантовані Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини та Конституцією України, у яких взяло участь близько трьох тисяч осіб.

Під час проведення цих заходів, у період часу, починаючи приблизно з 18 год 00 хв до 18 год 30 хв, група осіб, більшість із яких мали закрите «балаклавами», хустками, шарфами та масками обличчя, вчинила провокаційні дії, які супроводжувались проникненням до приміщень Черкаської ОДА, погромом її приміщень, спричиненням тілесних ушкоджень працівникам міліції, які забезпечували охорону громадського порядку поряд із адміністрацією.

Після того, як особи, що проникли до приміщень Черкаської ОДА, безперешкодно його покинули та направились у невідомому напрямку, до цієї будівлі зайшли мітингувальники, які участі в указаних злочинних діях не брали та в подальшому також звільнили приміщення адміністрації. Крім цього, на Соборній площі перебувало багато осіб, які взагалі не брали участі в указаному мітингу, а знаходились там, як сторонні споглядачі або прямували поряд із ним у своїх справах.

Того ж дня, тобто 23 січня 2014 року, на підставі рапорту № 1230, складеного оперативним черговим ОСОБА_16 о 18 годині 35 хвилин, про отримання від невстановленої особи телефонною лінією «102» повідомлення, про те що невідомі особи намагаються зайти до обласної державної адміністрації, заступником начальника слідчого відділу Соснівського районного відділу в місті Черкаси Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі СВ Соснівського РВ в місті Черкаси) о 19 годин 48 хвилин внесено відповідні відомості до електронної бази даних «Єдиний реєстр досудових розслідувань» (далі «ЄРДР») та зареєстровано кримінальні провадження № 0000308 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України та в подальшому на підставі рапорту № 1232, складеного оперативним черговим ОСОБА_16 ? 19 годині 05 хвилин, про отримання від невстановленої особи телефонною лінією «102» повідомлення, про те що невідомі особи блокують будівлю обласної державної адміністрації, внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000309 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 341 КК України.

У вечірній час 23.01.2014, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, для здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000308 та № 0000309 визначено групи слідчих у складі старших слідчих цього слідчого відділу: ОСОБА_17 (старшого слідчого такої групи), ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та слідчих цього слідчого відділу ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

Одночасно, 23.01.2014 для здійснення повноважень прокурора у кримінальних провадженнях № 0000308 та № 0000309 визначено групи прокурів, до складу яких включено заступника прокурора міста Черкас Черкаської області ОСОБА_34 (старший групи прокурорів), а також старших прокурорів прокуратури ОСОБА_35 , ОСОБА_8 , ОСОБА_36 та прокурорів прокуратури ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 .

Після цього, 24 січня 2014 року о 01 год 20 хв старшим прокурором у провадженнях прийнято рішення про об`єднання матеріалів досудового розслідування № 0000308 та № 0000309 в одне провадження, із присвоєнням йому номеру 0000308.

У період приблизно з 21 год 00 хв 23 січня 2014 року до 01 год 00 хв 24 січня 2014 року, виконуючи злочинну вказівку начальника УМВС України в Черкаській області ОСОБА_40 (обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду), з метою реалізації засобів стримування та придушення мирних акцій протесту, невстановлені працівники батальйону патрульно-постової служби міліції, роти міліції особливого призначення «Беркут», а також спеціального батальйону судової міліції «Грифон» та інші невстановлені працівники підрозділів УМВС України в Черкаської області, почали рух з раніше займаних позицій у приміщенні Черкаської ОДА та, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визначених ст. ст. 12, 14 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року (в редакції станом на 22.01.2014), в порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.02.1991 № 49, достовірно усвідомлюючи, що осіб, які вчиняли правопорушення і проникли раніше в приміщення Черкаської ОДА у ньому вже немає, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір, застосували фізичну силу та наявні спеціальні засоби до осіб, які протиправних дій та будь-якої агресії не проявляли, опору працівникам міліції не чинили, при собі будь-яких засобів, якими можливо було б ушкодити працівників міліції або оточуючих не мали, активної участі до подій, які відбувалися у період із 18 до 19 год 23.01.2014 біля приміщення Черкаської ОДА відношення не мали, а знаходились на законних підставах поблизу цього приміщення та на суміжних вулицях.

Під час указаних подій невстановленими співробітниками міліції неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси на бульварі Шевченка, 185, у якій розташоване приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, затримано понад 50 осіб, у тому числі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які жодної участі у масових заворушеннях і захопленні та блокуванні роботи Черкаської обласної державної адміністрації не брали, а перебували неподалік, кожен з різних підстав, що не було заборонено у спосіб, передбачений законом.

Після цього, у період з 22 год 00 хв 23.01.2014 до 01 год 20 хв 24.01.2014, співробітниками відділу конвойної служби міліції УМВС України в Черкаській області, згідно з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, безпідставно затриманих ОСОБА_15 о 22 год 50 хв, ОСОБА_13 о 22 год 47 хв, ОСОБА_12 о 22 год 53 хв, ОСОБА_43 о 22 год 48 хв, ОСОБА_44 о 22 год 51 хв, ОСОБА_14 о 00 год 01 хв, ОСОБА_11 о 01 год 05 хв було примусово доставлено до приміщення Соснівського РВ в місті Черкаси за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Уранці 24 січня 2014 року невстановлені службові особи з керівництва правоохоронних органів Черкаської області, зокрема прокуратури Черкаської області та УМВС України в Черкаській області, з метою виконання розробленого невстановленими вищими посадовими особами держави плану перешкоджання проведенню заходів протесту та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них прийняли завідомо незаконне рішення про притягнення затриманих осіб до кримінальної відповідальності та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на те, що розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 фактично ще не проводилось, обставини події, яка відбулась, як і осіб причетних до будь-яких правопорушень, не встановлено.

Ураховуючи пояснення переважної більшості осіб, затриманих у ніч на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, про те, що вони не причетні до масових заворушень, захоплення і блокування приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, а також відсутність визначених ст. 84 КПК України доказів про вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 341 КК України, прийняте керівництвом правоохоронних органів Черкаської області рішення фактично зводилось до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб та завідомо незаконного тримання їх під вартою.

Для реалізації цього умислу службовими особами вказаних правоохоронних органів було розроблено відповідний план дій, який полягав у тому, що матеріали кримінального провадження № 0000308 мали бути розділені на декілька епізодів та направлені у заздалегідь визначені районні відділи УМВС України в Черкаській області. Потім передбачалось надати вказівки керівникам відповідних прокуратур та слідчих підрозділів міліції організувати та забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності осіб, затриманих у порядку ст. 208 КПК України, та спрямування до суду клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно головам місцевих судів мало надійти доручення забезпечити розгляд указаних клопотань та прийняття рішень про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Після досягнення цієї мети, а саме повідомлення про підозру особам, затриманим неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, раніше виділені епізоди мали знову об`єднатися у кримінальну провадження 0000308.

Такий план дій мав забезпечити, зокрема: 1) оперативність виконання прийнятого завідомо незаконного рішення про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, затриманих у ніч на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на загальну кількість затриманих осіб та вимоги ст. 278 КПК України щодо необхідності повідомлення про підозру затриманій особі не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання та щодо негайного звільнення у разі невручення їй повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання такої особи; 2) досягнення визначеної цілі шляхом використання як виконавців протиправних процесуальних рішень слідчих органів внутрішніх справ та прокурорів районних прокуратур, у переважній більшості не обізнаних із фактичними обставинами та можливостями введення їх в оману з цього приводу; 3) приховування слідів своєї злочинної діяльності.

Так, на виконання протиправної вказівки службових осіб із числа керівництва УМВС та прокуратури Черкаській області, повне коло яких встановлюється досудовим розслідуванням, 24 січня 2014 у період часу з 02 год 10 хв до 06 год 40 хв, незважаючи на відсутність доказів та будь-яких фактичних даних причетності затриманих до вчинення кримінальних правопорушень, відсутність рапортів про їх фактичне затримання, які б містили відомості про дату, час, місце та причину їх фактичного затримання, що передбачено додатком № 7 до Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС від 28.07.2014 № 404, а також те, що за результатами особистих обшуків у зазначених затриманих будь-яких речей, які вказували на їх причетність до масових заворушень, у тому числі і заборонених, як і слідів на його тілі чи одязі, виявлено не було, складено протоколи затримань відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 у порядку ст. 208 КПК України, без зазначення у них правових підстав для вчинення затримання, як нібито підозрюваних осіб у кримінальному провадженні № 0000308, досудове розслідування у якому здійснюється за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, без відображення у ньому місця, дати і точного часу затримання зазначених осіб відповідно до положень ст. 209 КПК України, що не давало змоги встановити фактичні обставини їх затримання.

В подальшому, в першій половині дня 24 січня 2014 року, невстановлена службова особа з керівництва УМВС України в Черкаській області на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню подальших зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян в місті Черкаси, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них надала начальнику СВ Золотоніського МВ ОСОБА_7 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, організувати та забезпечити, в частині можливого виконання дій і прийняття рішень за належними їй як керівнику органу досудового розслідування повноваженнями, якнайшвидше притягнення до кримінальної відповідальності і обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_45 , які протягом дня будуть доставлені до Золотоніського МВ, як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування, начебто, будуть спрямовані до правоохоронних органів міста Золотоноша, зокрема Золотоніської міжрайонної прокуратури та Золотоніського МВ. Стосовно затриманих жінок та неповнолітніх осіб допускалось обрання запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту.

Орієнтовно в той же час, усна вказівка аналогічного характеру була надана невстановленими службовими особами прокуратури Черкаської області керівникам територіальних прокуратур, у тому числі Золотоніської міжрайонної прокуратури, яка полягала у необхідності організації і забезпечення якнайшвидшого погодження письмових повідомлень про підозру затриманим в місті Черкасах особам та клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також підтриманні цих клопотань під час розгляду слідчим суддею, тобто в своїй частині можливого виконання дій і прийняття рішень за належними їм як керівникам органу процесуального керівництва досудовим розслідуванням повноваженнями.

Так, із метою реалізації вищевикладеного плану спільних та узгоджених дій, постановою заступника прокурора міста Черкас ОСОБА_34 від 24.01.2014 із кримінального провадження № 0000308 були виділені матеріали досудового розслідування щодо кожного затриманого в окреме кримінальне провадження за підозрою y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, ОСОБА_46 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та об`єднання їх в одне кримінальне провадження за № 0000336.

Того ж дня, 24.01.2014 виконувачем обов`язків прокурора Черкаської області ОСОБА_47 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000336 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 294 КК України, безпідставно доручено СВ Золотоніського МВ.

Усвідомлюючи явно злочинний характер такої усної вказівки керівництва УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_7 , як керівник органу досудового розслідування та службова особа, на яку відповідно до вимог ст. 39 КПК України покладено обов`язок організації досудового розслідування кримінальних проваджень, вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчими, тобто, забезпечення дотримання стану законності під час досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, мала б запобігти незаконному притягненню ОСОБА_46 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, організувати досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо них згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, а саме належну перевірку визначеними ним у подальшому слідчими доводів затриманих осіб, які категорично заперечували свою причетність до злочинів, за підозрою у вчиненні яких вони були затримані, та прийняття з урахуванням здобутих у встановленому законом порядку тими ж слідчими доказів відповідного процесуального рішення.

Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити керівництву УМВС в Черкаській області та забезпечити подальше своє перебування на займаній посаді, усвідомлюючи, що жодних доказів про причетність ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до масових заворушень та захоплення і блокування приміщення Черкаської ОДА немає, оскільки розслідування цих подій у кримінальному провадженні № 0000308 фактично не здійснювалось, за відсутності виділених матеріалів стосовно указаних осіб вирішила виконати одержаний нею явно злочинний наказ, організувати та забезпечити, в частині можливого виконання дій і прийняття рішень за належними їй як керівнику органу досудового розслідування повноваження, притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності з обранням їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому ОСОБА_7 розуміла, що метою цих злочинних дій є перешкоджання проведенню подальших заходів протесту в місті Черкаси та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, і свій злочинний умисел вирішила реалізувати, використовуючи свої службові та процесуальні повноваження, шляхом здійснення протиправного впливу на підлеглих їй слідчих, організації їх дій, при цьому узгоджуючи свої дії з керівництвом Золотоніської міжрайонної прокуратури, а також послідовності здійснення процесуальних повноважень, як керівники слідчого підрозділу і органу прокуратури в частині можливого виконання дій і прийняття рішень за належними повноваженнями відповідно.

Діючи протиправно, на виконання злочинного наказу, ОСОБА_7 24 січня 2014 року о 17 год 28 хв, тобто негайно після направлення згідно з ЄРДР кримінального провадження № 0000336 за підслідністю до СВ Золотоніського МВ доручила проведення досудового розслідування у ньому слідчій групі у складі заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_4 , якого визначено старшим слідчим слідчої групи, а також старшого слідчого вказаного слідчого відділення ОСОБА_48 , слідчих цього слідчого відділення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , після чого з використанням власного ключа доступу внесла відомості про це до ЄРДР. Надалі, на виконання злочинного наказу, ОСОБА_7 викликала указаних слідчих на нараду до власного службового кабінету, розташованого у приміщенні Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Січова, 3, та по їх прибуттю повідомила, що прокуратурою Черкаської області слідчому відділенню Золотоніського МВ доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000336 щодо ОСОБА_52 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких уночі затримано за підозрою у вчиненні масових заворушень і захопленні та блокуванні приміщення Черкаської ОДА.

Після отримання інформації про доручення розслідування кримінального провадження № 0000336 СВ Золотоніського МВ Золотоніський міжрайонний прокурор ОСОБА_53 доручив прокурорам цієї прокуратури ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , забезпечити виконання отриманих вказівок від невстановлених посадових осіб прокуратури Черкаської області та особисто вчинити усі необхідні процесуальні дії у цьому провадженні, користуючись повноваженнями процесуального керівника, що ним було доведено і до відома начальника СВ Золотоніського МВ ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_56 як Золотоніським міжрайонним прокурором створено групу прокурорів у провадженні у складі старшого групи ОСОБА_57 , та прокурорів групи ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , про що о 17 год 32 хв 24 січня 2014 року вніс відповідні відомості до ЄРДР.

Водночас в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, але не пізніше 15 год 04 хв 24.01.2014 ОСОБА_7 отримала у своє розпорядження заздалегідь розроблений невстановленою особою проєкт (шаблон) повідомлення про підозру щодо затриманих осіб, як учасників масових заворушень у місті Черкаси 23 січня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч.2 ст 341 КК України, в електронному вигляді, який в подальшому, безпосередньо здійснюючи реалізацію злочинного умислу з організації притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності та узгодження своїх злочинних дій з процесуальними керівниками, ще до вирішення питання про зміну підслідності та визначення СВ Золотоніського МВ як органу досудового розслідування, 24.01.2014 о 15 год 04 хв з власної електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_9 скерувала на електронну скриньку Золотоніської міжрайонної прокуратури

У вечірній час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_7 , використовуючи службові повноваження керівника органу досудового розслідування всупереч інтересам служби, зловживаючи ними, на указаній вище нараді за участі заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_4 , якого визначено старшим слідчим слідчої групи, слідчих цього слідчого відділення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_60 та ОСОБА_61 наказала їм як слідчим, яким нею ж доручено проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, терміново скласти письмові повідомлення про підозру затриманим особам у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч.2 ст. 341 КК України, згідно проєкту (шаблону), який ОСОБА_7 , в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримала у розпорядження в електронному вигляді, а саме внести до нього лише анкетні відомості щодо затриманих осіб, без зміни фактичних даних щодо події правопорушення та конкретизації дій кожного затриманого, оскільки така інформація у розпорядженні органу досудового розслідування була відсутня, зокрема кожному слідчому одній затриманій особі, що заздалегідь було враховано ОСОБА_7 при їх призначенні для прийняття рішень у максимально стислі терміни, та погодити їх у прокурорів Золотоніської міжрайонної прокуратури, а у подальшому підготувати клопотання про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які теж погодити у вказаних процесуальних керівників у кримінальному провадженні, з подальшим підтриманням у судових засіданнях ОСОБА_4 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу і виконання незаконного наказу щодо притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності підлеглими, ОСОБА_7 запевнивши у наявності доказів учинення злочинів затриманими особами, надала копії окремих матеріалів кримінального провадження № 0000308, які не містили жодних доказів їх причетності до будь-яких злочинів, вказували лиш на саму подію правопорушення, не були зареєстровані у вхідній документації, як матеріалами кримінального провадження № 0000336, або будь-якого іншого провадження, не мали жодних супроводжуючих документів та було невідоме джерело їх походження, як не встановлені і обставини їх отримання нею та повідомила інформацію отриману від невстановлених службових осіб із числа керівництва УМВС України в Черкаській області, що докази причетності указаних вище осіб до події злочину будуть наявні в розпорядженні слідчих Соснівського РВ у кримінальному провадженні № 0000308 і будуть надані останніми пізніше, що не відповідало дійсності, наполягала на негайному виконанні цих дій з метою виконання явно злочинної вказівки службових осіб із числа керівництва УМВС України в Черкаській області щодо необхідності якнайшвидшого повідомлення затриманим про підозру та обрання запобіжних заходів.

ОСОБА_7 розуміла, що, даючи злочинну за своїм характером вказівку своїм підлеглим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_60 та ОСОБА_62 , запевняючи у наявності доказів про причетність ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вчинення злочинних дій 23 січня 2014 року на площі Соборній у місті Черкаси, вона протиправно впливаючи на них з метою добитися прийняття незаконних рішень, організовує виконання вказівки службових осіб із числа керівництва УМВС у Черкаській області, повне коло яких установлюється досудовим розслідуванням, складання та підписання ними документів із завідомо неправдивими даними, а саме повідомлень про підозру затриманим особам та клопотань до слідчого судді про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись єдиним кар`єристським мотивом, з метою догодити керівництву УМВС в Черкаській області, щоб забезпечити подальше своє перебування на займаній посаді, яке б відбулось у разі успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про неї як сумлінного, надійного керівника та прихильника існуючої на той час влади.

Ураховуючи службові повноваження ОСОБА_7 , як керівника органу досудового розслідування, частина слідчих Золотоніського МВ, не маючи підстав не довіряти останній, помилково вважаючи під її впливом та тиском, що у кримінальному провадженні № 0000336 справді наявні докази, достатні для притягнення до кримінальної відповідальності затриманих осіб, вимушені були погодитись скласти та підписати повідомлення про підозру вказаним особам, а також клопотання до слідчого судді про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інша ж частина слідчих, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи злочинний умисел ОСОБА_7 , в обсязі необхідності притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб, та відсутність будь-яких доказів причетності ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до злочинів, діючи на виконання злочинної вказівки, усвідомлюючи злочинність і безпідставність своїх дій і рішень, бажаючи настання їх наслідків у вигляді притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності, будучи працівниками правоохоронного органу, вирішили прийняти указані незаконні та безпідставні рішення з власної волі. За вказаних обставин, ОСОБА_4 фактично вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 та погодився виконати вищевказані дії стосовно затриманого ОСОБА_13 .

У подальшому заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання вказівки ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що згідно протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 24 січня 2014 року ОСОБА_13 затримано того ж дня о 02 годині 15 хвилин у приміщенні Соснівського РВ УМВС із порушенням вимог статей 208, 209 КПК України, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази його причетності до вчинення протиправних дій, що відбувалися поряд із приміщенням Черкаської ОДА у ніч із 23 на 24 січня 2014 року, прийняв рішення про притягнення завідомо невинного ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, у період із приблизно з 18 год 00 хв до 20 год 03 хв 24 січня 2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Золотоніського МВ УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, всупереч інтересам служби, в інших особистих інтересах, на виконання вказівки ОСОБА_7 , бажаючи догодити керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, із метою перешкоджання проведенню заходів протесту громадян та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників, інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, без проведення належного досудового розслідування задля виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, ігноруючи вимоги ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, маючи в розпорядженні при прийнятті процесуального рішення стосовно ОСОБА_13 лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року за ч. 1 ст. 294 Кримінального кодексу України, протокол затримання ОСОБА_13 від 24.01.2014 у порядку ст. 208 КПК України у кримінальному провадженні № 0000308, у якому не відображено відомості про місце, дату, точний час та причину його фактичного затримання, правові підстави для вчинення його затримання, а за результатами особистого обшуку ОСОБА_13 будь-яких слідів на його тілі чи одязі не виявлено, як і не виявлено та не вилучено речей, які вказували слідчому про його причетність до вчинення масових заворушень, постанову про створення слідчої групи в межах кримінального провадження № 0000336, копії окремих матеріалів кримінального провадження № 0000308, а саме: рапорту оперативного чергового Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси, рапорту старшого слідчого СВ Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси ОСОБА_18 про виявлення в ході досудового розслідування звернення до 3-ї міської лікарні м. Черкаси за наданням медичної допомоги працівників міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , які отримали тілесні ушкодження 23.01.2014 у ході силового протистояння в приміщенні Черкаської ОДА, первинних медичних документів щодо отримання тілесних ушкоджень працівниками міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , нечитабельні копії рапортів працівників міліції ОСОБА_66 , ОСОБА_77 , ОСОБА_65 , ОСОБА_64 , ОСОБА_69 у яких йшла мова про отримання ними тілесних ушкоджень під час несення служби з охорони громадського порядку 23.01.2014 біля Черкаської ОДА від невстановлених осіб, довідки форми і щодо ОСОБА_13 , тобто матеріали, які не містили жодних доказів причетності ОСОБА_13 до вчинення злочинів, а фактично лише підтверджували саму подію кримінального правопорушення, що мала місце в ніч із 23 на 24 січня 2014 року поряд із будівлею Черкаської ОДА, володіючи інформацією про те, що у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року, в якому ним, як слідчим, приймається процесуальне рішення про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, досудове розслідування здійснюється виключно за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 Кримінального кодексу України, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що матеріали досудового розслідування не містять доказів для повідомлення особі про підозру, використовуючи при цьому розроблений невстановленою досудовим розслідуванням особою та наданий ОСОБА_7 шаблон повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, який містив загальні формулювання подій, що відбувались у вечірній час 23.01.2014 біля приміщення Черкаської ОДА, та не відображав індивідуалізованих по відношенню до підозрюваного фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюються, у тому числі щодо зазначення часу, місця та способу його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, ОСОБА_4 вніс до даного повідомлення про підозру виключно анкетні відомості затриманого у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_13 , склавши тим самим у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014 письмове повідомлення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні № 0000336 досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 341 КК України, на момент прийняття ним даного процесуального рішення не здійснювалось і відповідні відомості до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України не вносились.

Крім того, володіючи інформацією про те, що у кримінальному проваджені № 0000336 відсутні докази для повідомлення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, слідчий ОСОБА_4 вніс до повідомлення про підозру ОСОБА_13 відомості наступного змісту: «... Вищевикладені факти також підтверджуються доказами отриманими в ході огляду місця події прилеглої територій до Черкаської обласної державної адміністрації розміщеної за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, зовнішньої та внутрішньої частини будівлі, показами свідків, відеозаписами, іншими матеріалами кримінального провадження.»

Тим самим, у спосіб внесення до офіційного документу (повідомлення про підозру ОСОБА_13 ) відомостей про проведення слідчим СВ Золотоніського МВ УМВС у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014 досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 341 КК України, а також про наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_13 , наявність доказів, якими підтверджується причетність ОСОБА_13 до інкримінованих йому злочинів, що не відповідали дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заступник начальника Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 вчинив іншу фальсифікацію, та у подальшому, у вечірній час 24.01.2014 у період із 17 год 00 хв до 20 год 00 хв підписав складене ним завідомо неправдиве повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст 341 КК України, і особисто надав це повідомлення на погодження прибувшому до Золотоніського МВ УМВС прокурору Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_55 , який у свою чергу його погодив.

Після цього, о 20 год 03 хв 24 січня 2014 року, перебуваючи в приміщенні Золотоніського МВ УМВС за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на притягнення завідомо невинного ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності та бажаючи настання відповідних правових наслідків, використовуючи повноваження, передбачені ч. 1 ст. 278 КПК України, особисто вручив ОСОБА_13 завідомо неправдиве письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 341 КК України, тобто відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнув його, як завідомо невинного, до кримінальної відповідальності, поєднане з іншою фальсифікацію.

Отже, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України, а саме у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, що поєднане з іншою фальсифікацією, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , за вказаних вище обставин, за попередньою змовою групою осіб та в інших особистих інтересах, притягнувши завідомо невинного ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності створив тим самим передумови для подальшого вчинення дій, направлених на незаконне тримання особи під вартою, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, у вечірній час 24 січня 2014 року, у період між 20 год 35 хв до 21 год 15 хв, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, ОСОБА_4 , виконуючи повноваження слідчого у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014 провів слідчу дію - допит ОСОБА_13 у якості підозрюваного, під час якого останній повідомив ОСОБА_4 про свою непричетність до подій, що мали місце у вечірній час із 23 на 24 січня 2014 року, поряд із приміщенням Черкаської ОДА та своє перебування у вказаний період із товаришем поряд із кафе «Ярославна», розташованого на вулиці Байди Вишневецького 3.

Разом із цим, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно та всупереч інтересам служби, в інших особистих інтересах, бажаючи догодити керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, на виконання вказівки ОСОБА_7 про необхідність за будь-яких умов вирішити питання про обрання доставленим затриманим особам, відносно яких прийняті рішення про повідомлення їм про підозру, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, що мало на меті перешкоджання проведенню надалі зборів, мітингів, походів і демонстрацій громадян та їх припинення шляхом залякування, як їхніх учасників, так і інших осіб, спонукаючи відмовитись від участі в них, володіючи інформацією про непричетність ОСОБА_13 до вчинення масових заворушень, без проведення належного досудового розслідування, направленого на виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, у порушення вимог частини 2 статті 177 КПК України, згідно якої слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України, достовірно знаючи, що правових підстав для застосування у кримінальному провадженні № 0000336 виняткового заходу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_13 немає, оскільки його затримано всупереч вимог ч. 1 ст. 208 КПК України та притягнено до кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, за відсутності доказів вчинення кримінальних правопорушень, як завідомо невинну особу, а також за відсутності доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, склав у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014, особисто підписав і надав на погодження прокурору Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_55 клопотання про застосування стосовно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надалі, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні слідчого відділення Золотоніського МВ УМВС заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , користуючись повноваженнями слідчого, продовжуючи доведення злочинного умислу в частині належних йому, як слідчому повноважень, що передбачають можливість ініціювання і внесення до суду клопотань про запобіжні заходи у кримінальному провадженні, сформував додатки до письмового клопотання про обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, долучивши до нього витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року, копію рапорту оперативного чергового Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси про реєстрацію події правопорушення від 23 січня 2014 року, копію рапорту старшого слідчого СВ Соснівського РВ УМВС ОСОБА_18 про виявлення звернення від 23 січня 2014 року до 3-ьої міської лікарні м. Черкаси про отримання працівниками міліції тілесних ушкоджень та їх доставку в лікарню, копії первинних медичних документів щодо отримання тілесних ушкоджень працівниками міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_74 , ОСОБА_78 , ОСОБА_73 , ОСОБА_79 , частково нечитабельні копії рапортів працівників міліції ОСОБА_66 , ОСОБА_80 , ОСОБА_65 , ОСОБА_64 , ОСОБА_69 , у яких йшла мова про отримання ними тілесних ушкоджень під час несення служби з охорони громадського порядку 23.01.2014 біля Черкаської ОДА від невстановлених осіб, копію протоколу затримання ОСОБА_13 від 24 січня 2014 року, в якому не відображено відомості про місце, дату, точний час та причину його фактичного затримання, правові підстави для вчинення його затримання, а за результатами особистого обшуку ОСОБА_13 будь-яких слідів на його тілі чи одязі не виявлено, як і не виявлено та не вилучено речей, які вказували слідчому про його причетність до вчинення масових заворушень, копію довідки форми № 1 щодо ОСОБА_13 , копію повідомлення про підозру ОСОБА_13 від 24 січня 2014 року, копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 24 січня 2014 року, під час якого допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_13 повідомив слідчому ОСОБА_4 про свою непричетність до подій, що мали місце у вечірній час із 23 на 24 січня 2014 року, поряд із приміщенням Черкаської ОДА та своє перебування у вказаний період разом із товаришем поряд із кафе «Ярославна», розташованого на вулиці Байди Вишневецького, копію постанови про призначення групи прокурорів від 24 січня 2014 року, копію постанови про призначення групи слідчих від 24 січня 2014 року.

При цьому заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював той факт, що жоден із долучених до клопотання документів не свідчить про причетність ОСОБА_13 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а вказує лиш на саму подію правопорушення, жодним чином не обґрунтовує пред`явлену йому підозру та не містить жодних відомостей про наявність ризиків, передбачених частинами 1 та 2 статті 177 КПК України.

Після погодження вищевказаного клопотання прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_81 , формування до нього додатків у вигляді окремих документів кримінального провадження у кількості 31 арк., о 23 год 40 хв 24.01.2014 у приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 вручив це клопотання затриманому ОСОБА_13

25 січня 2014 року, після 09 год 00 хв, клопотання заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 про застосування ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надійшло на розгляд слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_82 . За результатами судового засідання, яке відбулося того ж дня у період із 19 год 30 хв до 20 год 43 хв, в якому заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_83 підтримав внесене клопотання про застосування відносно затриманого ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створивши тим самим процесуальні передумови для обрання слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_13 такого запобіжного заходу, ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_84 від 25.01.2014 клопотання заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_81 , про застосування ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. На підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_13 був поміщений до ізолятору тимчасового тримання, де перебував із 25.01.2014 до 04.02.2014, до моменту скасування даного рішення Апеляційним судом Черкаської області.

У результаті дій заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , які полягали у складенні та підписанні ним, як слідчим органу досудового розслідування, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 , внесення погодженого клопотання до суду для розгляду його по суті, підтримання його у судовому засіданні, було створено всі процесуальні передумови для подальшого винесення слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_85 25.01.2014 ухвали про його задоволення та обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у результаті чого останній у період із 25.01.2014 по 04.02.2014 був позбавлений свободи та незаконно утримувався під вартою в ізоляторі тимчасового тримання, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного обмеження прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_13 , гарантованих статтею 29 Конституції України, а також підриву авторитету правоохоронних та судових органів, що викликало обурення та занепокоєння усіх верств населення України та негативну реакцію суспільства на їх діяльність.

Надалі за результатами досудового розслідування кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_13 , якого 24.01.2014 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294, частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, та який у період із 25.01.2014 до 04.02.2014 перебував під вартою, 24.03.2017 було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - за відсутністю в його діяннях складу цих кримінальних правопорушень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , за вказаних вище обставин, за попередньою змовою групою осіб та в інших особистих інтересах, вчинив дії по завідомо незаконному триманню під вартою ОСОБА_14 , що спричинило тяжкі наслідки, які полягали у наступному.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час 24 січня 2014 року у приміщенні Золотоніського MB УМВС розташованого за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, перебуваючи на нараді у начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_7 , яка використовуючи службові повноваження керівника органу досудового розслідування всупереч інтересам служби, зловживаючи ними, на указаній вище нараді за участі заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_4 , та решти слідчих наказала їм як слідчим, яким нею ж доручено проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, терміново скласти письмові повідомлення про підозру затриманим особам у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 341 КК України, згідно проекту (шаблону), який ОСОБА_7 , в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримала у своє розпорядження в електронному вигляді, а саме внести до нього лише анкетні відомості щодо затриманих осіб, без зміни фактичних даних щодо події правопорушення та конкретизації дій кожного затриманого, оскільки така інформація у розпорядженні органу досудового розслідування була відсутня, зокрема кожному слідчому одній затриманій особі, що заздалегідь було враховано ОСОБА_7 при їх призначенні для прийняття рішень у максимально стислі терміни, та погодити їх у прокурорів Золотоніської міжрайонної прокуратури, а у подальшому підготувати клопотання про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які теж погодити у вказаних процесуальних керівників у кримінальному провадженні, з подальшим підтриманням у судових засіданнях ОСОБА_4 .

У результаті, 24 січня 2014 року, у період між 20 год 00 до 23 год 54 хв, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося за можливе, слідчий СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_5 , що діяв умисно, на виконання вказівки ОСОБА_7 та всупереч інтересам служби, в інших особистих інтересах, а саме бажаючи догодити своєму безпосередньому керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, достовірно знав, що правових підстав для застосування у кримінальному провадженні № 0000336 виняткового заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_14 немає, оскільки його затримано всупереч вимог ч. 1 ст. 208 КПК України та притягнено до кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст 294, ч. 2 ст. 341 КК України, як завідомо невинну особу, за відсутності належних, достатніх і достовірних доказів обґрунтованості підозри, а також за відсутності підстав та ризиків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, склав у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014, особисто підписав і погодив у прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_59 клопотання про застосування стосовно ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після погодження вищевказаного клопотання прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_81 , формування до нього додатків у вигляді окремих документів кримінального провадження у кількості 35 аркушів, о 23 год 34 хв 24.01.2014 у приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, слідчий ОСОБА_5 вручив це клопотання затриманому ОСОБА_14 та його захиснику ОСОБА_86

25 січня 2014 року, після 09 год 00 хв, клопотання слідчого СВ Золотоніського МВ УМВ ОСОБА_5 про застосування ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надійшло на розгляд слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_84

25.01.2014, у період із 22 год 15 хв до 23 год 00 хв, заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , на виконання вказівки ОСОБА_7 , приймаючи участь у судовому засіданні з розгляду слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_85 клопотання слідчого СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_5 , погодженого прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_81 , маючи у розпорядженні письмове клопотання слідчого ОСОБА_5 про застосування ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, яким воно обґрунтоване, розуміючи те, що слідчий ОСОБА_5 аналогічно діяв на виконання вказівки ОСОБА_7 , про необхідність за будь-яких умов обирати затриманим особам виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжуючи доведення злочинного умислу на завідомо незаконне тримання під вартою ОСОБА_14 до кінця, усвідомлюючи, що долучені в обґрунтування клопотання слідчого ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження, а саме: витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року, копія рапорту оперативного чергового Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси про реєстрацію події правопорушення від 23 січня 2014 року, копія рапорту старшого слідчого СВ Соснівського РВ УМВС ОСОБА_18 про виявлення звернення від 23 січня 2014 року до 3-ьої міської лікарні м. Черкаси про отримання працівниками міліції тілесних ушкоджень та їх доставку в лікарню, копії первинних медичних документів щодо отримання тілесних ушкоджень працівниками міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_74 , ОСОБА_78 , ОСОБА_73 , ОСОБА_79 , частково нечитабельні копії рапортів працівників міліції ОСОБА_66 , ОСОБА_80 , ОСОБА_65 , ОСОБА_64 , ОСОБА_69 , у яких йшла мова про отримання ними тілесних ушкоджень під час несення служби з охорони громадського порядку 23.01.2014 біля Черкаської ОДА від невстановлених осіб, копія протоколу затримання ОСОБА_14 від 24 січня 2014 року без зазначення місця, дати і точного часу його фактичного затримання, у якому не наведені обставини, які вказують на його причетність до вчинення злочинів, копія довідки форми № 1 щодо ОСОБА_14 , копія повідомлення про підозру ОСОБА_14 від 24 січня 2014 року, копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_14 від 24 січня 2014 року, під час якого допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_14 повідомив слідчому ОСОБА_5 про свою непричетність до інкримінованих йому злочинів та фактичне перебування у момент масових заворушень, що відбувалися у вечірній час 23.01.2014 поряд із Черкаською ОДА, в іншій частині міста Черкаси, що можуть підтвердити свідки, які разом із ним перебували, копія постанови про призначення групи прокурорів від 24 січня 2014 року, копія постанови про призначення групи слідчих від 24 січня 2014 року, копія ордера захисника, копія постанови про залучення захисника, витяг з Єдиного реєстру адвокатів, не містять доказів обґрунтованості повідомленої ОСОБА_14 підозри та його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, а вказують лиш на саму подію правопорушення, та не містять жодних відомостей про наявність ризиків, передбачених частинами 1 та 2 статті 177 КПК України, розуміючи, що відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, усвідомлюючи протиправний характер дій, направлених на завідомо незаконне тримання ОСОБА_14 під вартою, та бажаючи настання таких правових наслідків, підтримав подане слідчим ОСОБА_5 клопотання про застосування затриманому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створивши тим самим процесуальні передумови для обрання слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У результаті вищевказаних спільних узгоджених дій слідчого ОСОБА_5 , які полягали у складенні та підписанні клопотання про застосування завідомо незаконного тримання під вартою стосовно ОСОБА_14 , внесення погодженого клопотання до суду, підтримання у судовому засіданні 25.01.2014 клопотання слідчого ОСОБА_5 заступником начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_87 , який достовірно знав про відсутність доказів причетності ОСОБА_14 до інкримінованих йому злочинів та необґрунтованість підозри, як і про відсутність доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. ч. 1.2 ст. 177 КПК України, було створено всі процесуальні передумови для подальшого винесення слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_85 25.01.2014 ухвали про обрання ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, на підставі якої останній був поміщений до ізолятору тимчасового тримання, де перебував у період із 25.01.2014 до 31.01.2014, до моменту скасування даного рішення Апеляційним судом Черкаської області. Як наслідок, у період із 25.01.2014 по 31.01.2014 ОСОБА_14 був протиправно позбавлений свободи та незаконно утримувався під вартою, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного обмеження прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_14 , гарантованих статтею 29 Конституції України, а також підриву авторитету правоохоронних та судових органів, що викликало обурення та занепокоєння усіх верств населення України та негативну реакцію суспільства на їх діяльність.

Надалі за результатами досудового розслідування кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294, частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, який у період із 25.01.2014 до 31.01.2014 у зв`язку із притягненням його до кримінальної відповідальності, 24.03.2017 було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - за відсутністю в його діяннях складу цих кримінальних правопорушень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , за вказаних вище обставин, за попередньою змовою групою осіб та в інших особистих інтересах, вчинив дії по завідомо незаконному триманню під вартою ОСОБА_15 , що спричинило тяжкі наслідки, які полягали у наступному.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час 24 січня 2014 року у приміщенні Золотоніського MB УМВС розташованого за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, перебуваючи на нараді у начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_7 , яка використовуючи службові повноваження керівника органу досудового розслідування всупереч інтересам служби, зловживаючи ними, на указаній вище нараді за участі заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_4 , та решти слідчих наказала їм як слідчим, яким нею ж доручено проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, терміново скласти письмові повідомлення про підозру затриманим особам у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 341 КК України, згідно проекту (шаблону), який ОСОБА_7 , в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримала у своє розпорядження в електронному вигляді, а саме внести до нього лише анкетні відомості щодо затриманих осіб, без зміни фактичних даних щодо події правопорушення та конкретизації дій кожного затриманого, оскільки така інформація у розпорядженні органу досудового розслідування була відсутня, зокрема кожному слідчому одній затриманій особі, що заздалегідь було враховано ОСОБА_7 при їх призначенні для прийняття рішень у максимально стислі терміни, та погодити їх у прокурорів Золотоніської міжрайонної прокуратури, а у подальшому підготувати клопотання про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які теж погодити у вказаних процесуальних керівників у кримінальному провадженні, з подальшим підтриманням у судових засіданнях ОСОБА_4 .

У результаті, 24 січня 2014 року, у період між 22 год 00 до 23 год 58 хв, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося за можливе, слідчий СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_6 , що діяв умисно, на виконання вказівки ОСОБА_7 та всупереч інтересам служби, в інших особистих інтересах, а саме бажаючи догодити своєму безпосередньому керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, достовірно знав, що правових підстав для застосування у кримінальному провадженні № 0000336 виняткового заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_15 немає, оскільки його затримано всупереч вимог ч. 1 ст. 208 КПК України та притягнено до кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст 341 КК України, як завідомо невинну особу, за відсутності належних, достатніх і достовірних доказів обґрунтованості підозри, а також за відсутності підстав та ризиків, передбачених ч. 1,2 ст. 177 КПК України, склав у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014, особисто підписав і погодив у прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_59 клопотання про застосування стосовно ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після погодження вищевказаного клопотання прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_81 , формування до нього додатків у вигляді окремих документів кримінального провадження у кількості 34 аркушів, о 23 год 59 хв 24.01.2014 у приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, слідчий ОСОБА_6 вручив це клопотання затриманому ОСОБА_15 та його захиснику ОСОБА_88

25 січня 2014 року, після 09 год 00 хв, клопотання слідчого СВ Золотоніського МВ УМВ ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надійшло на розгляд слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_84

25.01.2014, у період із 20 год 52 хв до 22 год 08 хв, заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , на виконання вказівки ОСОБА_7 , приймаючи участь у судовому засіданні з розгляду слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_85 клопотання слідчого СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_6 , погодженого прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_81 , маючи у розпорядженні письмове клопотання слідчого ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, яким воно обґрунтоване, розуміючи те, що слідчий ОСОБА_6 , діяв на виконання вказівки ОСОБА_7 , про необхідність за будь-яких умов обирати затриманим особам виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжуючи доведення злочинного умислу на завідомо незаконне тримання під вартою ОСОБА_15 до кінця, усвідомлюючи, що долучені в обґрунтування клопотання слідчого ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження, а саме: витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року, копія рапорту оперативного чергового Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси про реєстрацію події правопорушення від 23 січня 2014 року, копія рапорту старшого слідчого СВ Соснівського РВ УМВС ОСОБА_18 про виявлення звернення від 23 січня 2014 року до 3-ьої міської лікарні м. Черкаси про отримання працівниками міліції тілесних ушкоджень та їх доставку в лікарню, копії первинних медичних документів щодо отримання тілесних ушкоджень працівниками міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_74 , ОСОБА_78 , ОСОБА_73 , ОСОБА_79 , частково нечитабельні копії рапортів працівників міліції ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_65 , ОСОБА_64 , ОСОБА_69 , у яких йшла мова про отримання ними тілесних ушкоджень під час несення служби з охорони громадського порядку 23.01.2014 біля Черкаської ОДА від невстановлених осіб, копія протоколу затримання ОСОБА_15 від 24 січня 2014 року без зазначення місця, дати і точного часу його фактичного затримання, у якому не наведені обставини, які вказують на його причетність до вчинення злочинів, копія довідки форми № 1 щодо ОСОБА_15 , копія повідомлення про підозру ОСОБА_15 від 24 січня 2014 року, копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_15 від 24 січня 2014 року, під час якого допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_15 повідомив слідчому ОСОБА_6 про свою непричетність до інкримінованих йому злочинів, копія постанови про призначення групи прокурорів від 24 січня 2014 року, копія постанови про призначення групи слідчих від 24 січня 2014 року, копія ордера захисника, копія постанови про залучення захисника, витяг з Єдиного реєстру адвокатів, не містять доказів обґрунтованості повідомленої ОСОБА_15 підозри та його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, а вказують лиш на саму подію правопорушення, та не містять жодних відомостей про наявність ризиків, передбачених частинами 1 та 2 статті 177 КПК України, розуміючи, що відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, усвідомлюючи протиправний характер дій, направлених на завідомо незаконне тримання ОСОБА_15 під вартою, та бажаючи настання таких правових наслідків, підтримав подане слідчим ОСОБА_6 клопотання про застосування затриманому ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створивши тим самим процесуальні передумови для обрання слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У результаті вищевказаних спільних узгоджених дій слідчого ОСОБА_6 , які полягали у складенні та підписанні клопотання про застосування завідомо незаконного тримання під вартою стосовно ОСОБА_15 , внесення погодженого клопотання до суду, підтримання у судовому засіданні 25.01.2014 клопотання слідчого ОСОБА_6 заступником начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_87 , який достовірно знав про відсутність доказів причетності ОСОБА_15 до інкримінованих йому злочинів та необґрунтованість підозри, як і про відсутність доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. ч. 1.2 ст. 177 КПК України, було створено всі процесуальні передумови для подальшого винесення слідчим суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_85 25.01.2014 ухвали про обрання ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, на підставі якої останній був поміщений до ізолятору тимчасового тримання, де перебував у період із 25.01.2014 до 27.01.2014, до моменту внесення за ОСОБА_15 застави. Як наслідок, у період із 25.01.2014 по 27.01.2014 ОСОБА_15 був протиправно позбавлений свободи та незаконно утримувався під вартою, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного обмеження прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_15 , гарантованих статтею 29 Конституції України, а також підриву авторитету правоохоронних та судових органів, що викликало обурення та занепокоєння усіх верств населення України та негативну реакцію суспільства на їх діяльність.

Надалі за результатами досудового розслідування кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294, частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, який у період із 25.01.2014 до 31.01.2014 у зв`язку із притягненням його до кримінальної відповідальності, 24.03.2017 було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - за відсутністю в його діяннях складу цих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 371 Кримінального кодексу України, а саме у завідомо незаконному триманні під вартою, вчиненому в інших особистих інтересах, що спричинило тяжкі наслідки, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_4 як заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС та службова особа, за наведених вище обставин, діючи в особистих інтересах, умисно, групою осіб без попередньої змови між собою, склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ - клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_13 , у тому числі у спосіб внесення до нього завідомо неправдивих відомостей.

Так, заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , являючись службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, достовірно знаючи, що згідно протоколу затримання ОСОБА_13 затримано 24 січня 2014 року о 02 годині 15 хвилин у приміщенні Соснівського РВ УМВС із порушенням вимог статей 208, 209 КПК України, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази його причетності до вчинення протиправних дій, а будучи допитаним у якості підозрюваного ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_4 про свою непричетність до подій, що мали місце у вечірній час із 23 на 24 січня 2014 року, поряд із приміщенням Черкаської ОДА та своє перебування у вказаний період із товаришем поряд із кафе «Ярославна», розташованого на вулиці Байди Вишневецького, на виконання вказівки ОСОБА_7 за будь-яких умов вирішити питання про обрання доставленим особам, відносно яких прийняті рішення про повідомлення їм про підозру, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, з метою перешкоджання, тим самим, проведенню надалі зборів, мітингів, походів і демонстрацій громадян та їх припинення шляхом залякування, як їхніх учасників, так і інших осіб, спонукаючи відмовитись від участі в них, розуміючи правові наслідки, які настануть у результаті виконання ним процесуальних дій як слідчого, направлених на реалізацію такої вказівки, не вжив жодних заходів, направлених на виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України.

Натомість, у період часу із 20 год 00 до 23 год 40 хв 24.01.2014, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося за можливе, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи дії, направлені на завідомо незаконне тримання особи під вартою, діючи при цьому умисно та всупереч інтересам служби, в інших особистих інтересах, бажаючи догодити керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, у порушення вимог частини 2 статті 177 КПК України, згідно якої слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України, достовірно знаючи, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 немає, оскільки його затримано всупереч вимог ч. 1 ст. 208 КПК України та йому незаконно повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, за відсутності належних, достатніх і достовірних доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, склав у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014 клопотання про застосування ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до якого вніс неправдиві відомості про те, що під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які обґрунтовують підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, про значний ступінь суспільної небезпеки особи підозрюваного та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що поза застосуванням запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, ОСОБА_13 може вчиняти кримінальні правопорушення аналогічної спрямованості, достовірно знаючи, що докази на підтвердження даних обставин у матеріалах кримінального провадження відсутні. Після цього заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 підписав складене ним клопотання, відповідно до вимог частини 4 статті 176 КПК України погодив клопотання про застосування запобіжного заходу у прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_59 , надавши йому тим самим статусу офіційного документу, та 24.01.2014 о 23 год 40 хв вручив дане клопотання з окремими копіями матеріалів кримінального провадження у кількості 31 арк. підозрюваному ОСОБА_13 , з наступним внесенням 25.01.2014 після 09 год 00 хв складеного ним клопотання для розгляду по суті до Золотоніського міжрайонного суду Черкаської області.

Того ж дня, тобто 25.01.2014 за результатами судового засідання, яке відбулось у приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської за адресою: вул. Шевченка, 76, у період часу з 19 год 30 хв до 20 год 43 хв, слідчий суддя даного суду ОСОБА_89 (обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду) винесла ухвалу про задоволення клопотання заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 та обрала ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, у зв`язку з чим ОСОБА_13 був позбавлений волі та поміщений до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», де перебував із 25.01.2014 до 04.02.2014, до моменту скасування ухвали слідчого судді ОСОБА_84 Апеляційним судом Черкаської області.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, тобто у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою.

Крім цього, за вищевказаних обставин заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС - слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , як службова особа, за попередньою змовою групою 107 № осіб вчинив дії щодо незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій.

Так, заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, на виконання вказівки ОСОБА_7 щодо прийняття за будь-яких умов стосовно затриманих у ніч із 23 на 24 січня 2014 року неподалік від Черкаської ОДА осіб процесуальних рішень про притягнення їх до кримінальної відповідальності та внесення до суду клопотань про обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, що мало на меті перешкоджання тим самим проведенню надалі зборів, мітингів, походів і демонстрацій громадян та їх припинення шляхом залякування, як їхніх учасників, так і інших осіб, спонукаючи відмовитись від участі в них, розуміючи правові наслідки, які настануть у результаті її виконання, 24.01.2014, після участі у нараді, що проведена начальником СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_90 , за участі слідчих даного відділення, що включені до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000336 від 24.01.2014, у невстановлений досудовим розслідування час погодився виконати вказані дії відносно вже затриманого у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_13 , якого доставили до СВ Золотоніського MB УМВС, фактично вступивши тим самим у злочинну змову з ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, приблизно з 18 год 00 хв до 20 год 03 хв 24 січня 2014 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3, діючи умисно, всупереч інтересам служби, на виконання вказівки ОСОБА_7 , в інших особистих інтересах, а саме бажаючи догодити своєму безпосередньому керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, без проведення належного досудового розслідування, направленого на виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, ігноруючи вимоги ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, маючи у своєму розпорядженні лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000336 від 24 січня 2014 року, копію рапорту оперативного чергового Соснівського РВ УМВС у м. Черкаси про реєстрацію події правопорушення від 23 січня 2014 року, копію рапорту старшого слідчого СВ Соснівського РВ у м. Черкаси ОСОБА_18 про виявлення звернення від 23 січня 2014 року до 3-ьої міської лікарні м. Черкаси про отримання працівниками міліції тілесних ушкоджень та їх доставку в лікарню, копії первинних медичних документів щодо отримання тілесних ушкоджень працівниками міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_73 , ОСОБА_75 , частково нечитабельні копії рапортів працівників міліції ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_65 , ОСОБА_64 , ОСОБА_91 у яких йшла мова про отримання ними тілесних ушкоджень під час несення служби з охорони громадського порядку 23.01.2014 біля Черкаської ОДА від невстановлених осіб, копію протоколу затримання ОСОБА_13 від 24 січня 2014 року, в якому не відображено відомості про місце, дату, точний час та причину його фактичного затримання, правові підстави для вчинення його затримання, а за результатами особистого обшуку ОСОБА_13 будь-яких слідів на його тілі чи одязі не виявлено, як і не виявлено та не вилучено речей, які вказували слідчому про його причетність до вчинення масових заворушень, копію довідки форми № 1 щодо ОСОБА_13 , копію постанови про призначення групи прокурорів від 24 січня 2014 року, копію постанови про призначення групи слідчих від 24 січня 2014 року, тобто матеріали, які не містили жодних доказів причетності ОСОБА_13 до будь-яких злочинів, вказували лиш на саму подію правопорушення, використовуючи при цьому наданий ОСОБА_7 шаблон повідомлення про підозру за частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, який містив фактичні обставини масових заворушень, до якого вніс виключно анкетні відомості затриманого, склав, підписав у кримінальному провадженні № 0000336 письмове повідомлення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні № 0000336 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, згідно з вимогами статті 214 Кримінального процесуального кодексу України до ЄРДР на момент вчинення ним такої процесуальної дії внесені не були.

У подальшому, перебуваючи в приміщенні СВ Золотоніського МВ УМВС, розташованому в м. Золотоноша, вул. Січова, 3, заступник начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 погодив вказане повідомлення про підозру ОСОБА_13 у прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_59 та о 20 год 03 хв 24.01.2014 вручив вказане повідомлення про підозру затриманому ОСОБА_13 .

Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Золотоніського MB УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, З, вчиняючи дії, направлені на завідомо незаконне тримання особи під вартою, без проведення належного досудового розслідування задля виконання завдань, які передбачено ст. 2 КПК України, з метою перешкоджання проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій та їх припинення у спосіб залякування їхніх учасників та інших осіб, спонукання відмовитись від участі в них, в порушення вимог частини 2 статті 177 КПК України, згідно якої слідчий не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України, володіючи інформацією щодо непричетності ОСОБА_13 до масових заворушень, що відбувалися 23.01.2014 у м. Черкаси, на виконання вказівки ОСОБА_7 склав письмове клопотання про застосування стосовно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це рішення, у тому числі, фактом повідомлення йому раніше про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 342 КК України, один із яких є тяжким, а також мотивуючи прийняте його обґрунтованістю самої підозри, що не відповідало дійсності, та надав відповідно до вимог частини 4 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України це клопотання для погодження прокурору Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_55 , та о 23 год 43 хв 24.01.2014 у приміщенні Золотоніського МВ УМВС, розташованому за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Січова, 3 вручив вказане клопотання з додатками ОСОБА_13 . Наступного дня, тобто 25.01.2014 після 09 год 00 хв ОСОБА_4 передав складене ним клопотання стосовно ОСОБА_13 для розгляду по суті до Золотоніського міжрайонного суду Черкаської області.

Того ж дня, тобто 25.01.2014 за результатами судового засідання, яке відбулось у приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської за адресою: вул. Шевченка, 76, у період часу з 19 год 30 хв до 20 год 43 хв, слідчий суддя даного суду ОСОБА_92 (обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду) винесла ухвалу про задоволення клопотання заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , погодженого прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_81 та обрала ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, у зв`язку з чим ОСОБА_13 був позбавлений волі та поміщений до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», де перебував із 25.01.2014 до 04.02.2014, до моменту скасування ухвали слідчого судді ОСОБА_84 Апеляційним судом Черкаської області.

Крім того, 25 січня 2014 року, слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_92 , за результатами судового засідання, яке відбулось за участі прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_59 , заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_93 , розглянула та задовольнила, підтримане у судовому засіданні заступником начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , клопотання слідчого ОСОБА_5 про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , та обрала ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без можливості внесення застави.

На виконання ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_84 від 25.01.2014 про обрання ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній у період із 25.01.2014 по 31.01.2014 перебував у слідчому ізоляторі, до моменту скасування даного рішення Апеляційним судом Черкаської області.

Крім того, 25 січня 2014 року, слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_92 , за результатами судового засідання, яке відбулось за участі прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_59 , заступника начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_93 , розглянула та задовольнила, підтримане у судовому засіданні заступником начальника СВ Золотоніського MB УМВС ОСОБА_4 , клопотання слідчого ОСОБА_6 про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою ОСОБА_15 , та обрала ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без можливості внесення застави.

На виконання ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_84 від 25.01.2014 про обрання ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній у період із 25.01.2014 по 27.01.2014 перебував у слідчому ізоляторі, до моменту внесення за останнього застави.

Отже, за наведених обставин та у вищевказаний спосіб ОСОБА_4 , як службова особа - заступник начальника СВ Золотоніського МВ УМВС, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, на виконання вказівки, про необхідність за будь-яких умов приймати стосовно доставлених до СВ Золотоніського MB УМВС затриманих у ніч із 23 на 24 січня 2014 року неподалік від Черкаської ОДА осіб процесуальних рішень про притягнення їх до кримінальної відповідальності та внесення до суду клопотань про обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, в інших особистих інтересах, тобто бажаючи догодити своєму безпосередньому керівництву і забезпечити тим самим своє подальше перебування на займаній посаді, виконавши дії та прийнявши вищевказані процесуальні рішення за належними йому, як слідчому у кримінальному провадженні повноваженнями, вчинив незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій у м. Черкасах шляхом незаконного кримінального переслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 порушення їх конституційних прав на свободу та особисту недоторканність та залякування, тим самим, інших учасників зборів, мітингів, походів і демонстрацій та інших осіб, і спонукання у такий спосіб відмовитись від подальшої участі в них.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, статтею 340 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному перешкоджанні службовою особою у проведенні зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Тобто, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000267 внесеному до ЄРДР 01.04.2024, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 372, частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 371, частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 366 частиною 2 статті 28 статтею 340 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 285 КПК України закріплено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; порядок обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Отже, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в справі № 449/1689/19 наголосив на тому, що кримінальне провадження закривається щодо особи за ст.49 КК України з нереабілітуючої підстави, що означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.366, ст.340 КК України відносяться до нетяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ст.371 КК України - до тяжкого злочину.

Згідно обвинувального акта судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень 23-24 січня 2014 року, тобто від часу їх вчинення минуло вже більше десяти років.

Отже, судом встановлено, що на цей час встановлені статтею 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за інкримінованими обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальними правопорушеннями за частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 372, частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 371, частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 366 частиною 2 статті 28 статтею 340 КК України закінчилися строки давності, передбачені ст.49 КК України сплинули.

Щодо доводів прокурора про можливість переривання строку давності та необхідності надання обвинуваченим ОСОБА_4 доказів невчинення ним іншого кримінального правопорушення, то суд звертає увагу прокурора на те, що , згідно з положеннями ч. 2 ст 17 КПК України, ст 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Тому покладення на обвинуваченого та його захисника обов`язку доведення перед судом невчинення протягом строку давності кримінального правопорушення ОСОБА_4 , тобто відсутність підстав для переривання або зупинення встановлених ст 49 КК України строків давності, буде істотним порушенням права обвинуваченого та не узгоджується з гарантіями, наведеними у вказаних правових нормах.

Будь-яких доказів того, що строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності переривався чи зупинявся, у матеріалах справи немає. Таких доказів не було надано прокурором і під час розгляду цього клопотання.

Судом не встановлено фактів ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від досудового розслідування або суду. Разом з тим, прокурор у судовому засіданні повідомив, що обвинувачений під час здійснення досудового розслідування не ухилявся від слідчого, прокурора.

Щодо заперечень потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, висловлених у скерованих до суду заявах (відповідно, т. 3 а.с. 70, 71, 69, 3, т. 2 а.с. 204), то суд зауважує, що за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення; клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для ухвалення судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченому, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за статтею 49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

У судовому засіданні судом з`ясовано та суд переконався, що ОСОБА_4 правильно розуміє обсяг та суть пред`явленого обвинувачення, підстави звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.

З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Оскільки суду не надано доказів на підтвердження понесення витрат на залучення експерта стосовно висунутого щодо ОСОБА_94 обвинувачення, то суд не вирішує це питання.

Також у розпорядженні суду відсутня інформація щодо наявності речових доказів стосовно висунутого щодо ОСОБА_94 обвинувачення, тому суд не вирішує це питання.

Цивільний позов до ОСОБА_10 заявлений не був.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст 49 КК України, ст. ст. 100, 284, 285-288, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 372, частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 371, частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 366 частиною 2 статті 28 статтею 340 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст 284 КПК України, ст.49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1