Провадження № 1-кс/638/2926/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Харкова клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000891 від 06.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебував на посаді навідника - оператора 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, солдат, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,-

У С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000891 від 06.05.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника - оператора 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку; віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. Проте, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 25.01.2023 у ранковий час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) але не пізніше 06 год. 00 хв., перебуваючи в районі місця несення служби свого підрозділу, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби та з 06 год. 00 хв. 25.01.2023 по 04.08.2023 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 04.08.2023, до моменту з`явлення до місця несення служби, у зв?язку з чим підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника - оператора 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. Проте, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи повторно, з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 13.08.2023 у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) але не пізніше 21 год. 00 хв., перебуваючи в районі місця несення служби свого підрозділу, а саме в АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби та незаконно, постійно перебуває поза межами місця проходження служби, проводячи час на власний розсуд.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд, у зв`язку з чим підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

27.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальних провадженнях доказами, а саме: протоколами допиту свідків, актом службового розслідування.

Також прокурор зазначає, що метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, оскільки останні надали свідчення не на користь підозрюваного, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Прокурор у судовому засіданні, підтримав клопотання та просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі застосування застави просив визначити її в максимальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 ЦПК України, у разі внесення застави - покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за викликом до слідчого, прокурора; не відлучатися із місця несення військової служби без дозволу командира військової частини; утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила, посилаючись на непідслідність кримінального провадження органам Національної поліції України, вважаючи, відтак, що клопотання подане неуповноваженою особою, також зазначила про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст 177 КПК України. Просила врахувати стан здоров`я підозрюваного, якому заборонено навантаження на праву кінцівку, та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив урахувати, що він добровільно долучився до лав ЗСУ, після отриманого в районі населеного пункту Бахмут поранення перебував на лікуванні та після проведеного обстеження вважав, що є обмежено придатним до військової служби, просив не позбавляти його волі та заявляв про намір повернутись до військової служби після одужання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000891 від 06.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

27 листопада 2025 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 від 22.02.2023; рапортом т.в.о. командира 4 батальйону оперативного призначення ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 про виявлення відсутності солдата ОСОБА_5 ; висновком службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_5 від 30.08.2023; копією рапорта т.в.о. командира 4 батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 14.08.2023 про виявлення відсутності солдата ОСОБА_5 ; копією наказу № 93 від 25.01.2023 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 щодо призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 ; копією наказу № 474 від 15.08.2023 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 щодо призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 ; копією витягу з наказу № 348 від 06.12.2022 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_11 про зарахування до списків особового складу військової частини; копією витягу з наказу № 1 від 01.01.2023 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_11 з якого вбачається, що солдата ОСОБА_5 уважати таким, що приступив до виконання обов`язків; копією витягу з наказу № 36 від 31.01.2023 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 про виключення з усіх видів забезпечення солдата ОСОБА_5 ; копією витягу з наказу № 123 від 17.04.2023 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 про звільнення з посади ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю військовослужбовця понад десять діб; копією витягу з наказу № 241 від 07.08.2023 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_10 з якого вбачається, що солдата ОСОБА_5 уважати таким, що прибув після самовільного залишення військової частини із зарахуванням на всі види забезпечення з 04.08.2023 року; копією витягу з наказу № 251 від 16.08.2023 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_10 відповідно до якого ОСОБА_5 виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, з 13 серпня 2023 року; копією довідки № 5 військово-лікарської комісії відповідно до якої ОСОБА_5 , 1992 року народження, визнано придатним до військової служби; протоколами допиту свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, ОСОБА_5 є громадянином України, має зареєстроване місце проживання у м. Харкові, неодружений, офіційно не працюючий, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Проаналізувавши всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що існує ризик переховування підозрюваного від суду з урахуванням тяжкості обвинувачення та особистої ситуації ОСОБА_5 , який не має настільки міцних та стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, які були б гарантією від ризику втечі, врахувавши, водночас, попередню поведінку підозрюваного, який ухилитися від військової служби протягом більш ніж двох років.

При цьому, слідчий суддя також враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, підозрюваний може зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на обставини інкримінованого підозрюваному та тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведення його винуватості, цей ризик є дуже високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок виключних обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 наділений потенційною можливістю самостійно або шляхом використання набутих зв`язків впливати на свідків, щодо яких він обізнаний, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді для уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо можливості продовження кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , ураховуючи його попередню поведінку.

Стосовно доводів захисника про непідслідність кримінального провадження СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області суд зазначає, що відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 615 КПК України в умовах воєнного стану Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки) або уповноважені ним прокурори з метою забезпечення ефективності досудового розслідування своєю вмотивованою постановою мають право визначити підслідність або доручити здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407 і 408 Кримінального кодексу України, іншому органу досудового розслідування.

Як убачається з матеріалів справи, постановою від 21.08.2025 керівником Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_12 визначено підслідність (доручено здійснення досудового розслідування) у цьому кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування - СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області.

При обранні міри запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 407, 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (ч. 8 ст. 176 КПК України).

Даних щодо неможливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Ураховуючи, що сторонами кримінального провадження не надано доказів щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя відповідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає заставу у 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 160 х 3028 грн, тобто 484 480,00 гривень.

Одночасно з цим, необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_5 доведені прокурором обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора; не відлучатися із місця несення військової служби без дозволу командира військової частини; утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000891 від 06.05.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2026 року включно, з можливістю внесення застави у 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Строк дії ухвали до 25 січня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення шляхом взяття підозрюваного під варту.

Виконання ухвали доручити начальнику Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківської області.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати за викликом до слідчого, прокурора;

не відлучатися із місця несення військової служби без дозволу командира військової частини;

утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважатиметься таким, до якого у вказаному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та порушення покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків доручити Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1