Справа № 453/169/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/761/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 липня 2025 року про стягнення судових витрат у кримінальному провадженні,

за участю прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 , на користь «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в с.Коростів Сколівського району Львівської області» (82630, с.Коростів Сколівського району Львівської області) витрати на правову допомогу в розмірі 64702 (шістдесят чотири тисячі сімсот дві) грн. 00 коп.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 завершене по суті, всі питання вирішені. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 заявляв, що парафія церкви не має претензій до ОСОБА_9 , цивільний позов заявляти не буде оскільки, він є інвалідом 3 групи, дані вимоги слід вирішувати відповідно до вимог ЦПК України. Окрім того, під час розгляду кримінального провадження питання про стягнення витрат на правову допомогу на розгляд суду не ставилося та вважає, що відповідно до ст. 124 КПК України, разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь, потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні виграти. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь головуючого, захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, виступ прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при постановлені даної ухвали дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 19.05.2025 року клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000013 від 08.01.2022 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, по факту підпалу дзвіниці церкви св.Параскеви Тирнівської, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 81, в с. Коростів, Сколівського району, Львівської області, що мало місце близько 07:00 год. 08.01.2022 року, таке клопотання задоволено та вирішено застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру.

Згідно положень ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у разі прийняття судом ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, суд, з урахуванням вимог ст.ст. 118 та 124 КПК України стягує з особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат ухвалою суду.

Так, як встановлено, між ОСОБА_8 та Адвокатом ОСОБА_10 укладено договір про надання правничої допомоги № 01/22 від 01.02.2022 року та додаток №1 до нього. Згідно додатку №1 від 01.02.2022 року, між сторонами договірних відносини погоджено вартість його послуг на таких умовах: в розмірі 1200 гривень за одну годину фактично виконаної роботи: 1500 гривень за участь адвоката в судовому засіданні; 3000 гривень участь адвоката в судовому засіданні апеляційної інстанції; 6000 гривень за участь адвоката в суді касаційної інстанції; витрати на транспортні послуги в розмірі 9 гривень за один кілометр дороги, яку адвокат подолав належним йому автомобілем в інтересах клієнта. За досягнення адвокатом позитивного результату для клієнта, клієнт оплачує адвокату додатково винагороду (гонорар успіху) в розмірі 4000 гривень.

Послуги адвокатом надано якісно, ефективно і в повному обсязі, з позитивним для ОСОБА_8 результатом- ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2025 року у справі №453/169/23. Про виконану роботу Адвокатом і про оплату послуг Клієнтом 11.03.2024 року складено акт виконаних робіт на загальну суму 66702 грн., (шістдесят шість тисяч сімсот дві) гривень.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 зробила висновок, що потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

З наведеного випливає, що кримінальний процесуальний закон не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК Українисуд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Разом із тим, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 462/6473/16-ц питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. Процесуальні витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

Окрім того, як слушно наголосив суд першої інстанції, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що під час судового розгляду кримінального провадження представником потерпілого не порушувалося питання про стягнення з ОСОБА_9 понесених потерпілим у зв`язку з наданням йому правової допомоги витрат, а тому відсутні підстави для їх стягнення на цей час, судом оцінюється критично, так як такі доводи адвоката не ґрунтується на положеннях КПК України та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Так, потерпіла сторона на підставі укладеного договору про надання правової допомоги в кримінальному провадженні від 01.02.2022 за №012/22 користувалась послугами адвоката ОСОБА_10 , який представляв її інтереси в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору встановлено суми витрат, які потерпіла сторона виплачує адвокату за його послуги.

Відповідно до Акту виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 11.03.2024 загальна сума витрат становить 66702 грн. 00 коп..

Відповідно до квитанції від 11.03.2024, ОСОБА_8 здійснено оплату послуг за надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_10 у сумі 66702 грн. 00 коп.

З долученої довідки від 19.06.2025 за №426 виданої управлінням соціального захисту населення вбачається, що ОСОБА_9 отримує соціальну допомогу, тобто має самостійний дохід, а відтак можливим буде стягнення з нього відповідних коштів.

Відтак, суд першої інстанції належно, повно та всебічно, проаналізувавши обставини справи, дані про особу ОСОБА_9 , зокрема його матеріальний стан, дійшов відного висновку про стягнення з останнього процесуальних витрат на правову допомогу на користь потерпілої сторони. Підстав для зменшення розміру судових витрат на правову допомогу колегією суддів не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування ухвали суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 липня 2025 року про стягнення судових витрат у кримінальному провадженні слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 липня 2025 року про стягнення судових витрат у кримінальному провадженні залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4