Справа № 337/6869/24
Провадження № 1-кп/337/194/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні кримінальні провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Запоріжжя, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.02.2006 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

09.03.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 71, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.09.2020 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 7 днів;

16.09.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

25.10.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.03.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України (№ 0000339 від 11.04.2025) та ч. 4 ст. 186 КК України (№ 0001274 від 22.12.2024),

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачень, визнаних судом доведеними.

(Епізод № 1) 22 грудня 2024 року в період часу з 01 години 01 хвилини до 01 години 02 хвилини, ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке Шосе, 3А, діючи відкрито, у присутності працівника АЗС «ОККО» викрав з полиці-вітрини майно, яке належить ТОВ «ОККО-ЛАЙТ», а саме 1 пляшку коньяку «Курвуаз`є» VS об`ємом 0,5 літри, вартістю 1 026 гривень 23 копійки без урахування ПДВ. Після цього, ОСОБА_3 не зважаючи на спроби працівника АЗС припинити його злочинні дії, лишив приміщення торгівельної зали із раніше викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ОККО-ЛАЙТ» матеріальний збиток на суму 1 026 гривень 23 копійки без урахування ПДВ.

(Епізод № 2) 11 квітня 2025 року приблизно о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , яка є головою правління Кооперативу «Метизник-2», перебуваючи поблизу під`їзду № 8 будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті помсти за відмову надати позитивну характеристику на ОСОБА_3 як мешканця будинку наніс щонайменше 8 ударів кулаками обох рук в область обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок, чим спричинив останній синець в скроневій ділянці зліва, синець на нижній повіці лівого ока, синець на нижній губі зліва, садно в проекції тіла нижньої щелепи зліва, садно на правому крилі носу, синці на зовнішній поверхні верхньої і середньої третини лівого плеча, синці в поперековій ділянці праворуч та в поперековій сідничній ділянці ліворуч, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , схопив ліву руку останньої, та умисно відкусив фалангу пальця, чим спричинив травматичне відчленування нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті, що кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознаками значної стійкої втрати працездатності менш як на одну третину.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_3 за Епізодом № 1 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 за Епізодом № 2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

3. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений та його захисник заперечили вину у вчиненні кримінальних правопорушень. Під час допиту обвинувачений повідомив (щодо епізоду за ч. 4 ст. 186 КК України), що наприкінці грудня 2024 року дійсно вночі пішов на заправку ОККО на 15 мікрорайоні, поблизу його адреси проживання для того, щоб придбати алкоголь. Зайшовши в торговельний зал, він побачив, що в приміщенні нікого не має, зала та каса залишені без нагляду. Вирішивши «покарати» персонал за халатне ставлення до своїх обов`язків він схопив пляшку коньяку і пішов до виходу. ОСОБА_3 стверджував, що ніхто його не зупиняв, за одяг не смикав. При виході на вулицю він зустрів якусь жінку, однак чи була вона співробітником заправки чи ні, він не міг сказати. В подальшому він вжив коньяк, а на наступний день його затримали працівники поліції і повідомили, що його звинувачують у вчиненні викрадення майна на заправці.

Щодо епізоду за ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_3 повідомив, що дійсно він у квітні 2025 року (точніше дату не пригадав) біля свого будинку зустрів потерпілу ОСОБА_6 , яка є головою їхнього житлового кооперативу, і запитав її з приводу підготовки характеристики на своє ім`я. Потерпіла категорично відмовилася давати таку характеристику, розмова перейшла в грубу форму і з рештою ОСОБА_6 накинулася на нього, засунула ОСОБА_3 свій палець йому до рота і він мимоволі відкусив його. Потім він сплюнув залишки пальця і пішов до відділу поліції повідомити про факт нападу на нього ОСОБА_6 . Однак, прочекавши у відділку близько години-півтори, він дізнався, що ОСОБА_6 написала на нього заяву за завдання їй тілесних ушкоджень. Таким чином, і щодо цього епізоду ОСОБА_3 заперечив свою вину щодо умислу на завдання тілесних ушкоджень потерпілій.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджено такими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

За ч. 4 ст. 186 КК України (Епізод № 1):

-Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що вона працює оператором на АЗС «Окко» за адресою: м. Запоріжжя, вул Хортицьке Шосе, б. 3А. Наприкінці грудня 2024 року вона разом з колегою (молодшим оператором автозаправки) працювала вночі на АЗС. Приблизно о першій годині ночі, вона сіла перекусити за столик в торговому приміщенні заправки і побачила, як обвинувачений увійшов до зали, пройшов повз холодильник з напоями, оглядаючи приміщення. Її колега в цей момент була надворі, за прилавком нікого не було. В певний момент вона почула, як дзвенять пляшки і побачила, як обвинувачений схопив пляшку зі спиртним напоєм з вітрини і направився в бік виходу. Свідок намагалася схопити його за руку, але він вирвався і залишив приміщення, направившись в сторону будинків. Свідок не переслідувала його, бо їй заборонено залишати територію автозаправки. Обвинувачений був одягнутий в чорні штани та спортивну кофту з жовтими вставками. Також свідок повідомила, що коли обвинувачений заходив, він повинен був її бачити, оскільки вона сиділа за столом в торговельному приміщенні. В подальшому, під час проведення оперативно-розшукових та слідчих заходів, свідок впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка вчинила викрадення алкогольного напою, також з урахуванням того, що його особу було зафіксовано на відеокамери, які знімали приміщення АЗС, протоколом огляду місця події від 22.12.2024;

-протоколом огляду диску DVD-R від 25.12.2024 та дослідженими в судовому засіданні відеоматеріалами, на яких зафіксовано факт викрадення майна ОСОБА_3 22.12.2024 на АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке Шосе, 3А;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2024, на якому свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка викрала товар з торговельного приміщення АЗС;

-протоколом огляду предмету від 22.12.2024 (куртки чоловічої, добровільно виданої ОСОБА_3 );

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2024, на якому свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка викрала товар з торговельного приміщення АЗС;

-висновком експерта судово-товарознавчої експертизи від 26.12.2024 щодо ринкової вартості 1 пляшки коньяку «Курвуаз`є VS» об`ємом 0,5 л, вартість якої без ПДВ складає 1026,23 грн.

За ч. 1 ст. 122 КК України (Епізод № 2):

-Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що вона знає обвинуваченого приблизно з 2021 року, він є сусідом по під`їзду, причому їхнє знайомство почалося з конфлікту, коли він вибивав їй двері та бігав за нею з арматурою. Перед зазначеними подіями (побиття 11.04) ОСОБА_3 звернувся до неї як до голови ОСББ щодо отримання позитивної характеристики для суду, оскільки в суді щодо нього тривав судовий розгляд у кримінальному провадженні. Потерпіла відмовила йому у наданні позитивної характеристики, з огляду на його систематичну агресивну та протиправну поведінку в побуті, у зв`язку з чим вона чула погрози як з боку обвинуваченого, так з боку його матері. 11.04.2025 близько 15.00 потерпіла поверталася до себе додому і побачила, як біля їхнього будинку (з торця, біля під`їзду № 8) до неї прямує обвинувачений. Побоюючись реалізації погроз з його боку, потерпіла намагалася пройти повз нього, однак він схопив її і почав бити, завдаючи хаотичних ударів по обличчю і тулубу переважно по лівій стороні, але було відчутно удари і по правій стороні. Потерпіла почала кричати і захищатися від ударів, простягнувши дві руки до нього та намагаючись тримати його далі від себе. Приблизно в цей момент, коли потерпіла намагалася руками зупинити обвинуваченого, ОСОБА_3 скоріше за все відкусив їй фалангу вказівного пальця лівої руки. Відразу потерпіла не помітила травматичну ампутацію, оскільки перебувала в стані гострого стресу. В подальшому ОСОБА_3 повалив її на землю та почав наносити удари ногами; потерпіла натомість також намагалася відбиватися від його ударів ногами, а потім змогла підвестися на ноги і побігти від нього. Добігши до під`їзду, побачила, що у неї відкушено палець та місце ампутації стікає кров`ю. Інші люди для неї викликали швидку та її було госпіталізовано. ОСОБА_3 далі переслідувати її не намагався. Крім травматичної ампутації пальця, всього потерпіла, за її оцінкою, отримала близько 8-10 ударів від обвинуваченого по обличчю і тулубу руками (коли вона стояла), і близько 5 ударів ногами (коли ОСОБА_3 повалив її на землю). Точніше не пам`ятає, оскільки була в шоковому стані. Всього побиття тривало близько 10 хвилин (з 15.30 до 15.40), інших свідків побиття не було. Вже пізніше, коли вона сиділа біля під`їзду, до неї підійшли дівчата-підлітки, які допомогли їй викликати поліцію. Як голова правління ОСББ потерпіла систематично чула скарги від інших сусідів на агресивну поведінку обвинуваченого: коли він шкодив майно (вибивав вікна, двері), сусіди на нього скаржилися до поліції, однак дієвих результатів такі звернення не приносили.

-протоколом огляду місця події від 11.04.2025;

-висновком № 1123 від 21.04.2025 судово-медичної експертизи марлевого тампону зі змивом, вилученого в ході проведення огляду місця події;

-висновком № 1122 від 24.04.2025 судово-медичної експертизи трьох марлевих тампонів зі змивами, вилученими в ході проведення огляду місця події;

-висновком № 1120 від 15.04.2025 судово-медичної експертизи рідкої крові ОСОБА_10 ;

-висновком № 1121 від 28.04.2025 судово-медичної експертизи фрагмента фаланги пальця з нігтьовою пластиною, виданого ОСОБА_6 ;

-висновком № 1124 від 25.04.2025 судово-медичної експертизи куртки ОСОБА_3 (на наявність крові людини);

-висновком № 728п від 20.05.2025 судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , відповідно до якого у останньої встановлено наявність множинних синців обличчя, волосистої частини голови, тулубу та кінцівок, садна обличчя; за медичними даними при зверненні ОСОБА_6 за медичною допомогою діагностовано: «Травматичне відчленування ДФ 2 пальця лівої кисті»; садна синці та травматичне відчленування фаланги пальця утворились за механізмом тупої травми в термін, що не суперечить заявленому потерпілою, зазначеному в постанові та медичних відомостях; синці та садна кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; травматичне відчленування нігтьової фаланги другого пальця як ушкодження середньої тяжкості за ознаками стійкої втрати працездатності менш як на одну третину;

-протоколом огляду від 22.04.2025 та дослідженим в судовому засіданні диском з аудіозаписом з оператором 103 та ОСОБА_6 щодо необхідності надання медичної допомоги;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2025.

На переконання суду, зібрані стороною обвинувачення докази, що були досліджені під час судового розгляду, в їхній сукупності, переконливо, поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_3 у пред`явлених обвинуваченнях щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України.

Щодо посилань сторони захисту на недоведеність факту грабежу (а саме, заволодіння майном у відкритий спосіб), суд звертає увагу, що дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер внутрішнього спостереження (файли cam8, cam5 дані розкадровки: 2024-12-22 AM 01:01:51) встановлено, як на виході ОСОБА_3 намагалися зупинити, однак він ухилився своїм тілом і продовжив рух в напрямку виходу. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

І хоча з відеоматеріалів не можна достоменно встановити, хто саме намагається зупинити ОСОБА_3 на виході (працівник АЗС чи будь-яка інша особа), водночас, для правової кваліфікації за ст. 186 КК України статус особи, яка намагається припинити кримінальне правопорушення, не має значення. Крім того, версія ОСОБА_3 (що його ніхто не намагався зупинити), спростовується показаннями свідка ОСОБА_7 .

Щодо посилань сторони захисту на недоведеність умислу щодо завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , суд ставиться критично ставиться до вказаної версії (версія захисту напад самої ОСОБА_6 на ОСОБА_3 ), оскільки вона не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, і фактично спрямована на уникнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає добровільне відшкодування завданого збитку (за епізодом № 1 ч. 4 ст. 186 КК України).

Обставиною, що обтяжує покарання, суд, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає рецидив злочинів.

6. Мотиви призначення покарання.

Визначаючи вид та межі покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один з яких (ч. 4 ст. 186 КК України), відноситься до тяжкого злочину, наслідки їх вчинення, особу ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Відповідно до довідки від 25.12.2024 під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. З 2001 року неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, востаннє 23.12.2024 (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, канабіноїдів, алкоголю. Синдром залежності. На даний час під клінічним наглядом на замісній терапії); З 1987 по 1997 роки неодноразово оглядався лікарем-психіатром (діагноз: затримка психічного розвитку, гіпердинамічний синдром).

Під час судових дебатів прокурор просила визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (за обома епізодами) та призначити покарання ОСОБА_3 у виді: а) 9 років позбавлення волі (за ч. 4 ст. 186 КК України); б) 3 роки позбавлення волі (за ч. 1 ст. 122 КК України. Остаточно призначити покарання за сукупністю правопорушень у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Захисник просила виправдати обвинуваченого за обома статтями КК України, зазначивши, що за епізодом № 1 (ч. 4 ст. 186 КК України) має місце крадіжка, а відтак, стороною обвинувачення неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_3 . Щодо епізоду № 2 захисник зазначила, що умислу на завдання тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 не було, відтак, в його діях відсутній склад злочину.

Потерпіла зазначила, що строк 9 років позбавлення волі є достатнім для виправлення ОСОБА_3 .

Для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, зважаючи на обставини кримінальних правопорушень (зокрема, за ч. 1 ст. 122 КК України, що полягало в жорстокому неконтрольованому завданні потерпілій, з мотивів помсти, тілесних ушкоджень у вигляді численних ударів та відчленування пальця, яке спричинило значні фізичні та моральні страждання ОСОБА_6 ), стійке небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення, суд вважає неможливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а також неможливим призначення йому іншого виду покарання, ніж позбавлення волі.

Також суд не вбачає наявності правових підстав для застосування до обвинуваченого інституту звільнення від покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвалою суду від 14.07.2025 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду з огляду на збереження ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_6 , вчинення інших кримінальних правопорушень та продовження протиправної поведінки).

Керуючись ст.ст. 2, 100, 122, 124, 126, 349, 370-374, 376, 393-394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ураховуючи сукупність кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 14.07.2025, зарахувавши ОСОБА_3 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити чинним до набрання вироком законної сили.

Речові докази фрагмент фаланги пальця із нігтьовою пластиною (спецпакет № CRI1115602), змиви нашарування речовини бурого кольору, матеріали для ДНК-дослідження, змиви на марлеві тампони, які упаковано до безномерних сейф-пакетів КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР; осип скла від розбитої ОСОБА_3 пляшки, упакований до картонної коробки знищити.

Речові докази куртку сіро-помаранчевого кольору та куртку чорного кольору, упаковані до картонних коробок, що належали ОСОБА_3 повернути засудженому за належністю.

DVD-R диски з матеріалами відеофіксації та іншими додатками до протоколів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Суддя ОСОБА_11