Справа № 304/2577/25 Провадження № 1-кс/304/1068/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин клопотання слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Хуст Хустського району Закарпатської області, який має повну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.08.2023 року Хустським районним судом Закарпатської області за п.12 ч.2 ст.115 КК України, до 14 років позбавлення волі. Звільнений 19.11.2024 року по відбуттю строку покарання,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 04.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.12.2025 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 04.10.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що 04.10.2025, біля 00 годин 15 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, проник на територію огородженого дворогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де діючи з прямим умислом, з метою знищення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з заздалегідь заготовленої пляшки (з під води «Фанта») з легкозаймистою речовиною, з вуглеводним складом, характерним для зміненого дистилятного нафтопродукту, облив передню частину автомобіля марки «Chevrolet Suburban», д.н.з. НОМЕР_1 в області моторного відсіку, який знаходився під навісною спорудою та належить ОСОБА_8 , після чого шляхом внесення джерела запалювання у вигляді відкритого полум`я за допомогою сірників здійснив підпал вказаного автомобіля, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 771043,00 (сімсот сімдесят одна тисяча сорок три) гривні.

30.12.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме: умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, підтверджується об`єктивними матеріалами кримінального провадження, а саме:повідомленням про вчинення правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків, протоколами впізнання особи, та іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх підкупу, умовляння або залякування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ініціатор клопотання зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на свідків, шляхом їх підкупу, умовляння або залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), знищення, приховування або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України).

Слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких виправдовує необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням ОСОБА_4 під вартою, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

Отже, враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із можливістю внесення застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та просить клопотання задовольнити (а.с.1-6).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просить клопотання задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в ньому. Також зазначив, що у даному випадку наявні обставини, що свідчать про виключність ситуації, яка дозволяє визначити розмір застави понад межі, встановлені ч.4 ст.182 КПК України, з урахуванням критеріїв, передбачених ч.1 ст.178 КПК України, та посилаючись на високий рівень суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_4 , діяння, заподіяну значну матеріальну шкоду, розмір якої становить 771043,00 грн., просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання та відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення за ч.2 ст.194 КК України. Вважає, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на припущеннях. Просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити за безпідставністю та недоведеністю ризиків. При цьому захисник вказує на те, що у разі можливого обрання підзахисному запобіжного заходу, то такий слід обрати більш м`який, не пов`язаний з позбавленням ОСОБА_4 волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту та зобов`язується за першою вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та в суд.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав подане слідчим клопотання у повному обсязі та просить задовольнити за підставами, наведеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, та повно і всебічно дослідивши додані до клопотання матеріали, надані характеризуючі матеріали відносно підозрюваного, проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, виходячи з принципів об`єктивності, справедливості та розумності, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з реєстру досудових розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України проти власності та який, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Повно та всебічно вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 04.10.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

30.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами, доданими до матеріалів клопотання, зокрема: заявою (повідомленням) ОСОБА_8 від 04.10.2025 року про вчинення правопорушення; протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 04.10.2025 року; Актом ДСНС України (Ужгородське районне управління) про пожежу від 03.10.2025 року; висновком ДСНС України від 07.10.2025 року про причину виникнення пожежі; висновком судового експерта сектору фізико-хімічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ ОСОБА_9 від 24.10.2025 року № СЕ-19/107-25/12311-ФХД за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів; висновком судового експерта сектору фізико-хімічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ ОСОБА_9 від 29.10.2025 року № СЕ-19/107-25/12447-ФХД за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів; висновком експерта відділу біологічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ ОСОБА_10 від 28.11.2025 року № СЕ-19/107-25/13099-БД за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; висновком експерта відділу біологічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ ОСОБА_10 від 28.11.2025 року № СЕ-19/107-25/13098-БД за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 29.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, зібраними в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні № 0000186 від 04.10.2025 року.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

В ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхідних слідчих дій для повного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень; ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, шляхом їх підкупу, умовляння, залякування, що вплине на повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню. Крім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, також ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення (злочину), у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також його вік, матеріальний та сімейний стан.

Слідчим суддею оцінено особу та репутацію підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, до 14 років позбавлення волі. Звільнений 19.11.2024 року по відбуттю строку покарання, судимість за який на даний час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, та на теперішній час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який становить суспільний резонанс. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків немає: не одружений, на його утриманні неповнолітні діти, непрацездатні особи не знаходяться, на диспансерному обліку у нарколога, психіатра ОСОБА_4 не перебуває, особою з інвалідністю не являється, ніде не працює, сіспільно-корисною працею не займається.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою що відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У справі Мамедова проти росії №7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v.the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною і достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), у об`ємі як вимагає Закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити злочин, оскільки підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами, перелік яких міститься у клопотанні, та долученими до нього доказами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду клопотання прокурорами доведено, що на даному етапі досудового розслідування кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, підшукувати свідків, які можуть дати неправдиві показання на його користь, вчиняти дії, які унеможливлюють встановлення та виявлення ще не зібраних стороною обвинувачення доказів у кримінальному провадженні.

Окрім цього, не виключено, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи наявність у останнього незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти рф»).

У відповідності до п.п.61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 та відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані стороною обвинувачення в ході розгляду даного клопотання та стосуються конкретних обставин, фактів, які можуть викликати сумнів у їх правдивості, наявність чи відсутність яких не може бути спростована саме на даному етапі кримінального провадження та виходять за межі поняття «обґрунтованої підозри».

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Наразі не вирішується наперед процесуальна перспектива судового розгляду обвинувачення, яке може бути пред`явлено ОСОБА_4 після завершення досудового розслідування, а лише надається аналіз обґрунтованості повідомленої підозри, суспільної небезпеки злочинного діяння, у вчинення якого ОСОБА_4 підозрюється.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що ОСОБА_4 може бути причетним до цього злочину.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п.2 ч.1 ст.178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року).

Cлідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, і що негативні наслідки застосування такого покарання підсилюються безумовним застосуванням законодавчих обмежень у можливості звільнення від відбування покарання.

Саме від моменту повідомлення про підозру особа притягується до кримінальної відповідальності і отримує інформацію про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, та його правову кваліфікацію. В свою чергу це дає можливість підозрюваному спрогнозувати негативні для себе наслідки у вигляді певного покарання, яке може бути йому в майбутньому призначене, та його розмір. Від так тяжкість покарання, яке може загрожувати особі, підсилює ризик її втечі і переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що на даний час не встановлені місця підготовки до вчинення кримінального правопорушення та інші причетні особи, які за вказівкою підозрюваного, у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України не виключається, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути у подальшому підозрюваними у вчиненні вказаного злочину, а також допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тому у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_4 , з метою одержання доходу може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, використовуючи свій статус, навички, вміння та наявні зв`язки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого кримінально-протиправного діяння, обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік, матеріальний та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 .

Оцінюючи репутацію підозрюваного, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків не має: він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб він не має, раніше ОСОБА_4 судимий, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, судимість за який на теперішній час не знята та не погашена, особою з інвалідністю ОСОБА_4 не являється, на диспансерному обліку у нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, при цьому в ході судового розгляду слідчим суддею не отримано відомостей, що ОСОБА_4 за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що стороною захисту не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно обрати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням застави.

Отже, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність стороною обвинувачення під час розгляду клопотання тих обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним у клопотанні ризикам та, оцінюючи у даному кримінальному провадженні ступінь порушення цінностей суспільства, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на те, що в клопотанні слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з урахуванням обставин кримінального правопорушення та стадію розгляду в даному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, при цьому відомостей про наявність у підозрюваного ОСОБА_4 об`єктів нерухомого майна чи певного доходу, постійного джерела прибутку, органом досудового розслідування не надано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя виходить з вимог ч.4 та п.2 ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених чинним КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється вказана особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, його сімейний і майновий стан, стан здоров`я, відсутність у підозрюваного ОСОБА_4 утриманців, регулярного доходу та постійного джерела прибутку, а також відсутність чітко визначеного місця проживання та слідчий суддя дійшов до висновку, що розмір застави, який в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, повинен бути визначений на рівні 80 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки, зокрема: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом на визначений ними день та час; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, судді; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 28 лютого 2026 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Визначити заставу для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму - 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: банк отримувача - Держказначейська служба України м.Київ, МФО-820172, розрахунковий рахунок UA0018501, призначення платежу: застава, ухвала суду, справа № 304/2577/25, П.І.Б. платника застави. ).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі внесення ним застави у вищевизначеному розмірі, він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення заставодавцем визначеної в даній ухвалі суми застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом на визначений ними день та час; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, судді; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити - два місяці з моменту внесення застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Про прийняте рішення повідомити учасників судового розгляду та копію ухвали слідчого судді невідкладно вручити підозрюваному ОСОБА_4 , учасникам судового провадження, для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя

Перечинського районного суду

Закарпатської області: ОСОБА_14