Справа № 136/5/26
провадження №1-кс/136/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 03.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2026 скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого від 03.12.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, винесену слідчим СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 та встановлено захід тимчасового обмеження, а саме: заборонено наближатися ближче, ніж на 10 м до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування, строком дії на 6 місяців. Рішення підлягає негайному виконанню. Втім ОСОБА_5 умисно не виконує дане рішення суду та двічі 23.09.2025 та 08.10.2025 допустив порушення обмежувального припису. 07.10.2025 за даним фактом СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було внесено відомості в ЄРДР за № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України. В подальшому постановою прокурора від 12.11.2025 дане кримінальне провадження було об`єднано в одне провадження із кримінальним провадженням №0000102 від 02.09.2025 за ознаками ч.1 ст.129 КК України та присвоєно загальний номер №0000102. Втім 03.12.2025 слідчою ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України. Таке рішення слідча мотивує тим, що 23.09.2025 на момент вчинення порушення заборонного припису винесеного судом, ОСОБА_5 не був належним чином ознайомлений із рішенням суду від 22.09.2025, яке отримав лише 25.09.2025, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, а лише наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Дану постанову скаржниця вважає необґрунтованою та незаконною, вказуючи на те, що слідчий не вжив усіх необхідних заходів для всебічного повного і об`єктивного розслідування обставин кримінального правопорушення. Зокрема скаржниця зазначає, що 22.09.2025 ОСОБА_5 разом зі своїм захисником були присутні у судовому засіданні, тому їм достеменно було відомо про рішення суду від 22.09.2025, яким було видано обмежувальний припис. Крім того, слідчою не було взято до уваги вимоги ч.ч. 6, 7 ст. 272 ЦПК України, якою визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє. Разом із тим, слідчою не надано оцінки порушенню заборонного припису винесеного судом, яке мало місце 08.10.2025 та про яке потерпіла повідомляла слідчу та надавала відповідні докази.

Вказані обставини стали підставою звернення скаржника до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 07.01.2026 було поновлено строк на оскарження постанови слідчого, відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 126-1, 390-1 КК України.

У судове засідання скаржниця та її представник не з`явились, однак подали суду заяви про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідча у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд скарги без її участі, заперечувала проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, вивчивши зміст скарги та дослідивши матеріали додані до неї, матеріали кримінального провадження, що були надані на виконання ухвали від 07.01.2026, встановив наступні фактичні обставини.

02.09.2025 за заявою ОСОБА_3 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

06.09.2025 в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 було визнано потерпілою та допитано в якості потерпілої.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 та встановлено захід тимчасового обмеження, а саме: заборонено наближатися ближче, ніж на 10 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 , строком дії на 6 місяців. Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Всупереч цього, 23.09.2025 ОСОБА_5 порушив обмежувальний припис виданий судом.

07.10.2025 за заявою ОСОБА_3 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

07.10.2025 в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 було визнано потерпілою та допитано в якості потерпілої.

12.11.2025 постановою прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 кримінальне провадження №0000111 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України було об`єднано в одне провадження із кримінальним провадженням №0000102 від 02.09.2025 за ознаками ч.1 ст.129 КК України та присвоєно загальний номер №0000102.

27.11.2025 після проведення судової психологічної експертизи було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.129 КК України на ст.126-1 КК України.

03.12.2025 слідчою ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

Таке рішення слідча мотивує тим, що 23.09.2025 на момент вчинення порушення заборонного припису винесеного судом, ОСОБА_5 не був належним чином ознайомлений із рішенням суду від 22.09.2025, яке отримав лише 25.09.2025, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, а лише наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_3 не погодившись із вказаним рішенням слідчого про закриття кримінального провадження звернулась до слідчого судді із даною скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на cлідчого.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Із матеріалів кримінального провадження, які були витребувані слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих та процесуальних дій. Зокрема до матеріалів кримінального провадження було долучено ряд відеозаписів, наданих скаржницею ОСОБА_3 та відеозаписи з бодікамер працівників поліції, які виїзджали на виклики ОСОБА_3 23.09.2025 та 08.10.2025, де зафіксовано факти порушення ОСОБА_5 заборонного припису. При цьому, при прийняті оскаржуваного рішення слідчою взагалі не надано правової оцінки порушенню заборонного припису винесеного судом, яке мало місце 08.10.2025 та про яке потерпіла повідомляла слідчу та надавала відповідні докази.

Слід також зазначити, що рішення слідчої про закриття кримінального провадження мотивовано лише тим, що 23.09.2025 на момент вчинення порушення заборонного припису винесеного судом, ОСОБА_5 не був належним чином ознайомлений із рішенням суду від 22.09.2025, яке отримав лише 25.09.2025. Разом із тим, слідчою проігноровано той факт, що 22.09.2025 ОСОБА_5 разом зі своїм захисником були присутні у судовому засіданні, тому їм достеменно було відомо про рішення суду від 22.09.2025, яким було видано обмежувальний припис, який підлягає негайному виконанню. Крім того, слідчою не було взято до уваги вимоги ч.ч. 6, 7 ст. 272 ЦПК України, якою визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє. Досудове розслідування у даному напрямку взагалі не проводилося.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчі дії у даному кримінальному провадженні проведені не в повному обсязі, а рішення про його закриття є необґрунтованим та передчасним.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий не забезпечив повного та всебічного досудового розслідування для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, що свідчить про порушення останнім основних засад кримінального судочинства та вказує на невідповідність його рішення основним завданням кримінального провадження.

Враховуючи те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, рішення слідчого про закриття кримінального провадження №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, є необґрунтованим та передчасним.

За вказаних мотивів суд, відповідно до п.1 ч.2 ст.307 КПК України, вважає, що наявні правові підстави для скасування постанови слідчого, а тому скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 24, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 03.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000102 від 02.09.2025 в частині кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 03 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000102 в частині кримінального проступку передбаченого ст. 390-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1