Справа № 519/2402/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 31.10.2025 за №0000583, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, Одеської області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

16.09.2025 Південним міським судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.12.2019 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць з конфіскацією майна,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. На підставі Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 30.10.2025.

ОСОБА_4 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

У вечірній час 30.10.2025, більш точний час встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутній власник майна, перебуваючи між 8-м та 9-м поверхом багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного, доступу проник до підсобного приміщення, звідки викрав велосипед марки «Oskar», чорного кольору, вартістю 8000 гривень 00 копійок, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 8000 гривень 00 копійок.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження у її відсутність.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду та ухвалив проведення судового розгляду без потерпілої, що узгоджується з нормами ст.325 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні крадіжки велосипеда вартістю 8000 грн за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що 30.10.2025 за місцем свого проживання, перебуваючи між 8-м та 9-м поверхом багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу проник до підсобного приміщення, де взяв велосипед марки «Oskar», чорного кольору, щоб покататися, а коли їхав містом його зупинили працівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, запевняє, що зробив відповідні висновки.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, обставини справи сторонами не оспорюються, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, зокрема обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинуваченні відсутні.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, та відшкодування завданої шкоди.

Судом також враховується, що обвинувачений має місце реєстрації, не одружений, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, не має стійких соціальних зв`язків, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога з 27.10.2016 з діагнозом F 19.1, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення цієї особи не можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останній раз 16.09.2025, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві.

Вироком Південного міського суду Одеської області від 16.09.2025 ОСОБА_4 було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України судом не встановлено.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, з клопотанням про застосування до обвинуваченого на період до набрання вироком законної сили запобіжного заходу прокурор не звертався.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Південного міського суду Одеської області від 16.09.2025, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяць з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази велосипед «Oskar», чорного кольору, залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 , який був їй повернутий в ході досудового розслідування.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Південний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_7