ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.09.2025 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що скарга за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочини, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливе вчинення особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366 КК України, тобто сукупність обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки.

Твердження заявника про вчинення кримінальних правопорушень має занадто загальний, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати таке діяння саме як кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві виконати вимоги частини 1 статті 214 КПК та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про кримінальне правопорушення від 01.09.2025.

Вказує, що у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення та скарзі достатньо інформації та відомостей для того, щоб внести відомості до ЄРДР та розпочати кримінальне провадження.

Зауважує, що на виконання вимог статті 214 КПК України повинні були внесені відомості до ЄРДР.

ОСОБА_6 та прокурор будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_6 вказав про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

При цьому, за вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 01.09.2025 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві із заявою про вчинення суддею Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України

У заяві ОСОБА_6 зазначав, що у під час розгляду цивільної справи №645/5567/21 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про захист честі та гідності та відшкодування шкоди суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 06.08.2024 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення позивача від судових витрат. Вказував, що суддею внесено до ухвали завідомо неправдиві відомості шляхом спотворення та приховування аргументів відмови, що свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КПК України.

Стаття 366 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Викладені в заяві ОСОБА_6 відомості не містять об`єктивних даних, які могли б вказувати про можливе спричинення наслідків правового характеру, а відтак викладена в заяві інформація не свідчить про можливе вчинення суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КПК України.

Окрім того, положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Незгода з рішенням судді сама по собі не може вказувати на наявність в її діях ознак злочину.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Постановлення суддею певних судових рішень із дотриманням процедури, визначеної ЦПК України, з яким не погоджується скаржник, не може автоматично свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_4