УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 Справа №607/696/26 Провадження №1-кс/607/488/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000306 від 23.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000306 від 23.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучене 08.01.2026 під час обшуків: 1) за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone із сім-картою, заблокований кодом доступу; дозвіл на зброю серії № НОМЕР_1 від 21.12.2016; магазин до пістолета із 8 патронами; предмет схожий на пістолет ПМ № НОМЕР_2 ; грошові кошти у сумі 1800 Євро (19 купюр номіналом по 50 Євро), 1000 доларів США (2 купюри по 50 доларів, 9 купюр по 100 доларів); 2) в автомобілі марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , яким користується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_5 ; два ключі запалювання; автомобіль марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_6 . Дане клопотання мотивує тим, що зазначені об`єкти мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000306 від 23.01.2025.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак у поданому клопотанні просив розглядати клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Власники майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник адвокат ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, однак представник подав заяву про розгляд клопотання без їхньої участі, що в силу вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна. Крім того, на адресу суду надійшли заперечення адвоката ОСОБА_6 , у яких просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно. В обгрунтування заперечень зазначив, що в клопотанні не зазначено, в чому полягає доказова цінність вказаних речей. Автомобіль марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_6 не пристосований для організованого масового переправлення фізичних осіб через державний кордон України. Предмет, схожий на пістолет ПМ № НОМЕР_7 , дозвіл на зброю серії № НОМЕР_1 від 21.12.2016, а також магазин до пістолета із 8 патронами також не є речима, що необхідні для вчинення діяння, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. У матеріалах, доданих до клопотання про накладення арешту, немає відомостей, які б дозволили припускати, що кошти у сумі 1800 Євро можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000306 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Також вказав, що у матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які відомості щодо ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що відповідно до частини 1 статті 173 КПК, не доводить належну мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Крім того, зазначив, що ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не мають статусу підозрюваних у кримінальному провадженні№ 0000306 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому, жодних доказів вчинення інкримінованого злочину саме у складі організованої групи, не додано до матеріалів клопотання. Також вказав, що накладення арешту на автомобіль марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на вказаний транспортний засіб; два ключі запалювання, які належать на праві власності ОСОБА_5 , було б неспіврозмірним обмеженням права власності відносно завдань кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 використовує транспортний засіб для задоволення своїх побутових потреб. Наслідком арешту транспортного засобу, свідоцтва що посвідчує власність на нього, та ключа від авто, є неможливість виконувати свої побутові обов`язки. Накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_5 значно ускладнить комунікацію зі всіма людьми, виконання робочих обов`язків, оскільки містить необхідну інформацію, яка міститься лише на цьому носії. Кошти у сумі 1800 Євро (19 купюр номіналом по 50 Євро), 1000 доларів США (2 купюри по 50 доларів, 9 купюр по 100 доларів) є основними збереженнями ОСОБА_5 , необхідними для нормального функціонування, несення непередбачуваних витрат (наприклад, на випадок безробіття, хвороби тощо).

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 131 КПК України арешт є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із вимогами частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000306 від 23.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

08.01.2026 у період з 14.43 год по 15.44 год на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 , проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: мобільний телефон Iphone із сім-картою, заблокований кодом доступу; - дозвіл на зброю серії № НОМЕР_1 від 21.12.2016; магазин до пістолета із 8 патронами; предмет схожий на пістолет ПМ № НОМЕР_2 ; - грошові кошти у сумі 1800 Євро (19 купюр номіналом по 50 Євро), 1000 доларів США (2 купюри по 50 доларів, 9 купюр по 100 доларів).

Окрім того, 08.01.2026 у період з 15.57 год по 16.28 год на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_7 проведено обшук автомобіля марки «BMW X7», н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , яким користується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «BMW X7», н.3. НОМЕР_5 ; два ключі запалювання; автомобіль марки «BMW Х7», н.з. НОМЕР_8 .

09.01.2026 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як вбачається із змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів, а також що існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки прокурором у клопотанні не зазначено та не долучено будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.

В долучених до клопотання матеріалах відсутні також будь-які докази на підтвердження факту наявності слідової інформації на вказаних речах. ОСОБА_4 не пред`явлено підозри в межах даного кримінального провадженні.

Доводи прокурора про відповідність вилучених в ході обшуку речей критеріям передбаченим ст. 98 КПК України з тих підстав, що постановою від 09.01.2026 такі визнані речовими доказами, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Окрім того, прокурором не доведено, що без арешту вказаного майна неможливим є проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, і що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, та можливі наслідки здійснення арешту, а саме, що таке обмеження права власності, є розумними і співрозмірним із завданням кримінального провадження, а відтак що є правові підстави для такого арешту.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає недоведеною стороною обвинувачення у клопотанні необхідність накладення арешту на вказане майно, а також що існують ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому доходить до висновку про необґрунтованість поданого клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1