провадження №1-кп/947/602/26
У Х В А Л А

20 січня 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0002388 від 05.09.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

13.01.2026 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Вказував, що встановлені раніше ризики, передбачені п.п.1, 3 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме:

п.1) переховування від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, з конфіскацією майна. Вказаний ризик також обґрунтовується тим, що обвинувачений офіційно не працює, не одружений, може безперешкодно залишити територію України;

п.3) незаконно впливати на свідків;

п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як обвинувачений може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення судових засідань;

п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток (роздрібна вартість психотропної речовини, вилученої у ОСОБА_3 , складає близько 3300000 гривень).

Стверджував, що обрання більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема: при обранні особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого судді, суду - враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання за їх вчинення, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватись від суду; перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати судовому розгляду, шляхом впливу на свідків з метою зміни їх показань на свою користь, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотиків, оскільки його спільники на даний час невстановлені, а збут наркотичних засобів та психотропних речовин може принести швидкий прибуток.

Вважав, що єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до обвинуваченого є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, враховуючи положення ст.183 КПК, вважав за доцільне не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.36, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199, 315 КПК України, просив суд: продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.

2. Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисники, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечували.

Захисник ОСОБА_5 зокрема зазначила, що прокурором не доведені ризики, перелічені у клопотанні. Звертала увагу, що прокурором необґрунтовано, чому не можна застосувати до обвинуваченого заставу. Просила у клопотанні прокурора відмовити, а уразі продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просила визначити йому заставу як альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений підтримав позицію захисника ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію захисника ОСОБА_5 .

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 09.08.2025 року, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому, ухвалою суду від 24.11.2025 року було продовжено до 22.01.2026 року включно, без визначення застави.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Під час продовження ОСОБА_3 вищевказаного запобіжного заходу, судом були враховані ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики, передбачений п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України все ж таки продовжують існувати, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна та від 9 до 12 років, з конфіскацією майна, відповідно. Обмежень у праві виїзду за кордон в умовах воєнного стану не має, Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Станом на сьогоднішній день, судовий розгляд ще не розпочався, свідки обвинувачення судом не допитані, а тому суд вважає, що існує ризик того, що обвинуваченаийможе незаконно впливати на не допитаних свідків з метою зміни ними показань під час судового розгляду.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказані ризики не зменшилися, оскільки обставини, які їх обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків, саме і перешкоджає своєчасне застосування та продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, суд вважає, що наведені захисником аргументи, а саме: соціальні зв`язки, співпраця зі слідством, навчання, про які захисник ОСОБА_5 заявляла у минулому судовому засіданні, також не переконують суд у відсутності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вказані обставини прямо не обумовлюють існування вищенаведених ризиків та не впливають на високу вірогідність їх існування, а оцінка вказаним аргументам захисника вже надавалася судом і з того часу нічого не змінилося.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеному ризику.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, суд відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, не знаходить підстав для визначення обвинуваченому розміру застави, оскільки останній обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та пов`язаного з особливо великим розміром, а саме: наркотичного засобу, загальною масою 282,9325 г та особливо небезпечної психотропної речовини, загальною масою 10963,3963 г, що на думку суду обумовлює недоцільність визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 березня 2026 року включно.

2. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

3. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1