Справа № 442/8193/25
Провадження № 1-в/442/3/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відео конференції з ДУ "Дрогобицька виправна колонія (40)" клопотання про заміну невідбутого покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 27.10.2025 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутого покарання більш м`яким, як такого, що став на шлях виправлення.

В подальшому, 16.01.2026 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання ДУ "ДВК-40" про заміну ОСОБА_5 невідбутого покарання більш м`яким з тих підстав, що засуджений відбув більш як 2/3 строку покарання, протягом якого тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, отримав 7 заохочень. На даний час засуджений змінив своє ставлення до вчиненого злочину, вину визнав і розкаявся, став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримує, просить його задоволити. Зазначив, що за час відбуття покарання усвідомив свою вину, розкаюється у вчиненому. Має намір розпочати нове життя, працевлаштуватись. Крім цього, у нього залишилась живою лише матір, якій хоче допомагати.

Представник адміністрації просить клопотання задвоолити, оскільки ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання, вважає таке передчасним, оскільки у нього відсутнє переконання, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці став на шлях виправлення.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 засуджено 12.03.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 05.06.2018 вирок в частині призначеного покарання змінено, пом`якшено призначене покарання до 10 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін. Початок строку покарання 04.07.2017, кінець строку 04.01.2028.

Отже, ОСОБА_5 засуджено за вчинення ним особливо тяжкого злочину (згідно редакції ч. 3 ст. 153 КК України на момент вчинення злочину та постановлення вироку), за який йому було призначено покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як дві третини строку покарання і невідбутими залишились 1 рік 10 місяців 23 дні.

Вимогами статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання в місцях позбавлення волі досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком і невідбуту частину покарання можливо замінити на більш м`яке.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 14.01.2026 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_5 з 04.07.2017 знаходиться в місцях позбавлення, а з 23.08.2018 відбуває покарання в ДУ ДВК-40. За час відбування покарання заохочувався 7 разів, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, не працевлаштований, залучається до проведення робіт з благоустрою. Стикаючись з проблемою, не здатен знайти шляхи її вирішення. Соціальні зв`язки з родиною відсутні. Частково виконує заходи індивідуального плану соціально-виховної роботи. Не виявляє потреби у плануванні нових завдань впливу на криміногенну потребу. Усвідомлює, що потребує змін, але при цьому нічого не робить. Не має позитивних планів на майбутнє. Не бере відповідальності за вчинені дії на себе, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Стверджує, що матеріали справи сфабриковано, вину не визнавав, проте, за час відбуття покарання звернувся з письмовою заявою про визнання вини та розкаяння у вчиненому. Оцінений як такий, що став на шлях виправлення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для заміни покарання більш м`яким є не формальний сплив певної частини строку покарання, а початок виправлення засудженої особи, який вона довела своєю послідовною сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, не довів своєю поведінкою, що він став на шлях виправлення та що така поведінка може бути підставою для заміни йому покарання більш м`яким.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , якого засуджено за особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 82 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 537 ч. 1 п. 2 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання про заміну невідбутого покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Дата складення ухвали 12.02.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1