Дата документу 29.12.2025 Справа № 322/473/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний 322/473/24 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/237/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 29 грудня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, солдата, перебуває на посаді стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону певної військової частини, має вищу освіту, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 березня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 2271,84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 коп.).

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок в частині розміру призначеного йому покарання у виді штрафу та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В обґрунтування доводів зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає, що покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом необґрунтовано було проігноровано ще декілька обставин, що характеризують особу обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, що на його думку, призвело до призначення суворого та несправедливого покарання.

Так, судом не було в повній мірі враховано те, що обвинувачений є учасником бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Вказує, що суд у своєму вироку не обґрунтував, чому дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому саме такого - максимального розміру покарання та не навів обґрунтування, чому неможливо призначити покарання у виді штрафу в меншому розмірі.

На думку захисника, призначене судом покарання є несправедливим через його суворість, оскільки таке покарання ставить у скрутне становище не тільки обвинуваченого, а й членів його родини, що знаходяться на його утриманні.

Згідно з вироком суду, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000031 від 25 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, встановлено таке.

ОСОБА_6 на момент вчинення проступку проходив військову службу у певній військовій частині на посаді стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (надалі Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин - заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.

Також, відповідно до ст.13 Закону, на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Разом з цим, відповідно до ст.25 Закону, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно з вимогами ст.ст.25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року таблиці №2 «метамфетамін» містить психотропну речовину, обіг якої обмежено та «РVР» є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено.

Проте, ОСОБА_6 в порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, за таких обставин.

Так, 24 лютого 2024 року близько 18:00 годин ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Перемоги біля будинку №71 в м. Запоріжжі, будучи особою, яка раніше вживала наркотичні речовини, діючи умисно, купив у невстановленої в ході досудового розслідування особи один зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он) (маси якого не достатньо для притягнення особи до кримінальної відповідальності) та два зіп-пакети з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, за які заплатив готівкою 1200 грн., таким чином незаконно придбав їх, після чого поклав вказані три зіп-пакети до свого рюкзаку, тим самим почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP та психотропну речовину, обіг якої обмежено, метамфетамін без мети збуту за адресою: вул. Перемоги,71, м. Запоріжжя.

В подальшому 25 лютого 2024 року ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання придбаної раніше ним особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP та психотропної речовини, обіг якої обмежено, метамфетамін, без мети збуту, діючи умисно, направився із вказаним з місця його тимчасового мешкання до тимчасової дислокації військової частини, що розташована у Дніпропетровській області, на маршрутному таксі марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак 25 лютого 2024 року був зупинений працівниками поліції на блокпосту № З-03, який розташований на певному кілометрі автодороги «Запоріжжя-Донецьк», неподалік від певного населеного пункту Запорізького району Запорізької області, де до 15:34 годин, умисно, незаконно зберігав без мети збуту, у зовнішній кишені свого рюкзака один зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 0,1016 г (в перерахунку на основу) (маси якого не достатньо для притягнення особи до кримінальної відповідальності) та два зіп-пакети з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, метамфетамін, загальна маса якого склала 0,3426 г (в перерахунку на основу), тобто до моменту вилучення працівниками поліції.

Зазначені дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст.309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

У ході досудового розслідування кримінального провадження обвинувачений подав заяву від 07 березня 2024 року щодо визнання своєї винуватості, згоди з вищевказаними встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.309 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені статтею 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн, тобто в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений є учасником бойових дій тощо, фактично були враховані судом при призначенні покарання, та обвинуваченому був визначений самий м`який вид покарання з передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання та зменшення розміру штрафу, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не убачає. Розмір штрафу визначений судом з урахуванням фактичних обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 березня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4