ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000101 від 05.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст поданого клопотання та позиції сторін

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло вказане клопотання, у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 09.10.2025 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 05.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінені на підставі постанови слідчого про застосування заходів безпеки).

ОСОБА_8 протягом 2024 року, побоюючись, що може бути безпідставно притягнутий до кримінальної відповідальності, обговорював деякі обставини кримінального провадження із своїм знайомим - адвокатом ОСОБА_9 .

10.02.2025 та 24.02.2025 ОСОБА_9 ініціював зустрічі з ОСОБА_8 , під час яких запропонував останньому декілька варіантів уникнення кримінальної відповідальності. Один з таких варіантів передбачав участь знайомих ОСОБА_9 прокурорів Офісу Генерального прокурора, які за надання неправомірної вигоди та залучення третіх осіб обіцяли допомогти із вирішенням питання про закриття кримінального провадження.

18.03.2025 ОСОБА_9 організував зустріч та познайомив ОСОБА_8 з одним із прокурорів Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_10 , таким чином залучивши його до процесу вирішення питання про закриття вказаного кримінального провадження. ОСОБА_10 запевнив учасників зустрічі, що зможе допомогти із закриттям вказаного кримінального провадження, оскільки має знайомства серед суддів ВАКС. Також ОСОБА_10 презентував ОСОБА_8 свій план закриття кримінального провадження, який полягав у необхідності подання до ВАКС скарги, яка має потрапити на розгляд заздалегідь обумовленому слідчому судді. Слідчий суддя повинен ухвалити рішення, яким буде з констатовано факт закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та фактично зобов`язано орган досудового розслідування прийняти рішення у порядку ст. 284 КПК України.

09.06.2025 під час розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , останній повідомив, що уточнив у ОСОБА_10 остаточні умови для вирішення питання із закриттям кримінального провадження. ОСОБА_11 необхідно буде надати неправомірну вигоду у розмірі 3,5 млн. доларів США. При цьому 1,5 млн. доларів США необхідно надати прокурорам САП. Вказаними діями повинен зайнятися ОСОБА_9 , а 2 млн. доларів США необхідно буде надати, як неправомірну вигоду, суддям ВАКС. Половину зазначеної суми, тобто 1 млн. доларів США, необхідно надати до винесення рішення суддею ВАКС, а ще 1 млн. доларів США - після винесення такого рішення. При цьому, якщо прокурори САП не погодяться на отримання неправомірної вигоди, то за 1,5 млн. доларів США, залучені ОСОБА_10 особи, готові забезпечити у ВАКС винесення необхідного кінцевого рішення на користь ОСОБА_8 .

Під час зустрічі 10.06.2025, ОСОБА_10 , у присутності ОСОБА_9 , підтвердив ОСОБА_8 вказаний порядок надання неправомірної вигоди та повідомив, що саме він буде почергово отримувати неправомірну вигоду для подальшої передачі особам, які безпосередньо разом з ним працюватимуть над вирішенням питання про закриття кримінального провадження.

26.06.2025 ОСОБА_10 організував зустріч ОСОБА_8 з адвокатами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, з його слів, займаються юридичним супроводом вирішенням питання ОСОБА_8 . Під час зустрічі, присутні обговорили стратегію захисту та необхідність отримання всіх матеріалів кримінального провадження, а також підписали договір про представництво інтересів ОСОБА_8 в суді.

Окрім того, після зустрічі з адвокатами, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , що ОСОБА_12 , маючи особисті тісні зв`язки з суддями ВАКС, окрім юридичного супроводу, надав свою згоду у допомозі з вирішенням питання про закриття кримінального провадження за обумовлену вище суму неправомірної вигоди.

16.07.2025 на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 частину обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 100000 доларів США, для її подальшої передачі суддям ВАКС та пояснивши, що решту він розмістить у банківській чарунці визначеного банку.

Тобто, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 своїми умисними активними діями шляхом умовляння та переконання підбурили ОСОБА_8 до закінченого замаху на надання суддям ВАКС, неправомірної вигоди за прийняття рішення в інтересах ОСОБА_8

09.10.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 , проведено обшук під час якого виявлено і вилучено: ноутбуки, USB флеш-накопичувачі, мобільний телефон, переносний 4G LTE WiFi роутер, твердотілі накопичувачі, банківські картки, стартові пакети, дві подарункові картки «Епіцентр».

Вилучене в ході обшуку майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Детектив в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з наведених у ньому мотивів, просив задовольнити. Зазначив, що вказаний пристрій може мати значення речового доказу для кримінального провадження, оскільки з долучених ним матеріалів вбачаються зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_4 безпосередньо після передачі флеш-накопичувача із копіями матеріалів кримінального провадження та неправомірної вигоди. Крім того, ОСОБА_4 не повідомив органу досудового розслідування пароль від телефону.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що із вказаним клопотанням може звертатися виключно прокурор, оскільки ОСОБА_4 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Крім того, посилався на відсутність у детектива повноважень на участь у розгляді клопотання через відсутність постанови про визначення групи детективів. Зазначив про відсутність жодних доказів, які свідчать про будь-яку причетність ОСОБА_4 до вчиненого правопорушення.

2. Мотиви слідчого судді

Питання щодо підсудності слідчому судді ВАКС клопотань у межах кримінального провадження № 0000101 від 05.03.2024 вирішувалось під час розгляду клопотання про проведення обшуку по справі № 991/10302/25. Також у межах зазначеної судової справи слідчим суддею перевірялося, що заявник - особа зі зміненими анкетними даними, дійсно є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000841, яке розслідується НАБУ.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити з таких підстав.

2.1. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя.

Згідно з пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення чи підлягає спеціальній конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 цієї статті визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

2.2. Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено обставини того, що ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 своїми умисними активними діями шляхом умовляння та переконання підбурили ОСОБА_8 до закінченого замаху на надання суддям ВАКС, неправомірної вигоди за прийняття рішення в інтересах ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу обшуку від 09.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 06.10.2025 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 . Під час обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone чорного кольору із номером НОМЕР_1 на лотку для сім - картки.

Постановою детектива НАБУ ОСОБА_6 від 10.10.2025 майно, вилучене 09.10.2025 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone чорного кольору із номером НОМЕР_1 на лотку для сім - картки, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, постановою детектива НАБУ ОСОБА_14 від 09.10.2025 призначено комплексну комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій мобільного телефону iPhone, вилученого під час обшуку квартирі АДРЕСА_1 .

Можлива наявність на вказаному носії інформації щодо вчиненого кримінального правопорушення підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.04.2025; протоколом про результати проведення спостереження за річчю від 10.04.2025; протоколом про результати проведення спостереження за особою від 23.09.2025; протоколом про результати проведення аудіо-, відеоконтроль особи від 23.09.2025.

Доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт не спростовують висновків про те, що вилучений мобільний телефон є доказом у кримінальному провадженні.

Тому, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на мобільний телефон iPhone чорного кольору із номером НОМЕР_1 на лотку для сім - картки може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів.

2.3. Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Частиною 4 статті 173 КПК визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Оскільки йдеться про речові докази, слідчий суддя вважає, що незастосування заборони користуватись, розпоряджатись майном призведе до втрати, знищення доказів.

Під час розгляду клопотання не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який у цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 .

Оскільки йдеться про вчинення тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування заборони володіння, користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000101 від 05.03.2024.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання детектива підлягає задоволенню.

Статтею 171 КПК передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя зазначає, що участь детектива під час розгляду клопотання про арешт майна не суперечить вимогам КПК України.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене 09.10.2025, за результатом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone чорного кольору із номером НОМЕР_1 на лотку для сім - картки, який належить ОСОБА_4 та знаходиться у сейф-пакеті 0062317.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1