Справа № 158/1166/25
Номер провадження 1-кс/167/1/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області заяви ОСОБА_4 про відвід всьому складу Ківерцівського районного суду Волинської області у кримінальному провадженні № 0001200 від 25 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України)

в с т а н о в и в :

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року матеріали заяв ОСОБА_4 про відвід всьому складу Ківерцівського районного суду Волинської області у кримінальному провадженні № 0001200 від 25 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України передано на розгляд до Рожищенського районного суду Волинської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2025 року вказані заяви передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заяви про відвід обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 не довіряє всьому складу Ківерцівському районному суду Волинської області, оскільки матеріали його справи передаються між суддями, що не дозволяє йому повністю ознайомитись зі справою. У зв`язку з цим просить передати матеріали справи до Волинського апеляційного суду або Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

В судовому засіданні ОСОБА_4 подані заяви підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 не відреагувала на зазначені ним порушення під час розгляду іншої справи за його участі. Вказав, що утримується під вартою безпідставно, а ухвала постановлена суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_7 , на його переконання, незаконна, оскільки суддя помилково взяв до уваги порушення ним домашнього арешту та неявку до суду без поважних причин. Пояснив, що повідомляв головуючому судді ОСОБА_7 про протиправні дії поліцейських, про те, що прокурор пише неправду та про некомпетентність захисника, однак це залишилося без реагування судді. Вказав, що всупереч безперервності судового розгляду його справу суд розглядав декілька разів по 5 7 хвилин. Просив передати його справу на розгляд до більш компетентного суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 самостійно писав та подавав заяви і вона не може заперечувати позицію клієнта, при вирішенні заяв покладалась на погляд суду.

Прокурор в судовому засіданні вказав на безпідставність поданих ОСОБА_4 заяв про відвід суддів Ківерцівського районного суду Волинської області, просив в їх задоволені відмовити. Зазначив, що суддя ОСОБА_6 розглядала зовсім інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 де постановлено вирок. Під час судового розгляду цього кримінального провадження суддею ОСОБА_7 було розглянуто заявлений захиснику ОСОБА_4 відвід і останньому було роз`яснено можливість самостійно укласти договір на надання правничої допомоги з захисником. Про будь-які неправомірні дії поліцейських ОСОБА_4 в судових засіданнях не повідомляв. Пояснив, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обґрунтовано було взято до уваги порушення ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, неодноразово зафіксовані працівниками поліції та неявки до суду без поважних причин. Вказав, що на його переконання, відводи обвинуваченого пов`язані лише з зміною запобіжного заходу і його незгодою з процесуальним рішенням. Зауважив, що під час розгляду цього кримінального провадження суддею ОСОБА_7 будь-яких порушень не допущено.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв/клопотань не подавав.

Заслухпвши учасників справи, дослідивши матеріали про відвід, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кожна особа має гарантоване право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним, безстороннім судом, створеним на підставі закону. Забезпечення об`єктивності та неупередженості суду є однією з ключових засад кримінального провадження, що прямо випливає з принципу верховенства права.

Суд вважає за необхідне наголосити увагу на тому, що вирішуючи питання про відвід, суд повинен встановити, чи вказані заявником дії можуть потягти сумніви в об`єктивності та неупередженості суду.

З метою дотримання указаної вище гарантії закон передбачає чіткий перелік підстав для відводу судді, який закріплено у ст. 75 та 76 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадження.

Так, ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи.

У справі «Білуха проти України», рішення від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Одночасно, Верховний Суд у своїй ухвалі від 14 липня 2020 року в справі №826/11409/17 також наголосив на тому, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Матеріали відводу всьому складу Ківерцівського районного суду Волинської області заявленого обвинуваченим ОСОБА_4 не містять жодних належних та допустимих доказів наявності обставин, які б викликали сумнів в неупередженості та унеможливлювали б винесення суддями Ківерцівського районного суду Волинської області, зокрема головуючим суддею, об`єктивного рішення у справі.

Висловлені в судому засідання пояснення ОСОБА_4 більшою мірою зводяться до неправомірності, на його думку, постановлення суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_7 судового рішення про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

З даної обставини суд зазначає, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні відводу всьому складу Ківерцівського районного суду Волинської області заявленому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001200 від 25 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, необхідно відмовити.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяв ОСОБА_4 про відвід всьому складу Ківерцівського районного суду Волинської області у кримінальному провадженні № 0001200 від 25 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1