У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2025, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Станово Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2025, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб. На переконання сторони обвинувачення, зібрані органом досудового розслідування фактичні дані свідчать, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити запобігання вищезазначеним ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні. Зазначив, що підозрюваний і до мобілізації, і після керував діяльністю злочинної групи, створив її та залучав до неї інших осіб, злочинну діяльність яких задокументовано у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Крім того, щодо підозрюваного наразі перебувають на розгляді в суді ще два кримінальних провадження. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зазначив, що воно не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки у клопотанні викладені обставини, які не підтверджені матеріалами клопотання. Вказав, що у матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи негласних слідчих (розшукових) дій за участю підозрюваного. З 15.09.2025 підозрюваний мобілізований та проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. Має на утриманні трьох своїх дітей та одну прийомну дитину, має дружину, яка займається підприємницькою діяльністю, тобто його сім`я має офіційні доходи та зможе внести за нього заставу. Звернув увагу на те, що підозрюваний раніше не судимий, оскільки за відкритими відносно нього кримінальними провадженнями не було винесено остаточного рішення. Доказів наявності організованої групи, яка здійснює торгівлю наркотичними засобами, стороною обвинувачення не наведено, як і не наведено доказів керування підозрюваним злочинною групою та надання їй вказівок. Крім того у матеріалах клопотання відсутні докази того, що підозрюваний знайомий з іншими затриманими особами, адже на відео з його домоволодіння зафіксовано, що його відвідували приблизно 200 осіб, однак це не означає, що всі вони є членами організованої злочинної групи. Не дивлячись на те, що відносно підозрюваного перебувають на розгляді в суді ще два кримінальні провадження, запобіжні заходи відносно нього в них не обрані, що свідчить про його добропорядну процесуальну поведінку та відсутність намагань ухилятися. Додав, що стороною обвинувачення не наведено обґрунтованих підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з використанням електронного браслету.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зазначив, що проходить військову службу та бажає і надалі її продовжувати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.04.2025.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 як організатор, опрацював і узгодив із співучасниками групи план реалізації злочинних дій, визначив роль кожного її учасника та розподілив між ними обов`язки. Крім того, визначив для себе у здійсненні подальших злочинних дій наступні функції: загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи; розроблення плану вчинення злочинів, а за необхідності внесення до нього коректив; визначення та розподіл ролей між усіма учасниками організованої групи: встановлення та контроль за дотримання загальновизначених правил поведінки і конспірації в організованій групі; забезпечення всіх учасників організованої групи психотропною речовиною «метамфетамін», для її подальшого збуту; фінансування діяльності організованої групи; пошук потенційних покупців для збуту їм вказаної забороненої продукції; координація дії інших учасників групи під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; здійснення контролю за обліком збутих психотропних речовин; розподіл отриманих від вчинення протиправної діяльності грошових коштів між учасниками організованої групи.

25 жовтня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками яких незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчиненні повторно, організованою групою; організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

25 жовтня 2025 року о 09 год. 08 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Про обгрунтованість підозри, зокрема свідчать матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання про тримання під вартою.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким та тяжким, за вчинення яких підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може спонукати підозрюваного ухилятися від слідчого, прокурора, суду. При оцінці даного ризику, слідчим суддею взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Беручи до увагу тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, слідчий суддя констатує про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику впливу на свідків, експерта та спеціаліста підтверджується тим, що наразі жоден з свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, враховуючи визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, експертами у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Разом з тим, у ході досудового розслідування може виникнути потреба у проведенні судових ряду експертиз, що свідчить про наявність ризику впливу на експертів, спеціалістів, які будуть залучені до даного кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що на даному етапі досудового розслідування кримінального правопорушення підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на інших на даний час не встановлених осіб шляхом інформування та скеровування дій та показань осіб, які також причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, однак на даний час не допитані, а також підшукування осіб, що можуть надати вигідні для підозрюваного показання у даному кримінальному провадження.

Таким чином, слідчий суддя дійшов переконання, що слідчим та прокурором доведено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході розгляду клопотання та стосуються конкретних обставин, фактів, які можуть викликати сумнів у їх правдивості, наявність чи відсутність яких не може бути спростована на даному етапі кримінального провадження та виходять за межі поняття «обгрунтованої підозри». Аргументи захисника підозрюваного щодо відсутності конкретних доказів, які свідчать про заявлені стороною обвинувачення ризики зводяться до «відсутності наміру» та «бажання» підозрюваного вчиняти такі дії. Однак, слідчий суддя, оцінюючи наявність таких ризиків, повинен виходити з необхідності забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, всебічно оцінено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення у їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік підозрюваного, його стан здоров`я, матеріальний стан, його особу, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать тяжкість, характер та спосіб вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, кількість встановлених та доведених у ході розгляду клопотання ризиків.

Слідчий суддя в ракурсі встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є надмірним, потреба у застосуванні такого запобіжного заходу, на сьогодні, є дійсною, а застосування в цей час запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, є недоречним з огляду на те, що вони є непропорційними, та не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно нього слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, а саме до 23 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 09 год. 08 хв. 25 жовтня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 30 хв. 30 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1