ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 листопада 2025 року про арешт майна у кримінального провадження № 0001100, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro», версія IOS «18.6.2», серійний номер НОМЕР_1 , котрий було вилучено 18.10.2025 року під час особистого обшуку ОСОБА_7 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.11.2025 року вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні; відповідно до висновку експерта за № СЕ-19/104-25/42721-КТ від 18.11.2025 року, серед інформаційного наповнення вбудованої пам`яті мобільного телефону «Iphone 15 Pro» виявлені файли графічних та відео форматів; Інтернет-браузер «Safari Internet Browser» та збережені записи історії відвідування Інтернет ресурсів; програмний застосунок «WhatsApp», в котрому є збережені записи листування та файли в них; програмний застосунок «Telegram», інформаційне наповнення котрого заблоковано; програмний застосунок «Viber» та «Signal»; програмний застосунок «Threema», в котрому виявлені збережені записи, котрі можуть мати істотне значення для кримінального провадження, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане майно може містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження.

Зазначає, що визнання вказаного майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що станом на 25.11.2025 року не виконано ухвали суду щодо повернення вилученого майна.

Зазначає, що станом на 25.11.2025 року підстав для розгляду питання про накладення арешту та накладення арешту на телефон не існувало

Позиції учасників судового провадження.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0001100 від 09.10.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України.

06.10.2025 року ОСОБА_7 , спільно з іншими невстановленими особами, перебуваючи на території пункту розподілу військової частини НОМЕР_2 , поблизу АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, висловив командиру 3 штурмового батальйону НОМЕР_3 окремого штурмового полку в/ч НОМЕР_2 лейтенанту ОСОБА_8 пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 8 000 доларів США за надання можливості вивезення військовослужбовця ОСОБА_9 з військової частини НОМЕР_2 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 , який діяв під контролем співробітників 2 відділу 5 управління ДВКР СБ України, передав йому грошові кошти в сумі 8 000 доларів США за вчинення останнім дій, спрямованих на вивезення підлеглого йому військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 з території військової частини до АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.11.2025 року, вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro», сірого кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду вилучений мобільний телефон відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Враховуючи те, що вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують встановлених вище підстав для накладення арешту на вилучене майно, а тому до уваги не приймаються.

Слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучений мобільний телефон, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 листопада 2025 року про арешт майна у кримінального провадження № 0001100 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4