Справа № 338/883/25
Провадження № 11-кп/4808/76/26
Категорія ч. 5 ст. 407 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Богородчанського районного суду від 20.10.2025 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, старшого солдата, стрільця номер обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , відповідно до ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання - 28.05.2025 року.

В строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним для проходження військової служби під час мобілізації, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Перзидента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» ОСОБА_6 19.03.2022 був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до лав ЗСУ та направлений 1-м віддлом ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2022 старший солдат ОСОБА_6 призначений у цій військовій частині на посаду стрільця номера обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони 2 роти охорони 5 батальйону охорони.

Проходячи військову службу, 20.04.2023 ОСОБА_6 був госпіталізований до медичного закладу КНП «Сокальська районна лікарня» Сокальської міської ради Львівської області для проходження лікування з приводу загального захворювання.

24.04.2023 старший солдат ОСОБА_9 , будучи обізнаним із вимогами нормативно-правових актів, що стосуються проходження військової служби, у тому числі в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби з мотивів небажання переносити труднощі та виклики військової служби в умовах воєнного стану, за відсутності до того законних підстав, самовільно покинув згаданий медичний заклад, де проходив лікування і після того не з`являвся без поважних причин на службу та перебував поза розташуванням військової частини НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_6 до 28.05.2025 проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Підгір`я, Богородчанської територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

3. Доводи апеляційної скарги захисника.

3.1. Не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним, у зв`язку із суворістю призначеного покарання.

3.2. Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку фактично не сформулював обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а обмежився лише переказом обставин, викладених в обвинувальному акті, що ставить під сумнів висновок про доведеність вини обвинуваченого. Вказане порушення є безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

3.3. Призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі є надмірно суворим та не відповідає принципу індивідуалізації покарання.

3.4. Зазначає, що самовільне залишення частини відбулося під час лікування через конфлікт із керівництвом, а не з метою ухилення від служби. Перебування засудженого поза зоною бойових дій та відсутність переховування свідчать про відсутність реальної шкоди обороноздатності

3.5. Суд першої інстанції не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та має постійне місце проживання. Крім того, призначаючи покарання, суд проігнорував передбачені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання : щире каяття та активну співпрацю зі слідством.

3.6. Вважає, що згідно практики Верховного Суду є всі підстави для застосування ст.69 КК України та зменшення строку покарання.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги. Просили вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

4.2. Прокурор заперечив доводи апеляційної скарги з огляду на законність, обґрунтованість та належну вмотивованість вироку суду.

5. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

5.1. Згідно приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання, у зв`язку з його суворістю, тому апеляційний суд перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

Відповідно до норм визначених ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає цим вимогам.

5.2. Щодо покарання.

Суд першої інстанції належно обґрунтував та мотивував своє рішення щодо розміру призначеного покарання відповідно до положень ст. 50 та 65 КК України.

Злочин тяжкий (ст. 12 КК України), санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі, що є мінімальною межею, встановленою законом за цей злочин.

Призначаючи покарання, суд належно врахував як обставини вчинення злочину, так і дані про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, за обставин, які вказані у вироку суду, відповідає положенням ст. 50 та ст. 65 КК України і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин (не менше двох), а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування ст. 69 КК України у даному випадку є неможливим.

27.01.2023 набрав чинності Закон №2839-IX, яким внесено зміни до ст. 69 КК України. За змістом ч. 1 ст. 69 КК України положення цієї норми не можуть бути застосовані до осіб, які вчинили злочини, передбачені ст. 407 КК України.

Якщо злочин за ст. 407 КК України був вчинений після 27.01.2023, суди за законом позбавлені права застосовувати ст. 69 КК України для пом`якшення основного покарання.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене в період дії ч. 1 ст. 69 КК України у редакції Закону № 2839-ІХ, підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги та застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

6. Висновки.

Рішення суду першої інстанції відповідає всім вимогам законності, обгрунтованості, вмотивованості відповідно до приписів ст. 370 КПК України.

Із цих підстав апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду від 20.10.2025 щодо ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 407 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4