Провадження № 1-кс/643/372/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 27.12.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 27.12.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України та зобов`язання вчинити певні дії.

У обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що вказане кримінальне провадження відкрито за фактом неповернення ОСОБА_3 належного останньому та раніше вилученого під час обшуку майна не дивлячись на те, що існують ухвали слідчих суддів, якими орган досудового розслідування зобов`язаний повернути це майно ОСОБА_3 . Майно, яке й досі не повернуто заявнику, це відео карти. Мінімальна вартість однієї відео карти становить 27000 грн.

Таким чином факт спричинення ОСОБА_3 матеріальної шкоди є очевидним і останній звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим, проте слідчий постановою від 27.12.2025 відмовив у цьому, послався виключно на норми закону і не привів жодної обставини на підтвердження факту повернення заявнику його майна.

ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову як незаконну та зобов`язати слідчого повторно розглянути його клопотання про визнання потерпілим.

В суді ОСОБА_3 підтримав скаргу та звернув увагу, що надіслані слідчим ОСОБА_4 супровідний лист та оскаржувана постанова не містять необхідних елементів: електронного підпису, штрих коду, тощо. Крім того, у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні відомості про ОСОБА_4 як слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Від слідчого ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній заперечує проти задоволення скарги, а також матеріали кримінального провадження.

Вислухавши заявника, дослідивши подану останнім скаргу, а також надані слідчим ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження слідчий суддя встановив таке: кримінальне провадження № 0001280 є результатом об`єднання матеріалів досудового розслідування за фактом зловживання службовим становищем з боку дізнавача Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 (кримінальне провадження № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364 КК України) та за фактом невиконання дізнавачем Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 судового рішення (кримінальне провадження № 0001281 від 29.02.2024 за ч. 3 ст. 382 КК України).

Підставою для початку вказаних кримінальних проваджень послужили заяви ОСОБА_3 , в яких останній виклав обставини невиконання дізнавачем ОСОБА_5 ухвал слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 та Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2022, якими дізнавач СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 зобов`язана повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000017 від 15.04.2021 під час обшуку від 13.07.2021.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до теперішнього часу зазначене в цих ухвалах майно, яке має бути повернуто ОСОБА_3 , останньому не повернуто, його вартість не відшкодована, доказів зворотного слідчому судді не надано.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий, приводячи положення ст. 55 КПК України, ст. 23 ЦК України, розкриваючи поняття Моральної, фізичної та майнової шкоди робить висновок, що з наявних матеріалів кримінального провадження та наданих заявником не вбачається об`єктивних даних, які б вказували на спричинення моральної, фізичної, майнової шкоди ОСОБА_3 .

Проте з таким твердженням слідчий суддя погодитись не може, так як обставини, на які посилається ОСОБА_3 , не дають приводу казати про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що клопотання про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а навпаки свідчать про зворотне.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, у тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди чи доказів на її підтвердження.

Досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_3 зазначає, що належне йому та неповернуте дізнавачем майно є вартісним, разом з тим цей факт слідчим під час досудового розслідування та винесення оскаржуваної постанови не враховано. Заходів для встановлення місця перебування цього майна, його ідентифікації та дослідження на предмет вартості не застосовано, обставини, які стали причиною зникнення (знищення, пошкодження, спотворення, приховування) майна не встановлені.

З погляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, належним чином не вмотивованою, а відмову слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження не містять відомостей про доручення слідчому ОСОБА_4 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України (витяг з ЄРДР, постанова про включення до складу групи слідчих, тощо), отже й наявність у останнього повноважень на винесення оскаржуваної постанови від 27.12.2025 про відмову у визнанні потерпілим, проте це не має бути перешкодою для скасування цієї постанови з приведених вище підстав, що, насамперед, сприятиме захисту прав та інтересів заявника.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 27.12.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

Зобов`язати слідчого, якому доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, протягом 3-х днів з моменту отримання цієї ухвали розглянути питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 06.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1