Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9825/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/690/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

власника майна: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу власниці майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000132,-

встановила:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000132 задоволено.

Накладено арешт на речі та предмети, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone з ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ2 НОМЕР_2 з номером телефону: НОМЕР_3 ;

- ноутбук, а саме MacbookPro Model: А1989 з серійним номером C02Y72KJJHD2 з зарядним пристроєм;

- флеш накопичувач марки Goodram 64 GB;

- ноутбук марки DELL з наліпкою на якій міститься напис: DM68J-HYX2R-F4MY9-KXFFV-PCK73 з зарядним пристроєм;

- 5 аркушів паперу на яких містяться серед інших написів містяться написи від руки «Дєловський».

- грошові кошти 100 купюр номіналом 1000 гривень;

- грошові кошти 5 купюр номіналом 100 доларів США;

грошові кошти 34 купюри номіналом 500 гривень;

вилучені в ході проведення обшуку іншого володіння особи - офісного приміщення АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі власниця майна просить скасувати ухвалу слідчого судді та в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, вилученого під час обшуку відмовити.

Зазначає, що судом не враховано доводи сторони захисту про те, що майно належить спеціальному суб`єкту - діючому адвокату, а тому воно має особливий статус, оскільки у вилученій комп`ютерній техніці та мобільному телефоні зберігається конфіденційна інформація, яка становить адвокатську таємницю стосовно необмеженого кола осіб - клієнтів адвоката і тому може бути розкрита всупереч закону.

Посилається на те, що стосовно арешту вилучених грошових коштів, слідчим суддею не взято до уваги заперечення сторони захисту про те, що ухвалою про обшук було надано дозвіл на вилучення лише грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Зазначає, шо відповідно до ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук можна говорити лише про грошові кошти у валюті, які нібито передавав ОСОБА_6 ОСОБА_11 05.02.2025р. Але, якщо ці кошти передавались, то перед їх врученням ОСОБА_11 під протокол мало відбутися фіксування купюр за їх номерами та номіналом. І лише ці грошові кошти мали вилучатись за ухвалою як кошти, отримані злочинним шляхом, оскільки тільки вони підпадають під такий визначений слідчим суддею критерій.

Під час обшуку 29.08.2025р. (через шість місяців після вручення грошей) на робочому місці адвоката ОСОБА_6 не було виявлено купюр, що ідентифіковані за номерами і номіналом як передані у лютому місяці, що підтверджується протоколом обшуку, у якому описані як вилучені лише п`ять купюр по 100 доларів США без зазначення їх номерів.

Вважає, що ці кошти не стосуються вручених 05.02.2025р., а тому, на думку апелянта, вони є особистими грошовими коштами ОСОБА_6 , і не можуть бути вилученими як кошти, отримані злочинним шляхом.

Вважає, що це стосується і вилучених під час обшуку 100 тис. гривень. Ці кошти адвокат ОСОБА_6 отримала 26.08.2025р. за договором про надання правової допомоги, укладеним 14 серпня 2024р. з клієнтом ОСОБА_12 .. Згідно з актом наданих послуг до цього договору від 26.08.2025р. ОСОБА_6 , як адвокат отримала від свого клієнта ОСОБА_12 гонорар в сумі 150 тис. грн..

На думку апелянта, ці кошти також не підпадають під критерій грошей, отриманих злочинним шляхом, оскільки ніяким чином не стосуються епізоду співпраці адвоката ОСОБА_6 з клієнтом ОСОБА_11 .

Зазначає, що слідчий суддя не забезпечив гарантій нерозголошення адвокатської таємниці, що міститься як в письмових документах, так і на електронних технічних засобах, які використовує адвокат у своїй роботі щодо інших клієнтів, не обмеживши свій дозвіл лише відомостями, що стосуються заявника ОСОБА_13 ..

Вважає обставини, на підставі яких надано дозвіл на проведення обшуку, викладені в ухвалі, мають вкрай загальний характер, не містять жодного конкретного епізоду протиправної діяльності, не стосуються інших осіб, крім особи, залученої до конфіденційного співробітництва - ОСОБА_13 , який за фабулою справи звернувся до адвоката лише 18.12.2024р. і усі його контакти з ОСОБА_6 з цього часу проводились під контролем правоохоронних органів в межах проведення негласних слідчих розшукових дій.

Також вважає, що обшук у приміщенні, де знаходиться робоче місце адвоката ОСОБА_6 взагалі проведено без відповідного судового дозволу, а отже, - незаконно. Тому вилучення предметів та документів у підозрюваної також проведено безпідставно, а, отже незаконно, у зв`язку з чим на вилучене у такій спосіб майно не може бути накладений арешт.

Заслухавши доповідача, пояснення власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вилучені в ході проведення обшуку в ході проведення обшуку іншого володіння особи офісного приміщення № 34 за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності, було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки iPhone з IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 з номером телефону: НОМЕР_3 ; - ноутбук, а саме MacbookPro Model: A1989 з серійним номером C02Y72KJJHD2 з зарядним пристроєм; - флеш накопичувач марки Goodram 64 GB; - ноутбук марки DELL з наліпкою на якій міститься напис: DM68J-HYX2R-F4MY9-KXFFV-PCK73 з зарядним пристроєм; - 5 аркушів паперу на яких містяться серед інших написів містяться написи від руки «Дєловський»; - грошові кошти - 100 купюр номіналом 1000 гривень; - грошові кошти - 5 купюр номіналом 100 доларів США; - грошові кошти - 34 купюри номіналом 500 гривень; 29.08.2025 року є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, є наявні підстави для накладення арешту на майно. З метою встановлення істини у кримінальному провадженні, та запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вказане майно, слідчий суддя виходив з того, що матеріалами провадження підтверджено, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, передачі або відчуження.

Однак колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000132 від 27.09.202024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 та ст.336 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/9020/25 від 15.08.2025 надано дозвіл на проведення обшуку іншого володіння особи офісного приміщення АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності з метою відшукання та виявлення засобів мобільного зв`язку,SIM карток операторів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки (ПЕОМ, нетбуки, ноутбуки, планшети), на якій можуть міститися фактичні дані про обставини вчинення кримінальних правопорушень, документів, фото- аудіо-, відеофайли і записи, які містять інформацію про зазначену злочинну діяльність, грошових коштів здобутих злочинним шляхом( а.п.6-9).

Відповідно до протоколу обшуку від 29.08.2025 року офісного приміщення № 34 за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності вилучено предмети та речі, які зазначені в клопотанні слідчого (а.с.10-14).

Відповідно до ст.98 КПК України речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах провадження наявна постанова старшого слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_14 від 29.08.2025 року про визнання речовими доказами предметів та коштів, вилучених у офісному приміщенні № 34 за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності (а.с.17-18).

Разом з тим, не можна погодитись з висновком суду щодо наявності правових підстав для накладення арешту на майно, вилучене 29.08.2025 року в ході обшуку офісного приміщення № 34 за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності , а саме грошових коштів в національній валюті України гривні: 100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/9020/25 від 15.08.2025 про надання дозволу на проведення обшуку, в якій зазначено, що 09.01.2025р під час зустрічі ОСОБА_15 із ОСОБА_6 , остання висунула вимогу у наданні їй 8000 (восьми тисяч) доларів США.

Згідно протоколу огляду, та вручення грошових коштів від 05.02.2025р. ОСОБА_11 видано для проведення негласної слідчої дії кошти в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США(а.с.41-44), які згідно змісту протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо-, відеоконтролю особи від 05.02.2025р. ОСОБА_11 передано ОСОБА_6 (а.с.79-81).

Разом з тим, в матеріалах провадження наявна копія договору про надання правової допомоги від 14.08.2024р укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (а.с.121-124). Згідно копії акту наданих послух до вищезазначеного договору ОСОБА_12 надав ОСОБА_6 за адвокатські послуги 150 000 (сто п`ятдесят тисяч гривень).

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила ОСОБА_6 та не були спростовані прокурором.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не доведено того факту, що грошові кошти в національній валюті України гривні: 100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень, які вилучені під час обшуку 29.08.2025 року офісного приміщення № 34 за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності відповідають вимогам зазначених в ст.98 КПК України.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

На переконання апеляційного суду прокурором не доведено що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання як накладення арешту на майно, а саме грошові кошти в національній валюті України гривні: 100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень у права і свободи ОСОБА_6 , а в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили, що кошти набуті кримінально-протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором в повній мірі не надано достатніх і належних доказів на підтвердження тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а саме грошових коштів в національній валюті України гривні: 100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99. п.п. 49-62. від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронгта Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series А № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А № 98).

Разом з тим колегія суддів визнає безпідставним посилання апелянта на те, що обшук у приміщенні, де знаходиться робоче місце адвоката ОСОБА_6 взагалі проведено без відповідного судового дозволу, а отже, - незаконно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.08.2025, слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку іншого володіння особи офісного приміщення АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , яке фактично використовує ОСОБА_6 для здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до копії договору суборенди нежитлового приміщення№02/02 від 01.04.2025 року укладений між ФОП ОСОБА_16 (орендар) та ОСОБА_6 (суборендар), останній надано у тимчасове володіння та користування за плату не житлове приміщення №02/02 (для ведення підприємницької діяльності), яке розташоване по АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу обшуку від 29.08.2025 року, обшук проводився за адресою: АДРЕСА_3 в ТЦ «Premier Hall», за місцем підприємницької діяльності саме ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_6 зауважень щодо невірного зазначення офісного приміщення де проводився обшук не зазначала.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що на вилученому мобільному телефоні та комп`ютері може міститися інформація, яка становить адвокатську таємницю, що може призвести до її розголошення.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті.

Під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.08.2025, слідчим суддею зазначено перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії. Крім того з протоколу обшуку від 29.08.2025 року вбачається, що обшук проведений за участі представника Ради адвокатів адвоката ОСОБА_17 .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги власниці майна ОСОБА_6 знайшли часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2025 року в частині накладення арешту на грошові кошти в національній валюті України гривні, а саме:100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень, які вилучено 29.08.2025 року в ході обшуку іншого володіння особи офісного приміщення № 34 за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 53, підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали в цій частині, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт грошових коштів в національній валюті України гривні.

В решті ухвала є законною та обґрунтованою, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу власниці майна ОСОБА_6 - задовольнити частково

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000132 в частині арешту грошових коштів в національній валюті України гривні скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 про арешт грошових коштів в національній валюті України гривні: 100 купюр номіналом 1000 гривень та 34 купюри номіналом 500 гривень.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: