Справа № 307/1422/21
Провадження № 1-кп/307/176/24
26 вересня 2025 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_6 , якого призначено для здійснення його захисту Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в зв`язку з тим, що ним на даний час самостійно забезпечено собі іншого захисника.
Прокурор в судовому засіданні повідомив , що обвинувачений має право на заміну захисника та просив спочатку вирішити питання щодо встановлення причин неявки свідків захисту в судове засідання.
Представник потерпілого, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого. Пояснив, що захисник ОСОБА_6 , забезпечений обвинуваченому для здійснення його захисту Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги на виконання ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.06.2025. При цьому зауважив, що інший захисник в судове засідання не забезпечний, а тому просив спочатку вирішити питання щодо встановлення причин неявки свідків захисту в судове засідання та в подальшому вирішити клопотання обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_6 не заперечив щодо прийняття відмови від захисника та заміну іншого захисника. Разом з цим, відмовився здійснювати повноваження захисника та вирішувати питання щодо встановлення причин неявки свідків захисту, до вирішення заявленого обвинуваченим клопотання.
Вислухавши думку прокурора, представника потерпілого та захисника, щодо заявленого обвинуваченим клопотання про відмову від захисника, суд дійшов наступного висновку.
Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст. 59, 63, 129 Конституції України й чинного кримінально-процесуального законодавства є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.
Відповідно до ч.2 ст.49 КПК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.
У вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.06.2025 Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено захисника, адвоката ОСОБА_6 для надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснення захисту, у межах процесуальних прав та обов`язків, визначених ст.46, 47 КПК України (т.4. а.с.4).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
В правовому висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к, суд константував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.
ККС ВС в ухвалі від 18.09.2018 у справі № 1-9/11 вказав про те, що суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.
Відповідно до п.п.2 ,6 ч.2 ст.24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі: неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; неналежного надання безоплатної вторинної правової допомоги працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тощо.
Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.
Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 № 386/5.
Під час судового засідання обвинуваченим не наведено обставин неналежного виконання захисником покладених на нього обов`язків. Єдиною підставою для відмови від захисника ОСОБА_6 , обвинуваченим зазначено самостійне залучення ним іншого захисника. При цьому обвинувачений не навів вагомих причин неявки цього захисника в судове засідання, в якому він заявив клопотання про відмову від призначеного йому для здійснення захисту захисником ОСОБА_6 ..
Суд зауважує, що форма та місце надання правової допомоги законодавчо не визначена, а може визначатися лише за погодженням обвинуваченого та адвоката. Разом з тим, навіть за відсутності такого погодження не буде підстав вважати, що захисник обвинуваченого неналежно надає безоплатну вторинну правову допомогу.
Доводи обвинуваченого зводяться лише до задоволення особистих бажань та переконань і не можуть покладатися судом в основу мотивів заявленого клопотання.
Оцінюючи мотиви заявленого клопотання суд вважає що дії обвинуваченого обумовлені не відсутністю ефективного захисту, а намаганням затягнути розгляд справи та розцінює таку поведінку, як зловживання своїми процесуальними правами, в тому числі правом на захист.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника.
Разом з цим обвинуваченому слід роз`яснити, що відмова у задоволенні вказаного клопотання не позбавляє його права заявляти аналогічне клопотання або клопотання про заміну захисника за інших обставин та умов явки такого захисника в судове засідання.
Керуючись ст. ст. 49, 54, 369, 371, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника ОСОБА_6 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1