№1-кс/755/345/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання слідчих Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розпочати досудове розслідування за викладеними фактами у кримінальному провадженні № 0000475,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про зобов`язання слідчих Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розпочати досудове розслідування за викладеними фактами у кримінальному провадженні № 0000475.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та визначено суб`єктів оскарження рішень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Законодавець передбачив вичерпний перелік випадків, які утворюють процесуальні підстави, відповідно до норм ст. 303 КПК України, для звернення з певною скаргою і передбачив можливість оскарження не будь-якого рішення чи будь-якої бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, а лише певних їх видів, перелік яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 304 КПК України та обставини, викладені у скарзі, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для відкриття провадження, оскільки вимоги ОСОБА_2 виходять за межі ст. 303 КПК України та підлягають вирішенню в іншому порядку.

Враховуючи положення статей 303, 304 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про зобов`язання слідчих Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розпочати досудове розслідування за викладеними фактами у кримінальному провадженні № 0000475.

Керуючись ст. ст. 26, 303, 304, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про зобов`язання слідчих Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розпочати досудове розслідування за викладеними фактами у кримінальному провадженні № 0000475 - відмовити.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: