Справа № 727/1543/25
Провадження № 1-кп/727/202/25
У Х В А Л А
26 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників судового кримінального провадження:
представника потерпілих, адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 і в його інтересах захисника ОСОБА_10 (в режимі відеоконферензв`язку)
обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисників ОСОБА_12 в режимі відеоконферензв`язку)
обвинуваченої ОСОБА_13 та в її інтересах захисника ОСОБА_14
Заява обґрунтована тим, що на підтвердження повноважень прокурор ОСОБА_16 представив суду постанову про зміну групи прокурорів від 02.09.2025 року, згідно з якою прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_17 із групи прокурорів виключений а прокурор ОСОБА_16 до групи прокурорів включений. Вказує, що в тексті постанови позначено, що зміна групи прокурорів здійснена задля забезпечення «ефективного» підтримання державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні. Вважає, що прокурор підлягає відводу через необґрунтованість постанови про зміну групи прокурорів, а також його не готовність до підтримання державного обвинувачення у даному провадженні без ознайомлення із самими матеріалами кримінального провадження. Просить, відвести прокурора ОСОБА_3 від участі в розгляді судовому засіданні вищенаведеного кримінального провадження.
Представник потерпілих, адвокат ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 та відповідно потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні заяви про відвід прокурора захиснику в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_11 та в його інтересах захисників ОСОБА_12 (в режимі відеоконферензв`язку) підтримали заяву про відвід прокурора.
Обвинувачена ОСОБА_13 та в її інтересах захисника ОСОБА_14 (в режимі відеоконферензв`язку) висловили думку щодо заяви про відвід прокурора на розсуд суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд зважає на наступне.
Під час судового засідання після оголошення про заміну прокурора ОСОБА_18 на прокурора ОСОБА_3 на підставі постанови Чернівецької обласної прокуратури від 02.09.2025 року, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заявив клопотання про надання часу для підготовки заяви про відвід прокурору та таку заяву скерував до суду 05.09.2025 р.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Окрім того, ч. 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Положення ст. 77 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні.
Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на яку посилається потерпіла та її представник в обґрунтування заяви про відвід, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Частиною другою ст. 19 Конституції України, встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя.
До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження. Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Статтею 3 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.
Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.
Так, у відповідності до ст. 36 КПК України, прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності та здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, погоджувати клопотання слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання, а також повідомляти особі про підозру (п. 9, п. 10 ч. 2). Відтак, наведені у заяві дії прокурорів корелюються з приписами КПК України щодо їх повноважень, а отже, виконання ними законодавчо визначених процесуальних обов`язків не може визнаватися упередженістю по відношенню до особи.
Натомість, позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.
Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язковість винесення керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, її відповідність вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, щодо підписання службовою особою, яка її прийняла, та долучення постанови до матеріалів кримінального провадження для підтвердження факту наявності повноважень.
Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).
З постанови від 02.09.2025 року про зміну групи прокурорів чітко вбачається, що вона винесена уповноваженою особою заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_26 ; ним же і підписана, в рамках визначеної даного кримінального провадження.
Особа яка подала заяву про відвід, повинна довести обставини, на які посилається.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Таким чином, наведені захисником в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 мотиви для відводу прокурора є суб`єктивною думкою, яка ґрунтується на припущеннях.
Суд вважає, що наявність жодної обставини, яка визначена положеннями КПК України, а також доказів на підтвердження об`єктивно існуючих обставин, які давали б підстави для висновку про неналежний рівень підготовки прокурора, не доведено, а тому заява про відвід прокурора ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає. Існування будь-яких інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу вказаного прокурора, судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 81 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1