Провадження № 1-кс/344/8140/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000620 від 26.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 26.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України.

Слідчим у клопотанні зазначено, що у невстановлений на даний час досудовим розслідування період, але не пізніше 24.09.2025 у ОСОБА_5 , у зв`язку з наявними борговими зобов`язаннями, виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_7 з корисливих мотивів з метою заволодіння наявними у останньої грошовими коштами.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 вирішила залучити до вчинення умисного вбивства свого малолітнього сина ОСОБА_8 , розуміючи що останній внаслідок свого малолітнього віку та залежності від останньої, не здатен у повній мірі усвідомлювати суспільну небезпечність вчиненого та наслідків, що можуть настати.

Так, 24.09.2025 ОСОБА_5 перебуваючи по місцю свого проживання в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_1 , в ході розмови повідомила своєму малолітньому сину ОСОБА_8 , 2012 р.н. про свої наміри позбавляючи життя потерпілу ОСОБА_7 .

Під час розмови ОСОБА_5 детально розподілила їх дії, а саме наказала малолітньому сину ОСОБА_8 , що він повинен за допомогою шнурка вчинити удушення потерпілої ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_5 мала намір заволодіти грошима потерпілої для погашення своїх боргових зобов`язань.

25.09.2025 близько 14 год 30 ОСОБА_9 , попередньо зателефонувавши до потерпілої ОСОБА_7 , та з`ясувавши, що остання перебуває по місцю проживання, спільно із сином ОСОБА_8 , прийшли до помешкання потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 під приводом забрати попраний одяг, який того ж дня у ранковий час ОСОБА_5 залишила у потерпілої.

Знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , користуючись довірливими відносинами з потерпілою ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_5 передала заздалегідь підготовлений шнурок, який принесла з собою, своєму малолітньому сину ОСОБА_8 та наказала останньому за допомогою шнурка задушити ОСОБА_7 .

Після чого в момент, коли ОСОБА_7 стояла спиною до ОСОБА_8 , останній накинув шнурок на шию потерпілої та почав її душити. Внаслідок чого, потерпіла впала на підлогу.

Не даючи можливості ОСОБА_7 підвестися на ноги, ОСОБА_8 продовжував душити потерпілу. У цей час, ОСОБА_5 принесла із кухні ніж та наказала ОСОБА_8 нанести удари в область рук та голови ОСОБА_7 . На виконання вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 наніс серію ударів в область рук та голови потерпілої.

У цей же час, ОСОБА_5 відшукала у кімнаті квартири грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 12 000 гривень, та в коридорі з гаманця викрала ще 1000 гривень, які належали потерпілій, які в подальшому забрала із собою та розпорядилась на власний розсуд.

Після вчиненого, ОСОБА_5 , переконавшись що потерпіла ОСОБА_7 не подає ознак життя, разом із сином ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину, зачинивши за собою двері ключем.

Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала у результаті механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок стиснення шиї мотузкою.

27 вересня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Зеленодольськ, Дніпропетровської області, проживаючій АДРЕСА_1 , українці, громадянці України, одруженій, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України.

29 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

25 листопада 2025 закінчується двохмісячний строк запобіжного заходу, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно завершити проведення призначених експертиз, а саме: судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваної ОСОБА_5 , огляд експертом якої відбувся 06.11.2025, амбулаторної психолого-психіатричноїекспертизи ОСОБА_8 , огляд експертами якоговідбувся 29.11.2025, медико-криміналістичної експертизи та ряду молекулярно-генетичних експертиз. Після завершення експертиз, необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів, які матимуть важливе значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення, а виконання вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу.

Проведення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Обставинами, які перешкоджали провести зазначені судові експертизи раніше є те, що речові докази та матеріали кримінального провадження у даному кримінальному провадженні надсилаються на проведення різного роду судових експертиз почергово, що унеможливлює їх проведення у двохмісячний термін досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу ОСОБА_10 ,у вигляді тримання під вартою немає, встановлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти то п`ятнадцяти років або ж довічного позбавлення та вона усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді;

- п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

- п. 3 - незаконно впливати на ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, так як вони є родичами, шляхом погроз, змушувати його змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_11 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрювана та її захисник не заперечили проти задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

27 вересня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Зеленодольськ, Дніпропетровської області, проживаючій АДРЕСА_1 , українці, громадянці України, одруженій, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України.

29 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом, ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

24.11.2025 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженню №0000620 від 26.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України, до шести місяців, а саме до 28 березня 2026 року.

25 листопада 2025 закінчується двохмісячний строк запобіжного заходу, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно завершити проведення призначених експертиз, а саме: судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , амбулаторної удово-психіатричної експертизи підозрюваної ОСОБА_5 , огляд експертом якої відбувся 06.11.2025, амбулаторної психолого-психіатричноїекспертизи ОСОБА_8 , огляд експертами якого відбувся 29.11.2025, медико-криміналістичної експертизи та ряду молекулярно-генетичних експертиз. Після завершення експертиз, необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів, які матимуть важливе значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення, а виконання вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу.

Кримінальне правопорушення, передбачене п.6 ч.2 ст.115 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 , до інкримінованого йому злочину.

В той же час 25.11.2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких вона підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти то п`ятнадцяти років або ж довічного позбавлення волі, і вона усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді;

- п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрювана, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

- п. 3 - незаконно впливати на ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, так як вони є родичами, шляхом погроз, змушувати його змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_11 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує всі вище перелічені обставини, а також відношення самого підозрюваного до інкримінованих їй дій, її вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Отже, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 21 січня 2026 року включно.

Керуючись ст.ст.29,55,62,63,129 Конституції України, ст.ст. 176-178,183,193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 січня 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст складено та підписано 27.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_14