11.12.25
Справа № 635/7626/25
Провадження по справі №1-кс/635/2180/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000269 від 01 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000269 від 01 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 01 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 серпня 2025 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 перебуваючи на території свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив по вулиці повз його подвір`я. В цей час, ОСОБА_3 вийшов за хвіртку домоволодіння та запросив ОСОБА_6 до себе додому для спільного розпивання спиртних напоїв, на що останній погодився, та пройшов на територію домоволодіння, де в подальшому на кухні вони почали розпивати спиртні напої.

Далі, того ж дня, приблизно о 14 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час спільного розпивання спиртних напоїв зі ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вийшов з приміщення кухні, з метою взяти невстановлений в ході досудового розслідування тупий предмет з обмеженою поверхнею контакту, який пристосований для нанесення тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_3 , повернувшись приблизно через 10 хвилин до приміщення кухні, діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення, бажаючи спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, підійшов до нього з правого боку, у той час, коли останній сидів на кріслі, та тримаючи в лівій руці невстановлений в ході досудового розслідування тупий предмет з обмеженою поверхнею контакту, наблизився до нього та зі значною силою наніс один удар вищевказаним невстановленим в ході досудового розслідування предметом в область голови з права. Від вказаного удару ОСОБА_6 впав на підлогу в кухні домоволодіння та лежав там до тих пір, поки йому на допомогу не прийшла його мати ОСОБА_7 та батько ОСОБА_8 , які в цей час проходили біля домоволодіння ОСОБА_3 та почули стогнання та голосні звуки свого сина.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження, у вигляді закритої тупої травми обличчя з наявністю перелому вилично - орбітального комплексу праворуч з забоєм м`яких тканин з синцями в параорбітальних ділянках праворуч і ліворуч, субкон?юктивальним крововиливом у праве око та крововиливом у слизову оболонку «верхньої складки верхньої щелепи порожнини рота з правого боку», що належить до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 3 тижні (більш як 21 день), відповідно до п.п. 2.2.1 в), 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року (надалі «Правил»); закритої тупої травми носу з наявністю перелому носових кісток з синцем «в ділянці кісток носа», що належить до категорії легкої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров?я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день), відповідно до п.п. 2.3.1. а), 2.3.3. «Правил» та синця «в ділянці правого плеча» що належить до категорії легкої тяжкості тілесним ушкодженням, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності та має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, відповідно до п.п. 2.3.2. б), 2.3.5.«Правил».

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 17 жовтня 2025 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, проходячи неподалік будинку № 3 по вул. 8-го Березня в м. Мерефа Харківського району Харківської області, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йшов по вказаній вулиці та вивозив садовою тачкою листя.

В цей час, коли ОСОБА_3 підійшов впритул до ОСОБА_9 , між ними почалась розмова, під час якої ОСОБА_3 безпідставно, не маючи на це жодних законних підстав, почав вимагати від ОСОБА_9 пред`явити документи, на що останній відмовив.

В подальшому, ОСОБА_3 будучи обуреним відмовою ОСОБА_9 , почав словесний конфлікт, в ході якого у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення, бажаючи спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження, підійшов до останнього та зі значною силою наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока ОСОБА_9 , спричинивши останньому синець у лівій навколоочній ділянці, який за ступенем тяжкості викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс ще близько 20 ударів ногами в ділянку тулуба останнього, завдавши при цьому ОСОБА_9 фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , спричинений синець у лівій навколоочній ділянці, який за ступенем тяжкості викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Умисні, протиправні дії, які були направлені на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , були припинені ОСОБА_10 , яка була поруч.

Крім того, ОСОБА_3 , 17 жовтня 2025 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи неподалік будинку № 3 по вул. 8-го Березня в м. Мерефа Харківського району Харківської області під час нанесення тілесних ушкоджень раніше незнайомому йому ОСОБА_9 , був помічений ОСОБА_10 , яка з метою припинення умисних, протиправних дій ОСОБА_3 підбігла до останніх та почала припиняти бійку, намагаючись його зупинити.

В подальшому, у ОСОБА_3 , будучи обуреним діями ОСОБА_10 , які направленні на припинення його протиправних дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення, бажаючи спричинити ОСОБА_10 , тілесні ушкодження, підійшов до останньої та завдав їй один удар кулаком правої руки в область лівого ока та відразу ще один удар кулаком правої руки в область щелепи, від якого ОСОБА_10 втратила рівновагу та впала на землю.

Після цього ОСОБА_3 , припинив свої злочинні дії та з місця скоєння злочину зник, залишивши ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на місці скоєного правопорушення.

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_3 , пов`язаних із нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , останній спричинено синці у лівій навколоочній ділянці, з розповсюдженням на ліву виличну ділянку та на внутрішній поверхні лівого стегна у середній третині та крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по умовній серединній лінії, які за ступенем тяжкості викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 17 жовтня 2025 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, проходячи біля дитячого майданчику, який розташований неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка розмовляла по мобільному телефону.

В цей час у ОСОБА_3 , виник раптовий злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння вказаним мобільним телефоном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Надалі, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів та з раптово виниклим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_11 поєднаним з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_11 , яка стояла біля лавки на дитячому майданчику та висунув останній вимогу віддати йому мобільний телефон, однак остання відмовилась виконувати його вказівки. В подальшому, ОСОБА_3 діючи рішуче, наблизився впритул до ОСОБА_11 та, скориставшись фактором несподіванки, зі значною силою наніс останній один удар кулаком лівої руки в область щелепи, від якого остання втратила рівновагу та впала на землю, чим спричинив останній тілесні ушкодження, у вигляді закритої щелепно-лицьової травми у вигляді перелому тіла нижньої щелепи (праворуч) на рівні 43, 44 зубів, не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою, у сукупності, відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п. 2.2.1.«а», «б», «в», 2.2.2., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) та розлитого синця у ділянці правого кута роту, що розповсюджується на ділянку підборіддя та на праву носо-губну складку, та садна на шкірі нижньої губи по умовній серединній лінії, синця на тильній поверхні правої кисті у ділянці проекції 3-ї п?ясної кістки, на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, які за ступенем тяжкості викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Далі, ОСОБА_3 , після нанесення удару, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, подолавши можливість ОСОБА_11 до вчинення можливого опору, так як остання знаходилась на землі, шляхом ривку вихопив з її руки мобільний телефон телефоном GOOGLE PIXEL 7 8/128gb, серійний номер НОМЕР_1 та imei НОМЕР_2 , з карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна», з номер телефону НОМЕР_3 , вартістю 10021,00 гривень, тим самим заподіявши потерпілій матеріальну шкоду.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 10021,00 гривень.

18 жовтня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до 15 грудня 2025 року включно без визначення розміру застави.

В ході досудового розслідування в одне провадження було об`єднано кримінальні провадження №0000269, №0000326, №0000327 та №0000937 та зареєстровано в ЄРДР під єдиним номером №0000269.

25 листопада 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_3 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема протоколом огляду місця події, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_12 , та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , висновком судово-товарознавчої експертизи №2762/25 від 17 жовтня 2025 року, висновками судово-медичних експертиз №09-1858/2025, 09-1779/2025, 09-1746/2025, 09-1907/2025, протоколом пред`явлення речей для впізнання з потерпілою ОСОБА_11 , протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України та іншими доказами в своїй сукупності.

В ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для складання обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.125, ч.4 ст.187 КК України.

08 грудня 2025 року згідно зі ст. 290 КПК України, старшим слідчим СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 відповідно до доручення процесуального керівника, прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , підозрюваному ОСОБА_3 , його захиснику ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , було повідомлено про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до них у трьох томах.

08 грудня 2025 року, потерпілому ОСОБА_9 та потерпілій ОСОБА_10 в порядку ст. 290 КПК України для ознайомлення були надані матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000269 від 01 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.125, ч.4 ст.187 КК України. Потерпілі з матеріалами кримінального провадження ознайомились в повному обсязі.

В подальшому 09 грудня 2025 року підозрюваному ОСОБА_3 , його захиснику ОСОБА_4 в порядку ст. 290 КПК України для ознайомлення були надані матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000269 від 01 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.125, ч.4 ст.187 КК України. Підозрюваний та його захисник почали ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але підозрюваний не забажав отримувати будь-які документи та знайомитись з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі.

Отже, на даний час досудове розслідування завершено, а матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту для ознайомлення.

На цей час для закінчення досудового розслідування необхідно виконати наступне: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На теперішній час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати. Так, ОСОБА_3 підозрюється у низці кримінальних правопорушень, серед яких у вчинені особливо тяжкого злочину проти власності, в період дії військового стану, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 відразу після вчинення особливо тяжкого злочину покинув місце його вчинення, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, але був викритий працівниками поліції.

Також, ОСОБА_3 не одружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують останнього від спроби втечі.

Крім того, достатніми є підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, тому може незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному правопорушенні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому буде відомо місце мешкання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що ОСОБА_3 не працює, не має законних джерел отримання заробітку та являється особою, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень. Крім цього слід зазначити, що ОСОБА_3 раніше був засудженим за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Крім цього на шлях виправлення не став та в період з 27 серпня 2025 року по 17 жовтня 2025 року вчинив чотири кримінальних правопорушення із застосуванням насильства.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особи підозрюваного, прокурор зазначає про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримав клопотання про продовження застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та привів обґрунтування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на необгрунтованість підозри.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , але не довше проведення підготовчого судового засідання з наступних підстав.

Відділом поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 01 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.4 ст.187 КК України.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_3 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

18 жовтня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15 грудня 2025 року включно, без визначення застави.

25 листопада 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України.

08 грудня 2025 року згідно зі ст. 290 КПК України, старшим слідчим СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 відповідно до доручення процесуального керівника, прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , підозрюваному ОСОБА_3 , його захиснику ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , було повідомлено про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до них, надано доступ до матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000269 від 01 вересня 2025 року в трьох томах.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується відомостями, які містяться у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31 серпня 2025 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 від 09 вересня 2025 року, постанові про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 17 листопада 2025 року, постанові про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 24 листопада 2025 року, висновку експерта №09-1858/2025 від 12 листопада 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 21 листопада 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 15 вересня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 15 вересня 2025 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 жовтня 2025 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_10 від 17 жовтня 2025 року, висновку експерта №09-1745/2025 від 21 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 17 жовтня 2025 року, висновку експерта №09-1779/2025 від 24 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 01 грудня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 21 жовтня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 24 жовтня 2025 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 жовтня 2025 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17 жовтня 2025 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 21 жовтня 2025 року, висновку експерта №09-1746/2025 від 20 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 01 грудня 2025 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 жовтня 2025 року, протоколі огляду місця події від 17 жовтня 2025 року, протоколі огляду місця події від 18 жовтня 2025 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17 жовтня 2025 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 18 жовтня 2025 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 03 листопада 2025 року, протоколі пред`явлення речей для впізнання від 03 листопада 2025 року, протоколі огляду речей від 03 листопада 2025 року, висновку експерта №09-1907/2025 від 19 листопада 2025 року, висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2762/25 від 17 жовтня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 17 жовтня 2025 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 08 листопада 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 17 жовтня 2025 року, висновку судово-психіатричного експерта №751 від 01 грудня 2025 року, висновку експерта №09-1747/2025 від 17 жовтня 2025 року.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Надані слідчому судді докази, не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та у їх сукупності є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України.

Положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Відтак, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України, за найтяжчий з яких законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, ОСОБА_3 неодружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які утримують останнього від спроби втечі.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_3 , у випадку направлення обвинувального акту щодо нього до суду та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_3 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

А тому, слідчий суддя погоджується здоводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілих та свідків, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно вплинути на потерпілих, свідків, які володіють інформацією про його незаконні дії. Він може застосовувати відносно них методи залякування, погроз, тощо, до безпосереднього допиту даних осіб в судовому засіданні, оскільки після ознайомлення підозрюваного з матеріалами кримінального провадження, йому стануть відомі показання потерпілих, свідків, їх особисті данні, з зазначенням місця проживання, контактних номерів телефону та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані показання, схиляючи їх надати неправдиві свідчення.

Крім того, достатніми є підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить те, що ОСОБА_3 на даний час не працює, не має стабільного джерела доходів, сталих соціальних зав`язків та являється особою, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень.

Також, враховуючи обставини вчинених злочинів ОСОБА_3 може продовжити злочинну діяльність й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про його соціальну небезпеку та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у слідчого судді наявні підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Ураховуючи наведене, у слідчого судді є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи, що на даний час досудове розслідування завершено і триває ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, слідчий суддя вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою визначити строком до 08 лютого 2026 року, але не довше проведення підготовчого судового засідання, таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 182, ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочину, тяжкості та характеру злочину, який поєднаний із застосуванням насильства, не визначає суму застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000269 від 01 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 08 лютого 2026 року включно, але не довше проведення підготовчого судового засідання, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 08 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1