Провадження № 1-кс/461/7400/25
УХВАЛА

05.12.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

04.12.2025 старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на зразки осипу ґрунту з дороги в місці ДТП, які поміщено у 2 паперові конверти.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 03.12.2025 приблизно о 20:00 год., на автодорозі «Львів-Шегині», у с. Бартатів Львівського району, відбулася ДТП (зіткнення ТЗ) за участю автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, автомобіля «Ravon R2», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та автомобіля «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У результаті ДТП водій ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

04.12.2025 під час проведення огляду місця ДТП з дороги було вилучено зразки осипу ґрунту та поміщено у 2 паперові конверти.

04.12.2025 слідчим прийнято рішення про визнання зразків осипу ґрунтуречовими доказами у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаних речових доказах могли зберегтись сліди злочину і в подальшому такі будуть залучені для проведення експертиз, необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення знищення та пошкодження слідів злочину, які виявлені на місці пригоди, шо в подальшому не дасть можливості провести ряд судових експертиз з метою встановлення всіх обставин події.

Також слідчий клопотання просить розглядати без його участі, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 03.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001261, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.12.2025, в ході огляду виявлені і описані, зокрема, зразки осипу ґрунту з дороги в місці ДТП, які поміщено у 2 паперові конверти.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 04.12.2025 зразки осипу ґрунту з дороги в місці ДТП, які поміщено у 2 паперові конверти, визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий просить накласти арешт на зразки осипу ґрунту з дороги в місці ДТП, які поміщено у 2 паперові конверти, що вилучені 03.12.2025 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий суддя вважає, що зразки осипу ґрунтуне є матеріальними об`єктами, які належать будь якій особі на праві власності, у зв`язку з чим у слідчого не має обов`язку повертати їх власнику після вилучення.

Крім того у клопотанні не доведені будь які ризики щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, оскільки, як вже зазначалося раніше - це майно не належить будь-кому як матеріальний об`єкт, у зв`язку із чим не має необхідності у позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном.

Крім того, визначення майна як об`єкта права містить ст.190 ЦК України. Так, майно - це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. В свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що зразки осипу ґрунту з дороги в місці ДТП, вилучені в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, не відповідають критерію тимчасово вилученого майна, вони не є майном ні в розумінні КПК України, ні в розумінні інших нормативних актів.

Ці зразки вилучені слідчим безпосередньо під час слідчої дії в порядку, визначеному КПК України, без втручання у право власності підозрюваного чи будь-якої іншої особи, зберігаються стороною обвинувачення як речові докази, у відповідності до Порядку зберігання речових доказів, тому слідчий суддя вважає за можливе збереження вилученого майна без накладення на нього арешту, оскільки підстав для його арешту немає.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчим не доведено та не обґрунтовано необхідність накладення арешту на зазначене майно, вище вказані зразки осипу ґрунту слідчим отримано в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, вони перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування, не являються власністю будь-яких осіб, що виключає ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів . У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складений 09.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_8