Справа № 932/5059/24
Провадження № 1-кс/932/1662/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність відповідної уповноваженої особи СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та зобов`язати її негайно повернути ОСОБА_4 , вилучене 25 травня 2024 року під час проведення обшуку працівниками Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня» майно, а саме санітарну книжку на ім`я ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 25 травня 2024 року під час проведення обшуку працівниками Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня», було вилучено належне ОСОБА_4 , майно, а саме санітарна книжка на ім`я ОСОБА_4 . Будь яких підстав для проведення слідчих дій, як і копію протоколу, згідно до якого була вилучена санітарна книжка надано не було. Як стало відомо, санітарна книжка знаходиться у відділі дізнання СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, Троїцька площа, 2 А. У зв`язку із тим, що станом на 06.06.2024 року зазначене майно власнику повернуте не було, адвокат ОСОБА_3 звернувся до СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, Троїцька площа, 2 А з заявою про повернення тимчасово вилученого майна. 10 червня 2024 року начальник відділу дізнання в усній формі повідомив про відмову у поверненні майна, будь яких письмових відповідей на заяву надано не було. Вважає таку бездіяльність відповідної уповноваженої особи відділу дізнання СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, незаконною. Станом на день звернення з відповідною скаргою, вилучене під час обшуку предмети та речі власнику повернуті не були.

В судове засіданні власник майна не з`явилася, повідомлена належним чином, адвокат ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути клопотання без участі заявника.

Представник СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до суду не з`явився, повідомлений належним чином

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка власника майна чи суб`єкта оскарження, не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Так, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство визначає правовий режим майна, яке було вилучено у власника чи законного володільця в ході досудового розслідування. Таке майно є тимчасово вилученим. При цьому не має значення, чи вилучалось майно на підставі ухвали слідчого судді, чи ні.

Отже, будь-яке майно, що вилучено під час проведення досудового розслідування, є тимчасово вилученим, і вирішення подальшої долі цього майна вирішується шляхом приєднання до матеріалів кримінального провадження, винесення постанови про визнання речовим доказом, і звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт такого майна.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області 25.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України.

25.05.2024 СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено огляд за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня», в ході якого було вилучено належне ОСОБА_4 , майно, а саме санітарна книжка на ім`я ОСОБА_4 .

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Слідчим суддею встановлено, що із відповідним клопотанням про арешт вилученого майна, сторона обвинувачення зверталась, про те арешт на зазначене майно накладено не було, а тому таке майно має бути негайно повернуто власнику.

Крім того, відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

В даному випадку такі вимоги Конвенції не дотримані, оскільки неповернення тимчасово вилученого майна його законному власнику (володільцю) становить втручання у право особи на мирне володіння майном.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , викладені у скарзі про повернення тимчасово вилученого майна, у повній мірі знайшли своє підтвердження, та у повній мірі доведені під час розгляду скарги та узгоджуються із наданими слідчому судді доказами.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що арешт на вилучене майно ухвалою слідчого судді не накладався, а тому зазначене в клопотанні майно має статус тимчасово вилученого, у зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене у домоволодінні за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня», майно, утримується органом досудового розслідування без належної на те правової підстави, а відтак право власності володільця вилученого майна є порушеним, тому зазначене майно підлягає негайному поверненню власнику (володільцю).

Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.

Відтак, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна належить задовольнити частково та з урахуванням викладеного слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350 від 25.05.2024 повернути ОСОБА_4 належне їй майно, яке було вилучене під час огляду за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня», а саме: санітарна книжка на ім`я ОСОБА_4 .

В частині вимоги скарги щодо визнання незаконної бездіяльність відповідної уповноваженої особи СД Дніпровського РУП ГУНП Дніпропетровській області, слід відмовити оскільки вона не ґрунтується на положеннях КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 307 КК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, діючими нормами КПК України не передбачено визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб як факту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 26, 167-69, 171, 303, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350 від 25.05.2024 повернути ОСОБА_4 , вилучене 25 травня 2024 року під час проведення огляду працівниками Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Староказацька, 43, в кафе «Домашня кухня» майно, а саме санітарну книжку на ім`я ОСОБА_4 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5