СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1819/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002639 від 22.08.2025, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, такого, що має на утримані неповнолітнього сина 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що має судимість:

-за вироком Ватутінського районного суду міста Києва від 16.09.1999 за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року), яким призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна;

-за вироком Ватутінського районного суду міста Києва від 23.02.2001 за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року), яким призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

-за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07.09.2004 за ч. 2 ст. 186 КК України, яким призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 20.09.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, яким з застосуванням ст. 70 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначене покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який у подальшому було продовжено. Зокрема, відповідно до Указу Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом України від 15.07.2025 № 4524-ІХ) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 строком на 90 діб, тобто до 05.11.2025.

ОСОБА_3 , маючи судимість за низкою вироків за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, знаючи про військову агресію збройних сил РФ проти України та впровадження на території України воєнного стану, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

21.08.2025 приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщені магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 87, звернув свою увагу на раніше не знайому йому громадянку ОСОБА_6 , у якої на спині був рюкзак чорного кольору, в зовнішній кишені якого знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_1 в чохлі червоного кольору. В цей час та місці у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел та таємне повторне протиправне заволодіння чужим майном - мобільним телефоном в чохлі червоного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_1 .

Реалізовуючи зазначений умисел, перебуваючи 21.08.2025 приблизно о 17 год. 20 хв. у приміщені магазину «Аврора» за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 87, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що в країні триває воєнний стан, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав рукою з зовнішньої кишені рюкзаку, що знаходився на спині потерпілої, та таємно викрав зазначений мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» Note 13 5G 8/256 GB ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 5611 гривень 73 копійки з сімкарткою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, разом з чохлом червоного кольору, який також матеріальної цінності для потерпілої не становить, що належать ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, направившись з викраденим майном у невідомому напрямку, тобто довів свій злочинний умисел до кінця, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитись викрадений майном на власний розсуд, та завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 5611 гривень 73 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що під час перебування у магазині він помітив у невідомої дівчини телефон, який виглядав з рюкзака, і вирішив його викрасти. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 непомітно витягнув той телефон, поклав до своєї кишені та поїхав з викраденим телефоном додому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд визнає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненими в умовах воєнного стану, повторно, ОСОБА_3 вчинив крадіжку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги дані про особу ОСОБА_3 , який має судимість за вчинення низки злочинів проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, маючи судимість за вчинення низки умисних злочинів проти власності, не відбув покарання у виді штрафу, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2023, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, оскільки його виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим. Відтак призначене судом покарання ОСОБА_3 повинен відбувати.

Оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2023 до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає йому покарання за сукупністю вироків і повністю приєднує до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому суд констатує, що згідно з довідкою Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 27.08.2025, ОСОБА_3 не відбув покарання у виді штрафу.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів і документів вирішується судом згідно зі ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинувачений належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 під час досудового розслідування та не обирати запобіжний захід до набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до положень ст. 72 КК України покарання у виді позбавлення волі та штрафу виконувати окремо.

Строк відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту фактичного затримання його у порядку виконання даного вироку.

Скасувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_3 згідно з ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28.08.2025.

Запобіжний захід до набрання даним вироком законної сили до ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) гривні 08 копійок за залучення експерта (висновок експерта від 25.08.2025 № 2118).

Речові докази:

-мобільний телефон «Xiaomi Redmi», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у володінні власника ОСОБА_6 ;

-СD-R диск з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7