У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002952 від 17.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002952 від 17.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 17.11.2025 було проведено невідкладений обшук за адресою АДРЕСА_1 , в нежитловому приміщенні, де було вилучено системні блоки у кількості 10 шт., які опломбовано наліпкою «Національна поліція України», монітори у кількості 19 штук, які опломбовані наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні мишки у кількості 17 шт., які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні клавіатури у кількості 17 штук, які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», принтер для чеків, який опломбовано наліпкою «Національна поліція України». З метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.

У судове засідання прокурор не прибув, від слідчого, який входить до групи слідчих, надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, повідомляє суд, що на час розгляду клопотання ухвалою слідчого судді проведений обшук легалізовано не було.

Відомості про власника вилученого під час обшуку майна слідчому судді не подані.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, суд дійшов до висновків про відсутність підстав для накладення арешту на майно, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є тимчасовий доступ до речей та документів.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що 17.11.2025 було проведено невідкладений обшук за адресою АДРЕСА_1 , в нежитловому приміщенні, де було вилучено системні блоки у кількості 10 шт., які опломбовано наліпкою «Національна поліція України», монітори у кількості 19 штук, які опломбовані наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні мишки у кількості 17 шт., які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні клавіатури у кількості 17 штук, які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», принтер для чеків, який опломбовано наліпкою «Національна поліція України».

Зазначене майно постановою слідчого визнано речовими доказами.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки слідчим суддею не було надано дозвіл на проведення обшуку (відомості про легалізацію вже проведеного обшуку слідчому судді на час розгляду клопотання прокурора подано не було), слідчий суддя доходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002952 від 17.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, а саме: системні блоки у кількості 10 шт., які опломбовано наліпкою «Національна поліція України», монітори у кількості 19 штук, які опломбовані наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні мишки у кількості 17 шт., які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», комп`ютерні клавіатури у кількості 17 штук, які поміщено до спеціального пакету та опломбовано наліпкою «Національна поліція України», принтер для чеків, який опломбовано наліпкою «Національна поліція України», - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1