"03" листопада 2025 р. Справа № 370/2682/25
Провадження № 1-кп/370/160/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року смт. Макарів

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Макарів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 від 05.02.2025 по обвинуваченню,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубово, Росія, громадянина України, українця, маючого середньо-технічну освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та

ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

ОСОБА_5 розуміючи, що на території України введено воєнний стан, вчинила злочин за наступних обставин.

26.11.2024 близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в цей час у останнього виник протиправний умисел, спрямований на крадіжку грошових коштів, які належать потерпілому ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що потерпілий спить, діючи умисно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном марки«BLU», який належить потерпілому ОСОБА_6 та не становить ніякої матеріальної цінності для нього, при цьому маючи дійсний намір на заволодіння грошовими коштами останнього.

В період часу з 26.11.2024 по 29.11.2024 ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок коштів потерпілого, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, використовуючи особистий кабінет потерпілого ОСОБА_6 у додатку «monobank», здійснив переказ грошових коштів 26.11.2024 о 19 год. 24 хв. у сумі 330 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_1 , 26.11.2024 о 19 год. 56 хв. у сумі 170 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_2 , 26.11.2024 о 21 год. 51 хв. у сумі 830 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 26.11.2024 о 23 год. 54 хв. у сумі 200 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 27.11.2024 о 00 год. 27 хв. у сумі 1000 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 27.11.2024 о 01 год. 29 хв. у сумі 600 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 27.11.2024 о 02 год. 22 хв. у сумі 500 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 27.11.2024 о 10 год. 11 хв. у сумі 1000 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 27.11.2024 о 11 год. 47 хв. у сумі 1000 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 28.11.2024 о 00 год. 42 хв. у сумі 750 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 , 29.11.2024 о 14 год. 17 хв. у сумі 130 гривень на банківський рахунок № НОМЕР_3 . Внаслідок вищевказаних дій з карткового рахунку за номером № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 відкритого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який належить потерпілому ОСОБА_6 , було здійснено несанкціоноване списання коштів на суму 6 510 гривень.

ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами потерпілого в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 6 510 гривень.

Крім того, 26.11.2024 близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_5 перебував спільно із ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. В цей часу ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, через мобільний Інтернет банкінг, які зберігаються на картковому рахунку № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 відкритого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який належить потрепілому ОСОБА_6

26.11.2024 близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи мобільний телефон потерпілого та володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, діючи умисно, посягаючи на право власності потерпілого ОСОБА_6 , самостійно, без дозволу останнього, маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_6 в автоматизованій інформаційній системі «monobank» АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який згідно зі

ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № НОМЕР_4 , відкритим в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», використовуючи обладнання потерпілого телефон марки «BLU», з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого та отримав таким чином несанкціонований доступ та контроль над картковим рахунком ОСОБА_6 за № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що призвело до незаконного втручання та отримання інформації про наявні грошові кошти на картковому рахунку потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні злочинів за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, що будучи знайомим та сусідом з ОСОБА_6 та перебуваючи у нього у гостях, отримавши доступ до його мобільного телефону та паролю, вирішив скористатись цим. Так, спочатку у нього вдома, де перебував декілька днів підряд у вечірній час, потім забравши телефон додому, взявши кредит за допомогою його телефону та перекинув з його банківської картки на свою банківську картку належні йому грошові кошти. Таке сталося кілька разів і аналогічним способом. Всього ним було викрадено у потерпілого 6510,00 грн. На даний момент всі грошові кошти у сумі 6 150,00 та нараховані відсотки потерпілому повернув, крім того відшкодував вартість телефону. Щиро розкаюється у вчиненому. Просив не позбавляти його волі, належні висновки для себе зробив, більше такого не вчинить. Також зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з цивільною дружиною ОСОБА_7 та їх неповнолітнім сином ОСОБА_8 , 2014 р.н., який має діагноз: вроджена вада розвитку головного мозку, ДЦП, який постійно потребує сторонньої допомоги.

Потерпілим подано суду заяву, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, позов не подавав.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачена повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченої та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, а також процесуальних рішень прийнятих в ході досудового розслідування.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, дійшов висновку, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останньою змісту обставин пред`явленого обвинувачення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване йому діяння доведене у повному обсязі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує його вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, правдиві показання про обставини вчинення злочинів, критичне засудження ним власних дій та поведінки в судовому засіданні, і вважає за необхідне призначити основне покарання обвинуваченій у межах санкцій ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі та ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, суд визначає остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи дані, які певним чином позитивно характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшують покарання, відшкодування завданої шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливість звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання за:

ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Макарівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції..

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1