КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5244/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюпідозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Варі, Берегівського району, Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09.08.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, підозрювана ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання, поруки чи домашній арешт.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною.

Апелянт вказує на те, що вона не вчиняла жодного злочину, не передавала жодних даних, не отримувала будь-яких коштів за протиправні дії, а матеріальна допомога, яку вона отримувала від уряду Угорщини, була призначена для підтримки дітей та мала гуманітарний характер. Органом досудового розслідування неправильно кваліфіковано отримання зазначених коштів як злочин, оскільки відсутні будь-які докази її умислу на пособництво чи співпрацю з державою-агресором.

Також апелянт зазначає, що під час подальшого тримання під вартою їй жодного разу не було забезпечено перекладача, який би міг пояснити суть підозри, зміст процесуальних документів та хід судових засідань. Вона не володіє українською мовою, є представником угорської (мадярської) діаспори Закарпаття, а тому не розуміла змісту документів, які змушена була підписувати і фактично не могла реалізувати право на захист. Адвокат у справі був відсутній, а перекладач, не міг забезпечити належне роз`яснення суті підозри.

Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно погодився з формальними доводами прокурора щодо наявності ризиків, не перевіривши фактичні обставини справи. Ризики, наведені стороною обвинувачення, є типовими формулюваннями, що дублюють зміст статті 177 КПК України та не підтверджені жодними доказами.

Апелянт також звертає увагу на те, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваної, а саме те що вона є вдовою, має чотирьох неповнолітніх дітей, проходила службу під час воєнного стану в лавах Збройних Сил України на посаді кухаря, виконуючи обов`язки сумлінно, хоча й не отримувала заробітної плати. При цьому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу було підготовлене формально, оскільки його зміст фактично дублює аналогічне клопотання щодо іншої особи - ОСОБА_10 , навіть без зміни прізвища та змісту ризиків, що свідчить про відсутність індивідуального підходу до оцінки обставин її справи.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваної, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваної ОСОБА_6 ,не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Доводи підозрюваного про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 28.01.2025 за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що кадровий співробітник угорської військової розвідки ОСОБА_12 здійснює заходи з метою ослаблення державної влади України та держави в цілому, створює умови для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України), збирає інформацію, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання Угорщиною та рф задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики для маніпулювання суспільними настроями населення України.

З метою забезпечення виконання конкретних завдань спрямованих на завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, ОСОБА_12 залучив за невстановлених обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.03.2021, до своєї протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишнього військовослужбовця Державної прикордонної служби України, з яким підтримував зв`язок під час особистих зустрічей на території Угорщини, за допомогою мобільного застосунку «Whatsapp», а також мобільного застосунку «Aqua Mail».

З того часу у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на надання за матеріальну винагороду допомоги вказаному представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

Кім того, 14.02.2022, ОСОБА_12 , перебуваючи у будівлі Міграційної служби Угорщини, на території Угорщини, точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, передав громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон для підтримання подальшого спілкування з ним.

В подальшому, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, але після початку повномасштабного вторгнення рф до України та після введення в Україні правового режиму воєнного стану, який триває досі, ОСОБА_12 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_6 та повідомив останній, що мобільний телефон, який він їй передав 14.02.2022, спеціально налаштований для конспіративного зв`язку між ними та обміну інформацією для проведення підривної діяльності проти України за грошову винагороду.

З того часу у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на надання за грошову винагороду допомоги представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

Одразу після цього, ОСОБА_12 відпрацював ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин перше завдання, яке полягало у зборі інформації про перебування іноземних гелікоптерів та літаків на території Закарпатської області.

Після отримання завдання від ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, здійснювала збір вказаної інформації за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та періодично, з використанням наданого їй ОСОБА_13 мобільного телефону, надавала останньому інформацію про перебування іноземних гелікоптерів та літаків на території Закарпатської області.

У свою чергу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_12 розпочав відпрацьовувати ОСОБА_11 завдання, перше з яких полягало у здійсненні збирання та передачі ОСОБА_14 даних про втрати Зброних Сил України у ході відсічі збройної агресії рф.

З метою виконання поставленого ОСОБА_13 завдання, ОСОБА_11 усвідомлюючи, що він виконує завдання співробітника іноземної спецслужби на шкоду Україні, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час залучив у невстановлений спосіб громадянку України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не була обізнана у злочинній діяльності останнього, та у період з 27.09.2024 по 16.12.2024 надавала ОСОБА_11 інформацію про загиблих та поранених осіб з числа ЗС України з використанням мобільного застосунку «Viber».

Продовжуючи свою протиправну діяльність проти України, у січні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 відпрацював ОСОБА_11 за невстановлених обставин завдання, що полягало у зборі інформації для відповідей на наступні питання, а саме:

1. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо миротворці прибудуть на Закарпаття?

2. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо угорські миротворці прибудуть на Закарпаття?

3. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо на Закарпаття прибудуть військові НАТО?

4. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо на Закарпаття прибудуть угорські військові НАТО?

5. Як відреагували б цивільні особи, які проживають в Закарпатті, якщо б на Закарпаття прибули б миротворці або військові НАТО?

6. Як відреагували б цивільні особи, які проживають в Закарпатті, якщо б на Закарпаття прибули б угорські миротворці або угорські військові НАТО?

7. Яке військове спорядження або можливо озброєння можна придбати на чорному ринку в Закарпатті?

8. Яка наразі ситуація з міграцією угорського населення в Закарпатті?

9. Які сили наразі розташовані в казармах, які ти бачиш в Закарпатті? Там тільки охорона чи більші сили?

10. Щось про об`єднання або переміщення поліцейських сил. Яке наразі комплектування або кількість?

11. Будівництво великих об`єктів, не тільки військових, будівництво мостів, тунелів.

Після цього, 30.01.2025 ОСОБА_12 з використанням мобільного застосунку «Whatsapp» з ідентифікатором НОМЕР_1 відпрацював ОСОБА_11 завдання, яке полягало у необхідності зафіксувати у ІНФОРМАЦІЯ_5 місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_6 і позначені точки на карті орієнтовного місцезнаходження даного комплексу.

В подальшому, 28.02.2025 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи на території Угорщини, провели зустріч у закладі громадського харчування «Каліко», що знаходиться за адресою: Угорщина, м. Дебрецен, пл. Бем, 15. В ході зустрічі ОСОБА_12 передав ОСОБА_11 два конверти з грошовими коштами в якості винагороди за надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України. Крім того, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_11 , що один конверт, в якому знаходилось 1000 Євро, ОСОБА_11 повинен передати під час наступної зустрічі.

Також ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_11 , що передасть йому під час наступної зустрічі спеціально налаштований мобільний телефон для підтримання подальшого конспіративного зв`язку та отримання від нього необхідної інформації.

Наступного дня, 01.03.2025 у період з 10 год. 07 хв. по 10 год. 16 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи на околицях села Мужієво, Берегівського району, Закарпатської області, зустрівся з громадянкою України ОСОБА_6 та передав останній один з двох конвертів, в якому знаходилось 1000 Євро, які він отримав 28.02.2025 від ОСОБА_16 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вступили у попередню змову, з метою здійснення умисних дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, яке полягало у допомозі представнику іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України, на виконання спільного злочинного умислу.

В подальшому, ОСОБА_11 , після здійснення збору інформації на виконання завдання ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що він продовжує вчиняти умисні дії, спрямовані на допомогу представнику іноземної держави на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, відзвітував 13.03.2025 абоненту « ОСОБА_17 » з ідентифікатором НОМЕР_1 з використанням мобільного застосунку «Whatsapp», що у ІНФОРМАЦІЯ_7 та повідомив додатково, що на виконання завдання, яке полягало у наданні відповідей на 11 січневих запитань, він отримав інформацію, що на даний момент 1440 людей несуть службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 і приблизно 360 вакансій. Крім того, з метою дотримання заходів конспірації ОСОБА_11 попросив ОСОБА_16 підтвердити ознайомлення з переданою ним інформацією для подальшого її видалення з його мобільного терміналу.

Після цього, 14.03.2025 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебуваючи на території Угорщини, провели конспіративну зустріч у автомобілі «Mercedes Benz GLE 300D» н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 .

В ході зустрічі ОСОБА_12 передав ОСОБА_11 спеціально налаштований мобільний телефон для підтримання подальшого конспіративного зв`язку між ними та обміну інформацією для проведення підривної діяльності проти України. Крім цього, у ході цієї зустрічі ОСОБА_11 повідомив також ОСОБА_14 окремі відомості у військовій та суспільно-політичній сферах, а також обговорив деталі забезпечення передачі грошових коштів іншому інформаційному джерелу іноземної розвідки, що діє на території України.

Також, продовжуючи збір в інтересах військової розвідки Угорщини, 28.03.2025 ОСОБА_12 відпрацював ОСОБА_11 чергове завдання із використанням мобільного застосунку «Aqua Mail», яке полягало у необхідності надіслати ОСОБА_12 нові (чергові) фотографії цивільних автомобілей, які використовуються військовослужбовцями ТЦК та СП в ході проведення мобілізаційних заходів на території Закарпатської області.

Після отримання вказаного завдання ОСОБА_11 продовжив вживати заходи, спрямовані на його виконання, та реалізації спільного злочинного умислу з ОСОБА_6 , але його протиправна діяльність була припинена співробітниками СБ України.

В подальшому, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено але не пізніше 25.04.2025, володіючи інформацією, що ОСОБА_6 працює у їдальні однієї з військових частин на території Закарпатської області, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_12 відпрацював завдання ОСОБА_6 , яке полягало у зборі інформації щодо роботи оборонних систем на території вказаної військової частини.

Після отримання вказаного завдання, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 здійснила збір відповідної інформації за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, та 25.04.2025 відзвітувала ОСОБА_12 шляхом відправлення за допомогою спеціально налаштованого для конспіративного зв`язку мобільного телефону у мобільному застосунку «Aqua Mail» повідомлення про те, що оборонні системи працюють з періодичністю кожних 6 годин біля паркану військової частини поза її межами.

Та в подальшому, ініціативо, бажаючи деталізувати місця розміщення оборонних систем під час їхнього використання за призначенням, ОСОБА_6 здійснила фотографування 06.05.2025 двох місць періодичної дислокації вказаних систем біля паркану військової частини поза її межам, без зображення оборонних систем на фотографіях з метою збереження характеру своєї конспіративної протиправної діяльності та за допомогою спеціально налаштованого для конспіративного зв`язку мобільного телефону у мобільному застосунку «Aqua Mail» надіслала того ж дня їх ОСОБА_12.

В подальшому, ОСОБА_6 продовжила вживати заходи, спрямовані на виконання завдань ОСОБА_16 , та реалізації спільного злочинного умислу з ОСОБА_11 , але її протиправна діяльність була припинена співробітниками СБ України.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, що виразилось у допомозі представнику іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

08.05.2025 ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

09.05.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.07.2025 без визначення розміру застави.

30.06.2025 першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_18 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 09.08.2025.

01.07.2025 старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

На обґрунтування вимог даного клопотання, слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду матеріальних носіїв інформації, отриманих за результатами проведення НСРД від 03.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_12 відпрацьовував завдання ОСОБА_11 , який у свою чергу звітував представнику спецслужб Угорщини про їх виконання;

- протоколом огляду матеріальних носіїв інформації, отриманих за результатами проведення НСРД від 04.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_12 відпрацьовував завдання ОСОБА_11 , який у свою чергу звітував представнику спецслужб Угорщини про їх виконання;

- протоколом за результатами проведення НСРД від 04.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_15 у період з 27.09.2024 по 16.12.2024 надавала ОСОБА_11 інформацію про загиблих та поранених осіб з числа ЗС України з використанням мобільного застосунку «Viber»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.05.2025, яка повідомила, що надавала ОСОБА_11 на його прохання інформацію про загиблих та поранених осіб з числа ЗС України з використанням мобільного застосунку «Viber»;

- протоколом огляду мобільних телефонів ОСОБА_11 від 08.05.2025, відповідно до якого встановлено листування, що підтверджує, що ОСОБА_12 відпрацьовував завдання ОСОБА_11 , який у свою чергу звітував представнику спецслужб Угорщини про їх виконання;

- протоколом огляду мобільних телефонів ОСОБА_6 від 08.05.2025, відповідно до якого встановлено листування, що підтверджує, що ОСОБА_12 відпрацьовував завдання ОСОБА_6 , яка у свою чергу звітувала представнику спецслужб Угорщини про їх виконання.

- відповідями ДПС України та Генерального штабу ЗСУ, відповідно до яких, передача відомостей, які передавав ОСОБА_11 , завдасть шкоду державній безпеці України.

- протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 , відповідно до якого відтворено обстановку та обставини його спілкування у автомобілі його дружини з ОСОБА_13 ;

- протоколами допиту підозрюваних, які визнали свою вину у вчиненні злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні дії, спрямовані на всебічне та повне дослідження обставин вчинення підозрюваними зазначених кримінальних правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, причетних до вчиненого злочину.

Однак, закінчити досудове розслідування до закінчення строку запобіжного заходу (до 06.07.2025) не виявляється за можливе, оскільки необхідно виконати значний об`єм слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без яких неможливо завершити досудове розслідування, зокрема:

- здійснити розсекречення матеріальних носіїв інформації (клопотань, ухвал суду) щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у відношенні фігурантів кримінального провадження;

- додатково оглянути вилучені телефони підозрюваних за участю відповідних спеціалістів та програмних комплексів;

- витребувати матеріали, які характеризують підозрюваних; витребувати відомості з Генерального штабу ЗСУ щодо оцінки відомостей, які передавала ОСОБА_6 ;

- з урахуванням отриманих доказів та матеріалів розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій, додатково допитати підозрюваних про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень,

- за наявності підстав визначитись з остаточною кваліфікацією кримінального правопорушення та повідомити підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри;

- провести інші необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Специфіка досудового розслідування вказаного кримінального провадження полягає у тому, що значна частина доказів протиправної діяльності підозрюваних отримана в ході проведення саме негласних (слідчих) розшукових дій, що тягне за собою необхідність розсекречення значного обсягу матеріалів кримінального провадження та відповідного часу. Крім того, для правильної кваліфікації дій підозрюваних, всебічного та повного дослідження обставин вчинення злочину, необхідно додатково оглянути мобільні телефони підозрюваних та витребувати відповідні офіційні відомості. Зазначене унеможливлює завершення досудового розслідування у двомісячний строк.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії не виявилось за можливе виконати у зв`язку зі складністю кримінального провадження, огляду вилучених речей та документів, а також з інших об`єктивних причин.

Результати проведення зазначених вище слідчих та інших процесуальних дій мають важливе значення для повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого встановлення обставин, мотивів і мети вчинення злочину, встановлення можливих інших співучасників кримінального правопорушення, правильної кваліфікації діянь підозрюваних. Здобуті таким чином докази забезпечать встановлення всіх обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, забезпечать його повне, всебічне та неупереджене розслідування, а також виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, орган досудового розслідування за погодженням з процесуальним керівником, повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, продовження злочинної діяльності, в тому числі вчинення інших злочинів, вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

01.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09.08.2025.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваній ОСОБА_6 , під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваної ОСОБА_6 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 , підозри.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 , підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, врахував, наявність ризиків, передбачених пунктами 1 ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , її вік, стан здоров`я, інші дані, що характеризують особу підозрювану, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення у вчиненні якого вона обґрунтовано підозрюється та його негативних наслідків, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини на які посилався слідчий у клопотанні, давали достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене нівелює доводи підозрюваної про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останньої більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив ОСОБА_6 , розмір застави.

Положення ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваної, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Доказів того, що ОСОБА_6 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.

Твердження апелянта про те, що під час подальшого тримання під вартою їй жодного разу не було забезпечено перекладача, який би міг пояснити суть підозри, зміст процесуальних документів та хід судових засідань, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами клопотання, з яких вбачається, наступне.

ОСОБА_6 повідомлення про підозру та роз`яснення суті підозри /т.1 а.с. 120-131/, допит її як підозрюваної відбувався за участю перекладача /т. 1 а.с. 132-134/, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою 01.07.2025 також відбувся за участю перекладача /т. 1 а.с. 162-164/. При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , є уродженкою с. Варі, Берегівського району, Закарпатської області та громадянкою України. Крім того, апеляційна скарга, яка є предметом даного апеляційного розгляду, подана ОСОБА_6 та написана нею власноручно українською мовою, доказів того, що вона не володіє українською мовою, суду не надано.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в продовженні застосування до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрювана просила скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга підозрюваної ОСОБА_6 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4