Дата документу 13.01.2026Справа № 554/6161/21
Провадження № 1-кп/554/281/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (в режимі ВКЗ);

секретаря судового засідання ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000028 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України,

В С Т А Н О В И В :

З 24 квітня 2025 року після апеляційного розгляду в провадженні суду на новому розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим, а саме: у виді тримання під вартою ОСОБА_14 на строк 60 днів без визначення розміру застави; у виді домашнього арешту в нічний період доби ОСОБА_13 , із продовженням строку покладених на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на 2 (два) місяці.

В обґрунтування клопотання щодо ОСОБА_14 прокурор покликається на ті обставини, що обвинуваченій за обвинувальним актом інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк якого закінчується. Водночас судове провадження перебуває на новому розгляді, а тому виникла необхідність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду через усвідомлення виду і розміру можливого покарання за злочини, які їй інкриміновано (за вчинення особливо тяжкого злочину передбачено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), у зв`язку з чим може змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких відомі обвинуваченим, зокрема тих свідків, які брали участь під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, що, на думку прокурора, свідчить про небажання обвинуваченої ставати на шлях виправлення та про схильність останньої до злочинної діяльності. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_14 . На думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо обрати обвинуваченій з таких причин: особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки цей запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченої на підтвердження можливості дотримання нею процесуальних обов`язків та через неспівмірність тяжкості інкримінованих злочинів цьому виду запобіжного заходу; заставу неможливо обрати обвинуваченій у зв`язку з тим, що на адресу прокурора та суду не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за обвинувачену; домашній арешт неможливо обрати у зв`язку з тим, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків, крім того, перебуваючи на волі, обвинувачена може контактувати зі свідками з метою зміни останніми своїх показань під час судового розгляду.

В обґрунтування клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного ОСОБА_13 , прокурор покликається на ті обставини, що обвинуваченому інкриміновано за обвинувальним актом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, водночас судове провадження перебуває на новому розгляді, а тому є необхідність продовження цього запобіжного заходу. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду через усвідомлення виду і розміру можливого покарання за злочини, які інкриміновано (за вчинення особливо тяжкого злочину передбачено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), у зв`язку з чим може змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких відомі обвинуваченим, зокрема тих свідків, які брали участь під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення ряду злочинів, що, на думку прокурора, свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити строк обраного ОСОБА_13 запобіжного захід у виді домашнього арешту на строк 2 місяці в нічний період доби з 20:00 год до 06:00 год, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: 1) в період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу суду; не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) за першою вимогою прибувати до суду згідно телефонного та/або поштового виклику; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утриматися від спілкування зі свідками та обвинуваченими, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні; 5) не залишати межі м. Полтави без дозволу суду. На думку прокурора, необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому та покладення на нього відповідних обов`язків буде достатньою мірою гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання вищевказаним ризикам під час судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним клопотання, просив задовольнити та продовжити строк відповідних запобіжних заходів кожному з обвинувачених з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів та зазначені у клопотаннях ризики.

Обвинувачена ОСОБА_14 та її захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який був раніше обраний обвинуваченій.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку відповідного запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо обрання (продовження строку) запобіжних заходів кожному з обвинувачених, відповідно, дослідивши необхідні матеріали провадження, суд дійшов до таких висновків.

09 квітня 2025 року ухвалою Полтавського апеляційного суду скасовано вирок Октябрського районного суду міста Полтави від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і призначено новий розгляд кримінального провадження № 0000028 в суді першої інстанції.

24 квітня 2025 року матеріали вказаного кримінального провадження після апеляційного розгляду надійшли до Шевченківського районного суду міста Полтави та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2025 року матеріали кримінального провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_1

25 квітня 2025 року ухвалою судді судове провадження прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Оскільки судове провадження перебуває на стадії судового розгляду по суті (новий розгляд в суді першої інстанції), а тому суд при вирішенні питання щодо запобіжних заходів не надає оцінки обґрунтованості підозри кожного з обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом ст. 199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій ОСОБА_14 суд зазначає про таке.

09 квітня 2025 року ухвалою Полтавського апеляційного суду, серед іншого, продовжено до вирішення судом першої інстанції питання щодо запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.

05 червня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави обвинуваченій ОСОБА_14 обрано (продовжено) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Надалі ухвалами суду від 30 липня, 22 вересня, 18 листопада 2025 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 15 січня 2026 року включно.

Разом з цим, у судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_14 набрав законної сили та вчинено розпорядження про його виконання вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року.

Так на запит суду Полтавський районний суд Полтавської області у листі від 25.11.2025 вих. №552/3066/17/11778/25 ЕП-814/25-вих надав офіційну інформацію про те, що вирок суду 19 лютого 2018 року у справі № 552/3066/17 за обвинуваченням ОСОБА_14 приведено до виконання 17 липня 2024 року. Вказані відомості підтверджуються копією розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили.

Одночасно у цьому ж листі повідомлено, що постановою від 13 травня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалила змінити ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_14 . Виключено із судового рішення посилання про призначення ОСОБА_14 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_14 в строк покарання строк її перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 14 липня 2017 року до 03 вересня 2017 року включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. В решті вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 червня 2024 року залишено без змін.

Отже, обвинувачена ОСОБА_14 на день розгляду клопотання прокурора має відбувати покарання в установі виконання покарань за вироком суду, тобто не має фізичної можливості вчинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання судовому розгляду у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність заявлених прокурором ризиків та можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Слід звернути увагу на те, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими (стаття 1 КВК України).

Отже, контроль за виконанням обов`язків ув`язненими здійснює адміністрація установи виконання покарань відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України.

Таким чином, доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про продовження строку запобіжного заходу, зокрема, щодо ризиків переховування обвинуваченої від суду, зміни місця свого проживання, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, - не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_14 вже відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а відтак продовження строку тримання під вартою буде непропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Прокурор не довів наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що на теперішній час обвинувачена може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, і також не надав, всупереч вимог ст. 132 КПК України, доказів на підтвердження продовження існування заявлених ризиків.

Отже доводи, на які покликається прокурор у своєму клопотанні стосовно існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на час розгляду цього клопотання є безпідставними, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, яким чином обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)».

Таким чином, є цілком очевидним, що "подвійний" арешт особи може становити серйозне порушення норм КПК, а саме незаконне позбавлення волі, оскільки, очевидно, що вищевказана особа наразі вже перебуває в умовах несвободи та відбуває покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку суду в іншій кримінальній справі, який набрав законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність усіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Отже, за вказаних обставин, "подвійний" арешт людини в різних провадженнях порушує право особи на звільнення, оскільки скасування арешту в одному із проваджень не буде мати наслідком звільнення особи, так як існують інші арешти. В цьому випадку, право особи на звільнення буде мати ілюзорний характер, що є неприпустимим згідно з усталеною практикою ЄСПЛ.

Таким чином, проаналізувавши під час розгляду клопотання всі надані сторонами докази та дані про особу обвинуваченої, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного обвинуваченому ОСОБА_13 , суд зазначає про таке.

06 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави своєю ухвалою обрав обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби на строк 2 (два) місяці, а саме до 05 серпня 2025 року включно; заборонив обвинуваченому з 20:00 год до 06:00 год наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (крім перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як інваліду 1 групи, яка потребує стороннього догляду, та її супроводу до медичних закладів).

Надалі ухвалою суду від 30 липня 2025 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 26 вересня 2025 року включно.

22 вересня 2025 року суд продовжив строк дії вказаного запобіжного заходу, обраного ОСОБА_13 до 19 листопада 2025 року, а 18 листопада 2025 року ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою до 15 січня 2026 року.

При розгляді клопотання прокурора щодо продовження вищевказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , суд вважає, що вказані прокурором ризики є доведеними, на теперішній час не змінилися, продовжують існувати та їх вагомість не зменшилася, і такі ризики виправдовують застосування до особи домашнього арешту з огляду на таке.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення найбільш суспільно небезпечного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Зокрема, суд вважає, що прокурор довів наявність на теперішній час наступних ризиків: обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення з огляду на таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

При цьому воєнний стан, запроваджений в Україні, а також фактичні бойові дії на значній території України за цих обставин самі по собі є достатніми для висновку, що ризики існують, а жоден інший запобіжний захід не зможе їм запобігти.

Також суд враховує, що кримінальне провадження направлено на новий розгляд судом першої інстанції, який відбувається спочатку, на теперішній час судовий розгляд цього кримінального провадження по суті не розпочато, триває підготовче провадження, допит свідків у кримінальному провадженні суд не здійснював, письмові, речові та інші докази також не досліджувалися у судовому засіданні.

Таким чином, є вагомі та достатні підстави вважати, що обвинувачений, якому стороною обвинувачення інкриміновано, зокрема, вчинення особливо тяжких злочинів, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та (або) вчинити інше кримінальне правопорушення, і такі ризики не були спростовані у судовому засіданні.

Вказані вище обставини є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк 2 (два) місяці.

Своєю чергою, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, а також доглядає за матір`ю похилого віку, яка є особою з інвалідністю 1 групи, хворіє та потребує стороннього догляду. Відомостей щодо протилежного прокурором у судовому засіданні не надано.

З огляду на вказані обставини, суд вважає необхідним зробити застереження щодо умов відбування запобіжного заходу обвинуваченим, а саме надавши йому можливість залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у виняткових випадках перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як особі з інвалідністю 1 групи, яка потребує стороннього догляду, а також її супроводу до медичних закладів для надання відповідних медичних послуг.

Вказані обставини були враховані під час обрання запобіжного заходу цьому обвинуваченому в ухвалі суду від 06 червня 2025 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити на 2 (два) місяці строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного щодо ОСОБА_13 , а також строк покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на теперішній час буде необхідним і достатнім для запобігання встановленим ризикам і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, клопотання прокурора в цій частині необхідно задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22, 132, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 194, 314-316, 369-372, 376, 379 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченій ОСОБА_14 , відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного ОСОБА_13 , задовольнити.

Продовжити до 12 березня 2026 року включно строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, обраного обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_13 з 22:00 год до 06:00 год наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (крім перебування за місцем проживання матері та надання їй допомоги, як інваліду 1 групи, яка потребує стороннього догляду, та її супровіду до медичних закладів).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися з міста Полтави без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні без дозволу суду.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_13 процесуальних обов`язків до 12 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «НАДЕРЖИНЩИНСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№65)», направити на адресу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке зобов`язати поставити обвинуваченого ОСОБА_13 на відповідний облік, про що повідомити суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1