МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 171/53/26

Провадження № 1-кс/210/203/26

02 лютого 2026 року

Слідча суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб у кримінальному провадженні № 0000400, відомості про яке внесено 11.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення за ст. 382 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:

До слідчої судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб. На підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду матеріали скарги направлено до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу для розгляду.

Протоколом автоматизованого визначення слідчу суддю - ОСОБА_1 .

Скаржником заявлено, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000400, відомості про яке внесено 11.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення за ст. 382 КК України та звернувся до прокурора із клопотанням, яке було часткове задоволено. У зв`язку із незгодою із процесуальним рішенням прокурора просить слідчу суддю скасувати постанови прокурора про часткове задоволення його клопотання від 19 грудня 2025 року та зобов`язати розглянути клопотання по суті і прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п.17 ч.1 ст.7 КПК).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК).

Порядок вирішення питань, пов`язаних із допуском до розгляду та безпосереднім розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування та прокурора, урегульований КПК України.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При цьому, ч.ч. 2 і 4 ст. 304 КПК України передбачають наслідки подання скарги до слідчого судді без дотримання вимог про прийнятність.

Так відповідно до норм частини 2 зазначеної вище статті скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).

Слідчий суддя після отримання скарги на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування, поданої у порядку ст. 303 КПК України, має до початку здійснення її розгляду по суті, перевірити, зокрема, чи може він здійснювати судовий контроль за цією скаргою та встановити наявність чи відсутність підстав для повернення скарги чи відмови у відкриті провадження.

Перевіривши обґрунтування скарги, слідча суддя приходить до наступного.

Глава 26 КПК України відносить вирішення скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування до компетенції слідчих суддів.

Згідно з статтею 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком учинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Положеннями частини 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні до слідчого судді під час досудового розслідування.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з частиною 1 статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більший за 3 дні з моменту подання, і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не тільки не вчиненням процесуальної дії в межах установлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Відповідно до скарги та доданих до неї матеріалів, слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_2 (потерпілий, скаржник), у кримінальному провадженні № 0000400 19.12.2025 року звернувся до прокурора із клопотанням, в якому просив:

- надати правову оцінку речовим доказам та долучити їх до провадження;

- витребування оригінали письмових доказів, на паперовому носії;

- додатково внести відомості до ЄРДР по кваліфікації ст. ст. 190, 127, 364, 365, 366, 367 КК України;

- надати вмотивовані постанови на клопотання від 14.08.2025 та 20.10.2025;

- надати вмотивоване рішення за наслідками розгляду клопотання.

У Постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Суд зауважив, що «…слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя на етапі досудового розслідування не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений змоги надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності».

Слідчим суддею встановлено, що 19 грудня 2025 року прокурором Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 розглянуто по суті клопотання потерпілого ОСОБА_2 та винесено вмотивовану постанову про часткове задоволення за результатами його розгляду, а саме щодо:

- до матеріалів кримінального провадження долучено надані потерпілим речові докази - додатки до клопотання на 35 аркушах;

- надано постанови за результатами розгляду клопотань птерпілого від 4.08.2025 та 20.10.2025 ;

В частині клопотання потерпілого про витребування оригіналів письмових доказів, на паперовому носії відмовлено, оскільки до матеріалів кримінального провадження № 0000400 у встановленому КПК порядку долучені копії письмових документів (пенсійної справи), та відсутня потреба у вилученні оригіналу пенсійної справи.

Також відмовлено у задоволенні клопотання в частині додаткової кваліфікації, поряд із статтею 382 КК України, та внесення відомості до ЄРДР по кваліфікаціям ст. ст. 190, 127, 364, 365, 366, 367 КК України; оскільки під час досудового розслідування за ст. 382 КК України не встановлено фактів та відомостей, які б свідчили що в діях посадових осіб містяться ознаки цих складів.

Тобто, у цій скарзі ОСОБА_2 не погоджується із частковим задоволенням клопотання, що і становить предмет оскарження.

Згідно з частинами 1,3,5,6 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Оскаржувана постанова прокурора про часокове задоволення клопотання викладена в процесуальній формі та містить мотиви її ухвалення.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчою суддею встановлено, що клопотання, скероване ОСОБА_2 19 грудня 2025 року не містить вимог перед прокурором та слідчим про проведення слідчих (розшукових) дій, а незгода з мотивами часткового задоволення клопотання не є предметом оскарження в розумінні статті 303 КПК України.

Скарги на такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що заявлені в клопотанні від 19.12.2025 року вимоги не підпадають під дію пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, а зі змісту скарги не вбачається,що прокурор нездійснив конкретні процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Покликання у клопотанні від 19.12.2025 року про необхідність додаткового внесення і проведення розслідування за іншими статтями КК України, окрім ст. 382 КК України, не є заявою про кримінальне правопорушення, а тому в цій частині скарга також не підпадає під дію пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України.

Стаття 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення.

Слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Таким чином стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, зокрема задовольнити клопотання потерпілого повністю чи частково: витребувати оригінал чи копію, додатково внести відомості до ЄРДР чи змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, тощо.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Правова природа оскарження процесуального рішення дізнавача передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку винесення постанови, а й підстави прийняття саме такого рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкритті провадження за даною скаргою, оскільки відсутній предмет оскарження відповідно до частини 1 статті 303 КПК України, тобто скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 21, 40, 303, 304 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя: ОСОБА_1