Справа № 362/2853/17
Провадження № 1-кп/362/11/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника потерпілого ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василькова Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000416 від 20.03.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лосятин, Васильківського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19.03.2017 р., близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_17 , керуючи технічно справним мотоциклом «ІЖ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Леніна в с. Лосятин, Васильківського (нині Білоцерківського) району, Київської області в напрямку центру вказаного села, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, будучи неуважним, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху у вказаній дорожній обстановці, що позбавило його змоги контролювати та безпечно керувати мотоциклом, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, унаслідок чого він з`їхав на узбіччя дороги та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_20 , який рухався в попутному з ним напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_20 отримав тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки на границі середньої і нижньої третини зі зміщенням уламків, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_17 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та показав, що 19.03.2017 р., у вечірній час, він рухався на належному йому мотоциклі «ІЖ», д.н.з. НОМЕР_1 , на другій передачі, по дорозі Узин-Гребінки, в с. Лосятин. Видимість дороги була обмежена, оскільки на вулиці було темно. Коли назустріч йому рухався автомобіль, він трохи пригальмував і повернув вліво та коляскою свого мотоциклу зачепив ногу потерпілого. Він нікуди не тікав, викликав швидку допомогу та поліцію. Потерпілому допомагав, оплачував ліки та проведення операції. Після лікування лікар повідомив, що потерпілий видужає. Проте, потерпілий їздив на рибалку та знову пошкодив травмовану ногу. Після цього сестра потерпілого йому повідомила, що він повинен надати кошти потерпілому, оскільки знову потрібна операція на нозі. Він вибачався перед потерпілим. Щиро розкаюється у скоєному. Цивільний позов визнає частково, а саме: матеріальну шкоду він не визнє в повному обсязі, оскільки він відшкодував її в повному обсязі, а моральну шкоду визнає частково, і у визначенні її розміру покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_20 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся належно, до суду надав письмову заяву від 14.08.2017 р. про розгляд справи за його відсутності (т. 1 а.с. 20) та письмову заяву від 20.03.2017 р. про те, що ніяких претензій до ОСОБА_17 не має (т. 1 а.с. 30). 12.04.2018 р. потерпілим було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (т. 1 а.с. 56-89).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_17 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_17 винуватим і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжкого злочину, вчиненого з необережності, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_17 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_17 повинно відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, враховуючи позитивну характеристику на обвинуваченого ОСОБА_17 за місцем його проживання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, без позбавлення права керування транспортними засобами. Одночасно суд вважає за можливе у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом враховується наступне.

За вимогами цивільного позову потерпілий ОСОБА_20 просить стягнути на свою користь з ОСОБА_17 в якості відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 91043,00 грн., та моральної шкоди у розмірі 255000,00 грн.Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що ОСОБА_17 завдав йому фізичної шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень. Після отримання вказаних тілесних ушкоджень йому була надана медична допомога, тричі проведено оперативне втручання. Крім того, ним та його рідними було придбано лікарські засоби, медикаменти, що частково підтверджуються чеками та квитанціями на суму 66043,00 грн. Ним було пройдено огляди та консультації у лікарів, за що було сплачено 25000,00 грн., витрати щодо яких підтвердити не може. Станом на дату подачі позову він перебуває під наглядом лікарів, продовжує лікування. Обвинувачений добровільно шкоду йому не відшкодував, допомоги на надавав, станом здоров`я не цікавився, вибачення не попросив.

Крім того, неправомірними діями обвинуваченого йому було завдано фізичного болю та моральних страждань, що виражаються у порушенні його психологічного стану, що впливає на сімейні стосунки та побут, порушенні душевної рівноваги, неспокійного сну, що провокує на дратівливий, нервовий та збуджений стан впродовж дня та протягом тривалого часу, що зумовлює неможливість здійснення будь-якої трудової діяльності та суттєво впливає на інші сфери життя. Зазначені фізичні страждання тривають. Він відчуває фізичні болі в місцях ушкоджень, постійні головні болі, що змушує його постійно звертатись до лікарів: травматолога, невропатолога та психіатра. Він постійно вживає заспокійливі ліки та потребує ще 2 операції на нозі.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити цивільний позов в межах його доведеності.

Представник потерпілого цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник вважають, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки обвинувачений матеріальну шкоду відшкодував, що підтверджується оригіналами розписок, чеків, видаткової накладної №ЖВ-0000090 від 22.03.2017 р. Розмір моральної шкоди обвинувачений визнає частково та при визначенні її розміру покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої потерпілому під час вчинення відносно нього злочину, суд виходить із наступного.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_17 було допущено порушення ПДР України, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_20 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в звязку із чим останній проходив курс лікування у медичних установах із застосуванням ліків та медичних препаратів. Потерпілим надано копії рахунків та касових документів, які підтверджують придбання ним медичних засобів. Проте, враховуючи положення статтей 60-61 ЦК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд бере до уваги платіжні документи на придбання лікарських засобів, які датовані, починаючи з 19.03.2017 р. та в наближений до цієї дати час, коли відбулася ДТП, в якій постраждав потерпілий. Після їх вивчення, суд прийшов до висновку, що розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому, з урахуванням розписок потерпілого про одержання коштів на лікування та оригіналів чеків і видаткової накладної №ЖВ-0000090 від 22.03.2017 р., наданих обвинуваченим, становить 15962 грн. 34 коп. (27637 грн. 34 коп. 11675,00 грн. 00 коп. = 15962 грн. 34 коп.).

Одночасно суд позбавлений можливості взяти до уваги платіжні документи, які не підтверджені письмовими доказами, як це передбачено ст. 64 ЦК України. Таким доказом повинна бути виписка з історії хвороби потерпілого про призначення йому курсу лікування із зазначенням застосованих потерпілому медичних препаратів, рецептів та придбання ліків, необхідних для проведення його лікування. Вказана обставина позбавляє суд можливості для задоволення цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, в зв`язку із чим вона стягується судом в межах її доведеності.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29.11.1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, судом враховується наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнав потерпілий, тривалість перебування на лікуванні, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 70000,00 грн., вважаючи його достатнім.

Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов слід задовольнити частково в межах доведених вимог.

Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судової авто-технічної експертизи №591 АТ від 07.04.2017 р. технічного стану транспортного засобу в розмірі 1320,60 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_17 на користь держави.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_17 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при ухваленні вироку не застосовує до ОСОБА_17 запобіжного заходу.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із встановленням йому іспитового строку 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_17 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_17 відраховувати з дня проголошення вироку 22.12.2025 р.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_20 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15962 грн. 34 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 70000 грн. 00 коп., а всього - 85962 грн. 34 коп.

В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави Україна витрати за проведення в КНДЕКЦ судової авто-технічної експертизи №591 АТ від 07.04.2017 р. технічного стану транспортного засобу в розмірі 1320,60 грн.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: мотоцикл марки «ІЖ» д.н.з. НОМЕР_1 , - залишити у розпорядженні, користуванні та володінні ОСОБА_17 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1