Справа № 204/3954/24
Провадження № 1-кп/204/509/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 06.04.2023, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоандріївка Волноваського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованогота проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

24.08.1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Згідно статті 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами статей 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Проте всупереч вказаним нормам, Російська Федерація грубо порушуючи свої зобов`язання, встановлені такими міжнародними актами: Статут ООН, відповідно до якого держави-члени повинні розв`язувати будь-які спори мирними засобами та утримуватися у своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування (частини 3 і 4 статті 2); Гельсінський Заключний акт Наради з безпеки та співробітництва в Європі, підписаний 1 серпня 1975 року, відповідно до якого її держави-учасники визнають непорушними кордони всіх держав у Європі та утримуються від будь-яких дій, спрямованих на захоплення частини або всієї території будь-якої держави-учасника (частина 1, розділ III); Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, який зафіксував зобов`язання Російської Федерації, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучених Штатів Америки; Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, ратифікований обома сторонами 14 січня 1998 року, згідно з яким Україна та Російська Федерація відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі поважають територіальну цілісність одна одної і підтверджують непорушність кордонів, що існують між ними (стаття 2), здійснила збройну агресію проти України, супроводжуючи це цинічними і протиправними вимогами щодо зміни конституційного ладу України.

Зокрема Верховна Рада України у заяві «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» затвердженій Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII, констатувала, що наслідком збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалась 20.02.2014, стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини державної території України у Донецькій та Луганській областях. Також згідно тексту вказаної заяви встановлено, що друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (7 квітня 2014 року).

Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації батальйон "Восток", а також задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України.

При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих частинах території України, з метою створення образу законності окупації частини території Донецької області та утвердження вказаної окупації, надання образу легітимності своїй владі, узурпували виконання владних функцій держави.

У результаті чого згідно Постанови Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, Російську Федерацію визнано державою-агресором.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

25 вересня 2018 року в ході позачергового з`їзду активу «Громадського Руху «Донецька Республіка» (далі ОД «ДР») ОСОБА_6 обрано «Председателем ОД «ДР».

20 листопада 2018 року за результатами так званого всенародного голосування ОСОБА_6 , обраний головою так званої «ДНР», та будучи головою органів виконавчої влади почав виконання своїх повноважень на територіях, які згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та він діє і на теперішній час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією території України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація Російської Федерації сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного закону: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 вказаного закону тимчасово окупована територія визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, з 10 березня 2022 року, згідно розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією території України, затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, збройними формуваннями РФ окуповано Волноваську міську територіальну громаду Волноваського району Донецької області, у тому числі і с. Новоандріївка з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

З метою створення окупаційних органів влади, за вказівки невстановлених представників РФ, у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, створюються не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації». З метою надання вигляду законності діяльності вказаним структурним підрозділам, керівниками «ДНР» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- Конституцією «ДНР» від 14 травня 2014 року, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно-територіальними одиницями «ДНР» є райони та міста республіканського значення;

- Постановою «Ради міністрів ДНР» «Про введення державних адміністрацій на звільнених територіях Донецької народної республіки» № 32-6 від 08 вересня 2014 року, у я кій зазначається, що Голови «державних адміністрацій» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням Голови ради міністрів «ДНР»;

- Указом «Голови ДНР «Про прийняття тимчасового (типового) положення про місцеві адміністрації Донецької народної республіки» № 13 від 19 січня 2015 року, відповідно до якого, з метою «нормального функціонування та життєдіяльності підприємств та організацій, розташованих на звільненій території», тобто території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР».

На підставі вказаних документів, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, на території міста Волноваха Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, так званим указом ватажка терористичної організації «ДНР» «Про адміністрацію Волноваського району» № 277 від 09 червня 2022 року незаконно створено місцеву адміністрацію «ДНР» адміністрацію Волноваського району, тим же указом ОСОБА_8 призначено головою так званої «адміністрації Волноваського району».

Так, ОСОБА_5 , будучи мешканцем та знаходячись на території тимчасово окупованого села Новоандріївка Волноваської територіальної громади Волноваського району Донецької області, у невстановлений час, але не раніше середини березня 2022 року та не пізніше 30 листопада 2022 року, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації на очолення так званої Новоандріївської сільської адміністрації Волноваського району Донецької області, яку остаточно створено 01 вересня 2022 року. Тобто, ОСОБА_5 , діючи умисно, за власною ініціативою, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв рішення про добровільне зайняття вказаної посади, надавши при цьому згоду на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Так, у невстановлений час, але не раніше середини березня 2022 року та не пізніше 30 листопада 2022 року, ОСОБА_5 добровільно прийняв пропозицію невстановлених осіб з числа окупаційної влади та обійняв посаду так званого «голови Новоандріївської сільської адміністрації Волноваського району ДНР».

З моменту призначення ОСОБА_5 на посаду, на так званого «голову Новоандріївської сільської адміністрації Волноваського району ДНР» покладено обов`язки, щодо розробки та надання на затвердження Адміністрації району проектів перспективних планів та програм соціально-економічного розвитку території, бюджету, організації їх виконання; забезпечення на території селища дотримання законів, актів вищих державних органів, здійснення контролю за дотриманням рішень Адміністрації району всіма підвідомчими організаціями та громадянами; подання на затвердження Адміністрації району призначення та звільнення керівників підприємств та організацій, які перебувають у власності Адміністрації селища; планування використання земель, що знаходяться на території селища, організація ведення земельно-кадастрової книги, вирішення в межах своєї компетенції земельних спорів; організація благоустрою селища: озеленення, охорона земельних насаджень, контроль благоустрою підвідомчих установ; організація охорони громадського порядку, права і свободи громадян; здійснення загального керівництва установами, які перебувають на бюджеті Адміністрації селища; подання Адміністрації району щорічного звіту про діяльність Адміністрації селища; організація прийому громадян населення, а також розгляд скарг, заяв та пропозицій громадян, вживання по ним необхідних заходів у межах своєї компетенції; організація та контроль роботи громадських формувань при Адміністрації селища, постійних комісій; контроль здачі звітів та звітних документів до вищих органів Адміністрації району; контроль виконання працівниками службових обов`язків, вживання заходів заохочення та дисциплінарного стягнення; представництво інтересів Адміністрації селища, вживання заходів щодо забезпечення та захисту інтересів у суді, відповідних органів влади та управління.

Отже, громадянин України ОСОБА_5 у невстановлений час, але не раніше середини березня 2022 року та не пізніше 30 листопада 2022 року, обійняв вказану посаду, що передбачає виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації російської федерації, а саме в так званій «Новоандріївській сільській адміністрації Волноваського району ДНР» на тимчасово окупованій території за адресою: Донецька область, Волноваський район, Волноваська територіальна громада, село Новоандріївка, вулиця Центральна, будинок № 50.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Таким чином, інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Ураховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом на виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України окремо досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, у результаті чого судом встановлено таке.

Так, відповідно до повідомлення про підозру від 22.11.2023 року ОСОБА_5 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Повідомлення про підозру опубліковане 24.11.2024 у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено його захиснику.

30.11.2024 року ОСОБА_5 було призначено захисника.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території, на територію підконтрольну державній владі України, - не виїжджає, на виклики слідчого він не з`являвся, постановою начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя і здоров`я особи слідчого відділу Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 04.12.2023 ОСОБА_5 було оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.03.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000171 від 06.04.2023, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2023 року за №0000171 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_5 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України», які є засобами масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання - повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Відтак, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченого про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_5 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Крім того, на думку захисника, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, наявними у матеріалах справи доказами, не доведена.

Суд уважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що з ОСОБА_5 він знайомий. У близьких відносинах з ним не перебував. Разом з ОСОБА_5 працював на шахті «Південнодонбаська». В одній з соціальних мереж він бачив фото, на якому ОСОБА_5 разом з іншими позує на фоні прапорів так званої «ДНР». Також він чув, що ОСОБА_5 обійняв посаду голови сільради у населеному пункті поблизу м. Вугледар. Під тим фото, яке він бачив була публікація, яка свідчила про те, що ОСОБА_5 обіймає керівну посаду. Вказані фото він бачив після повномасштабного вторгнення.

Крім показів свідка, вина ОСОБА_5 підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 03.11.2023 та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_10 у присутності понятих, серед представлених чотирьох фотознімків, вказав на фото № 4 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що це староста села Новоандріївка Волноваського району Донецької області, впізнав його за формою обличчя (а.п.8,9).

Відповідно до протоколу огляду від 03.11.2023, за участю свідка ОСОБА_10 було здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де за допомогою пошукового вікна знайдено групу «Волноваха ДНР Администрація Волновахского МО (Официальный канал).

У даній групі знайдено пост за адресою: https://t.me/volnovahaDNR/11037, опублікований 08.03.2023 від імені адміністратора групи. До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 57 секунд.

Переглянувши вказаний відеозапис, свідок пояснив, що у кадрі у період часу з 00 хвилин 05 секунди до 00 хвилин 14 секунди з`являється особа, яка є старостою села Новоандріївка Хлібодарівської ОТГ Волноваського району Донецької області (а.с.10).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 03.11.2023 та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_11 у присутності понятих, серед представлених чотирьох фотознімків, вказав на фото № 4 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що це староста села Новоандріївка Волноваського району Донецької області, впізнав його за формою обличчя (а.п.11, 12).

Відповідно до протоколу огляду від 03.11.2023, за участю свідка ОСОБА_11 було здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де за допомогою пошукового вікна знайдено групу «Волноваха ДНР Администрація Волновахского МО (Официальный канал).

У даній групі знайдено пост за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , опублікований 08.03.2023 від імені адміністратора групи. До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 57 секунд.

Переглянувши вказаний відеозапис, свідок пояснив, що у кадрі у період часу з 00 хвилин 05 секунди до 00 хвилин 14 секунди з`являється особа, яка є старостою села Новоандріївка Хлібодарівської ОТГ Волноваського району Донецької області (а.с.13).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 06.11.2023 та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_9 у присутності понятих, серед представлених чотирьох фотознімків, вказав на фото № 4 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що з ним він працював на шахті № 3, його впізнав за формою вух та носа, рисами обличчя (а.п.14-15, 16).

Відповідно до протоколу огляду від 06.11.2023 та додатку до нього, за участю свідка ОСОБА_9 було здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де за допомогою пошукового вікна знайдено групу «Волноваха ДНР Администрація Волновахского МО (Официальный канал).

У даній групі знайдено пост за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , опублікований 08.03.2023 від імені адміністратора групи. До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 57 секунд.

Переглянувши вказаний відеозапис, свідок пояснив, що у кадрі у період часу з 00 хвилин 05 секунди до 00 хвилин 14 секунди з`являється особа, яка є старостою села Новоандріївка Хлібодарівської ОТГ Волноваського району Донецької області (а.с.17).

Протоколом огляду документів від 13.11.2023, відповідно до якого проведено огляд: світлокопії Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 45 від 03 березня 2022 року «Про створення сільських/селищних адміністрацій у звільнених населених пунктах», яка є відповіддю (рег. № 13009/501- 2023) на доручення слідчого від 13 листопада 2023 року, наданого у цьому кримінальному провадженні. Наказ на 2 аркушах (3 сторінки) формату А4. Наказ має підпис ОСОБА_6 та відбиток круглої мастичної печатки «Голова Донецької народної республіки № 1»; світлокопії Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 377 від 12 липня 2022 року «Про внесення змін в наказ голови Донецької народної республіки № 45 від 03 березня 2022 року», яка є відповіддю (рег. № 13009/501-2023) на доручення слідчого від 13 листопада 2023 року, наданого у цьому кримінальному провадженні. Наказ на 3 аркушах (6 сторінок) формату А4. Наказ має підпис ОСОБА_6 та відбиток круглої мастичної печатки «Голова Донецької народної республіки № 1». Наказ містить пункт 1.7.47. «село Новоандріївка»; світлокопії Положення «Про адміністрацію Волноваського району», затвердженого Розпорядженням голови адміністрації Волноваського району № 1 від 10 червня 2022 року, яка є відповіддю (рег. № 13009/501-2023) на доручення слідчого від 13 листопада 2023 року, наданого у цьому кримінальному провадженні. Положення на 8 аркушах (16 сторінок) формату А4. Наказ має підпис ОСОБА_12 та відбиток круглої мастичної печатки «Адміністрація Волноваського району»; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо реєстрації Новоандріївської сільської адміністрації, який є відповіддю (рег. № 13009/501-2023) на доручення слідчого від 13 листопада 2023, наданого у цьому кримінальному провадженні. Витяг на 4 аркушах (4 сторінки) формату А 4. Витяг сформований 10 березня 2023 року. Рядки 34-40 містять дані, щодо керівника цієї організації - ОСОБА_5 (а.с.19, 20-36).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 20.11.2023 та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_13 у присутності понятих, серед представлених чотирьох фотознімків, вказала на фото № 4 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що впізнає старосту села Новоандріївка Волноваського району Донецької області ОСОБА_5 , впізнала його за формою вух та носа, кольором волосся та формою підборіддя (а.п.37,38).

Відповідно до протоколу огляду від 20.11.2023, за участю свідка ОСОБА_13 було здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де за допомогою пошукового вікна знайдено групу «Волноваха ДНР Администрація Волновахского МО (Официальный канал).

У даній групі знайдено пост за адресою: https://t.me/volnovahaDNR/11037, опублікований 08.03.2023 від імені адміністратора групи. До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 57 секунд.

Переглянувши вказаний відеозапис, свідок пояснив, що у кадрі у період часу з 00 хвилин 05 секунди до 00 хвилин 14 секунди з`являється особа, яка є старостою села Новоандріївка Хлібодарівської ОТГ Волноваського району Донецької області (а.с.39).

Відповідно до постанови начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи, слідчого відділу Волноваського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 13.11.2023, копія Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 45 від 03 березня 2022 року «Про створення сільських/селищних адміністрацій у звільнених населених пунктах»; копія Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 377 від 12 липня 2022 року «Про внесення змін в наказ голови Донецької народної республіки № 45 від 03 березня 2022 року»; копію Положення «Про адміністрацію Волноваського району», затвердженого Розпорядженням голови адміністрації Волноваського району № 1 від 10 червня 2022 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо реєстрації Новоандріївської сільської адміністрації від 10 березня 2023 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.40).

Відповідно до Форми Ф 1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, паспорт громадянина України ВЕ627886. Виданий 30.02.2001 Кіровським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.72, 73).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Надаючи оцінку допустимості доказів, суд виходить з того, що стороною захисту допустимість досліджених судом доказів не оспорюється, а всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів, а саме показам допитаного в судовому засіданні свідка та письмових доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та одночасно оцінюючи достовірність таких доказів, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, у межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

Отже, поза всяким розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_5 після окупації віськовослужбовцями зс рф села Новоандріївка Волноваської територіальної громади Волноваського району Донецької області, усвідомлюючи, що дана територія окупована державою-агресором, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою війни проти України, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, обійняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в так званій «Новоайдарівскій сільській адміністрації Волноваського району ДНР», тобто незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території України.

Такі дії ОСОБА_5 поза всяким розумним сумнівом були умисними, оскільки останній усвідомлював (не міг не усвідомлювати) суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Судом в умовах змагальності сторін не встановлено обставин, за яких добровільність зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території України можна було б поставити під сумнів.

Доводи захисника обвинуваченого щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 зводяться до власної оцінки наведених та досліджених судом доказів, будь-якими доказами, не підтверджені, а тому судом не приймаються.

Оцінивши в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд уважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразились у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення ОСОБА_5 у тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризувався позитивно.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його діяння, у виді реального позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні наслідки та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання з речовим доказами суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази: копію Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 45 від 03 березня 2022 року «Про створення сільських/селищних адміністрацій у звільнених населених пунктах»; копію Наказу голови так званої Донецької народної республіки ОСОБА_6 № 377 від 12 липня 2022 року «Про внесення змін в наказ голови Донецької народної республіки № 45 від 03 березня 2022 року»; копію Положення «Про адміністрацію Волноваського району», затвердженого Розпорядженням голови адміністрації Волноваського району № 1 від 10 червня 2022 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо реєстрації Новоандріївської сільської адміністрації від 10 березня 2023 року, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1