Провадження №: 1-кс/755/4292/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 03.09.2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2025 року старший слідчий в ОВС криміналіст 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 03.09.2025 року, яке погоджено прокурором відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Клопотання мотивоване тим, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Так, внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації з 20.02.2014 року на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації здійснюється ефективний контроль, як над територією Кримського півострову, так і за діяльністю розташованих там органів влади, чим фактично забезпечено тимчасову окупацію вказаної території України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною територія України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно з ст. 4 Конвенції особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ст. 47 Конвенції особи, що перебувають під захистом, які знаходяться на окупованій території, не будуть у жодному разі та жодним чином позбавлені переваг цієї Конвенції у зв`язку з будь-якими змінами, запровадженими стосовно керівних установ чи управління цією територією внаслідок її окупації, або у зв`язку з будь-якою угодою, укладеною між властями окупованої території та властями окупаційної держави, або у зв`язку з анексією окупаційною державою всієї або частини окупованої території.

Згідно з ст. 49 Конвенції забороняється, незалежно від мотивів, здійснювати примусове індивідуальне чи масове переселення або депортацію осіб, що перебувають під захистом, з окупованої території на територію окупаційної держави або на територію будь-якої іншої держави, незалежно від того, окупована вона чи ні.

Відповідно до ст. 147 Конвенції до серйозних порушень віднесено нелегальну депортацію чи переведення.

Депортація передбачає перетин особою кордону. Вказане відбувається, коли особа переміщується через державний кордон, що розділяє дві держави, а також здійснюється перетин будь-якого «фактичного» кордону. Під «де-факто кордоном» мається на увазі примусове виселення за межі окупованої території (п. 55 вироку Міжнародного трибуналу для судового переслідування осіб, відповідальних за серйозні порушення міжнародного гуманітарного права, скоєні на території колишньої Югославії з 1991 року від 29.05.2013, у справі «Prosecutor v. Prliж, № ІТ-04-74-Т»).

Питання про те, чи був кордон міжнародно визнаним чи лише де-факто, не має значення (п. 684 вироку Міжнародного трибуналу для судового переслідування осіб, відповідальних за серйозні порушення міжнародного гуманітарного права, скоєні на території колишньої Югославії з 1991 року від 31.07.2003, у справі «Prosecutor v. Stakiж (IT-97-24-T»).

Аналогічні положення містяться у п. а) ч. 4 ст. 85 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 року.

В порушення ст. ст. 42, 43 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907 Російська Федерація, використовуючи фактичний контроль над органами місцевої влади, прийняла нові закони та утворила власні судові і правоохоронні органи.

Для забезпечення роботи незаконно створених судових органів, згідно з Указом Президента Російської Федерації ОСОБА_7 № 4 від 02.01.2015, на посаду «Судді Роздольненського районного суду Республіки Крим» призначено громадянина України ОСОБА_6 , який до цього обіймав посаду судді Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Федерального Закону Російської Федерації «О статусе судей в Российской Федерации» від 26.06.1992 № 3132-1 суддею в Російській Федерації може бути громадянин Російської Федерації, який має вищу юридичну освіту та відповідає вимогам до кандидата на посаду судді Конституції Російської Федерації, федеральними конституційними законами, а також федеральними законами.

Громадянин України, ОСОБА_6 будучи наділеним окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст. 2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії Російською Федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянув справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1.1 ст. 18.8 Кодексу про адміністративні правопорушення Російської Федерації, щодо громадянки України ОСОБА_8 , яка згідно з матеріалами справи наданими «суду», будучи іноземним громадянином, допустила порушення іноземним громадянином режиму перебування (проживання) в Російській Федерації, яке виразилося у відсутності документів підтверджуючих право на перебування (проживання) в Російській Федерації.

Будучи суддею, який згідно з ч. 5 ст. 11 «Кодексу судейской этики Российской Федерации», затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012 року, повинен знати про зміни в законодавстві Російської Федерації, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції та інші документи в області прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику, в т.ч. Європейського Суду з прав людини та, будучи професійним суддею України, який володіє чинним законодавством України, частиною якого є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ОСОБА_6 , розумів, що ОСОБА_8 , відповідно до ст. 4 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи РФ чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополі за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та, що ОСОБА_8 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції не може бути позбавлена, у будь-якому випадку або будь-яким способом, переваг цієї Конвенції ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою примусового видворення ОСОБА_8 , за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 28.09.2016 року в приміщенні «Роздольненського районного суду Республіки Крим», що розташований за адресою ТОТ АР Крим, смт. Раздольне, вул. Леніна 62, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно громадянки України ОСОБА_8 , постановив рішення № 5-647-2016 про визнання її винною.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_8 є громадянкою України, особа якої в суді підтверджена, проживала на території Автономної Республіки Крим і після тимчасової окупації Кримського півострова Російською Федерацією, будучи «іноземним громадянином», допустила порушення режиму перебування (проживання) в Російській Федерації, яке виразилося у відсутності документів підтверджуючих право на перебування(проживання) в Російській Федерації.

Незважаючи на це, ОСОБА_6 грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (IV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницьке видворення, прийняв рішення про накладення на ОСОБА_8 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 російських рублів з адміністративним видворенням за межі РФ (Криму), шляхом контрольованого самостійного виїзду.

У зв`язку з цим, внаслідок прийняття ОСОБА_6 , вказаного рішення ОСОБА_8 , 30.09.2016 року вимушена була покинути місце свого проживання на тимчасово окупованій території АР Крим та на громадському транспорті виїхала через КПВВ «Чонгар» на підконтрольну Україні територію.

Тобто, ОСОБА_6 вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме незаконне видворення особи, яка перебуває під захистом, постановивши рішення про видворення громадянки України ОСОБА_8 , за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим там. Севастополя, допустив порушення вимог ст. ст. 4, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України (у редакції ст. 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

10.09.2025 року, громадянину України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Згідно зі ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Відповідно до листа Міністерства закордонних справ України № 72/11-612/1-81401 від 13.10.2022 року «Щодо припинення дії міжнародного договору» Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

На виконання вимог вимог ст. 135 КПК України, 04.09.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого управління ГУНП в АР Крим та м. Севастополі на 08.09.2025 року, 09.09.2025 року, 10.09.2025 року для вручення повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, однак на визначені дати виклику, підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, про наявність поважних причин неприбуття відомостей не надав.

10.09.2025 року, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Також виконання вимог КПК України, у випуску газети «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) від 10.09.2025 року розміщено повідомлення про те, що ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 15.09.2025 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого доручено співробітникам Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Крім того, слідчим управлінням вжито додаткових заходів для повідомлення громадянина України ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме шляхом направлення повідомлення про підозру та повістку про його виклик до органу досудового розслідування на 10.11.2025 року, 11.11.2025 року, 12.11.2025 року, у месенджері «Telegram» на встановлений в ході досудового розслідування номер російського оператору зв`язку НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду від 06.11.2025 року.

Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, а саме матеріали Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, допитом потерпілої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участі потерпілої ОСОБА_9 , відповіддю Офісу Президента України, відповіддю Вищої Ради правосуддя України щодо призначення та звільнення ОСОБА_6 , з посади судді Раздольненського районного суду Автономної Республіки Крим, відповіддю Головного центу обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповіддю Пенсійного фонду України , відповіддю Державної Міграційної служби України, іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

На теперішній час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх обставин та доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак, завершити досудове розслідування не є можливим, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за 929/100/05-2025 від 12.09.2025 року.

Частина 2 ст. 297-1 КПК України передбачає, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою?агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а також те, що він умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики слідчого, суду та прокурора, переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності, у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки підозрюваний не повідомлений та не обізнаний, що відносно нього здійснюється кримінальне провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 03.09.2025 року, вбачається, що 28.09.2016 року так званий «суддя Разольненського районного суду Республіки Крим» ОСОБА_6 всупереч вимогам ст. 2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, розглянув справу про адміністративне правопорушення, щодо громадянки України ОСОБА_8 , яка згідно з матеріалів справи наданими «Судом» будучи іноземним громадянином, допустила порушення іноземним громадянином режиму перебування (проживання) в Російській Федерації, яке виразилось у відсутності документів підтверджуючих право перебування (проживання) в Російській Федерації чим сприяв депортації останньої.

10.09.2025 року, громадянину України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

04.09.2025 року, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 , до слідчого управління ГУНП в АР Крим та м. Севастополі на 08.09.2025 року, 09.09.2025 року, 10.09.2025 року для вручення повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, однак підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, про наявність поважних причин неприбуття відомостей не надав.

10.09.2025 року, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Також виконання вимог КПК України, у випуску газети «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) від 10.09.2025 року розміщено повідомлення про те, що ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 00000167 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку з тим, що фактичне місцезнаходження ОСОБА_6 до теперішнього часу не встановлено, останнього постановою старшого слідчого 1-го відділу ( з дислокацією в м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі майором поліції ОСОБА_10 від 15.09.2025 року оголошено в розшук.

На теперішній час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх обставин та доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зібрані під час досудового розслідування докази дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин та притягнути його до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо, оскільки він переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 , а також, повідомлення про підозру, розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик», а також опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр».

Крім того, відповідно до відповіді з Офісу Президента України, матеріали стосовно припинення громадянства України, ОСОБА_6 згідно із поданою ним заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку, не надходили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено, не встановлено місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Не вирішуючи питання щодо доведеності обґрунтованості підозри та кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, які містяться в матеріалах доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 03.09.2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 03.09.2025 року відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя