Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5902/25
Провадження №: 1-кс/332/444/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Слідча суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання заявника (потерпілої) ОСОБА_2 про застосування тимчасового заборонного припису в межах кримінального провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.2025 ОСОБА_2 як потерпіла у кримінальному провадженні № 0000719 від 01.11.2025 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування тимчасового заборонного припису в межах кримінального провадження, де особою, стосовно якої подається клопотання (підозрюваний) зазначено ОСОБА_3 . Так, посилаючись на ст.ст. 56, 131-132, 177-178, 194, 206 КПК України та на норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить застосувати тимчасовий заборонний припис (захід забезпечення безпеки) стосовно ОСОБА_3 строком на 6 місяців з можливістю продовження із зазначенням певних заходів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Тобто, повноваження слідчого судді визначаються нормами КПК України.

Звертаючись із вказаним клопотанням, потерпіла для його вирішення посилається на норми ст.ст. 56, 131-132, 177-178, 194, 206 КПК України та на норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, п. 5 ч. 2 ст. 56 КПК України визначено, що протягом кримінального провадження потерпілий, крім іншого, має право на за наявності відповідних підстав на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла.

Разом з тим, а ні у ст.ст. 131-132, а ні у ст.ст. 177-178, 194 КПК України не передбачено порядку звернень та розгляду клопотань про застосування тимчасового заборонного припису в межах кримінального провадження.

Так, статтею 131 КПК України визначені види забезпечення кримінального провадження, а стаття 132 КПК України визначені загальні правила їх застосування.

Статтями 177, 178 КПК України визначено мету і підстави застосування запобіжних заходів, а також обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Дійсно, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, то слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

6. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Разом з тим, слідча суддя звертає увагу, що такі заходи застосовуються до підозрюваного під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

В даному випадку є два ключові моменти, які необхідно враховувати:

наявність у певної особи статусу підозрюваного або обвинуваченого;

наявність клопотання про обрання запобіжного заходу.

Так, до клопотання потерпілої не було долучено повідомлення про підозру певній особі або обвинувального акту. Крім того, до слідчого судді не було скеровано клопотання слідчого або прокурора про застосування запобіжного заходу.

Отже в рамках норм, передбачених главою 18 КПК України слідча суддя позбавлена можливості вирішувати питання про встановлення відносно підозрюваної особи певних обмежувальних заходів за відсутності підтвердження факту, що будь-якій особі була пред`явлена підозра та за відсутності клопотання про застосування до такої особи будь-якого запобіжного заходу.

Слідча суддя вважає нерелевантним посилання потерпілої на положення ст. 206 КПК України, оскільки вказана норма покликана захищати права особи, яка тримається під вартою і не направлена на захист прав потерпілих у кримінальному провадженні.

Так само, безпідставним є посилання потерпілої на Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки і вказаний закон не передбачає процедури розгляду подібного роду клопотань слідчим суддею в рамках кримінального провадження.

Навпаки, частиною першою статті 25 вказаного Закону визначено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

З урахуванням наведеного, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за клопотанням заявника (потерпілої) ОСОБА_2 про застосування тимчасового заборонного припису в межах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 371, 372 КПК України, слідча суддя, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження за клопотанням заявника (потерпілої) ОСОБА_2 про застосування тимчасового заборонного припису в межах кримінального провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідча суддя ОСОБА_1