Дата документу 17.09.2025 Справа № 336/8837/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8837/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/924/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Іванівського району Херсонської області, громадянина України, працюючого на посаді майстра експлуатаційного цеху №14 (теплосиловий) ПАТ «Мотор Січ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого на посаді заступника головного лікаря з адміністративно-господарської діяльності КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗМР, маючого на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України та ОСОБА_7 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року було продовжено застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зменшились.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів або встановити можливість перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризик переховування є не підтвердженим та ґрунтується лише на припущеннях.

Зазначає, що він є раніше не судимим, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, має дружину, яка є інвалідом, має дитину, батьків похилого віку, має постійне місце проживання та роботи.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів або встановити можливість перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризик переховування є не підтвердженим, він раніше не судимий, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, дружину та двох дітей, має постійне місце проживання та роботи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає у повному обсязі, не заперечує свою причетність до скоєння кримінального правопорушення, показав, що вчинив злочин під впливом його знайомого ОСОБА_7 .

Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що обвинувачений має місце постійного проживання в м. Запоріжжя, де проживає з дружиною та неповнолітнім сином, має батьків похилого віку, дружину, яка є інвалідом. ОСОБА_6 готовий співпрацювати зі слідством, не намагатиметься переховуватися, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи.

Зазначає, що ризики, які вказані у клопотанні прокурора, не доведені та не знайшли свого підтвердження у суді.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги та вказав, що не має наміру переховуватися.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та вказав, що встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є лише припущенням.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційних скарг не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останніх.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд правильно встановив, що доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, злочини, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 (ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України) та ОСОБА_7 (ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України) відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, із фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, обвинувачені ймовірно мають зв`язки з представниками іноземної держави - держави агресора рф, якими можуть скористатися для переховування.

Серед іншого, інкриміновані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочини, вчинялись з використанням у тому числі мобільного сервісу обміну в мережі Інтернет - месенджер «Telegram», що дає можливість обвинуваченим, перебуваючи на будь-якому іншому запобіжному заході, крім тримання під вартою, продовжити злочинну діяльність, направлену на підривну діяльність проти України.

Отже, колегія суддів вважає, що ризики, на які посилається прокурор не зменшились та продовжують існувати, а доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків спростовується вищенаведеним.

Обставини, які вказують обвинувачені, зокрема: наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, відсутність судимості та дисциплінарних стягнень враховуються апеляційним судом, однак, не можуть свідчити про можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з огляду на встановлені обставини та продовження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, що кореспондується із ч. 4 ст. 183 КПК України та обумовлюється фактичними обставинами справи, зокрема, вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, які мають суспільний інтерес, оскільки скоєні проти основ національної безпеки України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Всі інші доводи апеляційних скарг були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4