Справа №705/5311/25
1-в/705/365/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань у режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, подане від засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Христинівського районного судом Черкаської області від 27.12.2019, зміненого вироком Черкаського апеляційного суду від 25.11.2020, а також постановою Верховного суду від 24.05.2021, яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, яке обґрунтовує тим, що станом на час звернення до суду він відбув певну частину призначеного вироком суду покарання і до нього може бути застосовано таку заохочувальну норму. Також вказує, що має намір своєю працею довести своє перевиховання, тому просить суд замінити покарання на покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі. Вважає, що став на шлях виправлення, не несе небезпеки для суспільства, тому відносно нього може бути застосовано таку заохочувальну норму.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та заміни засудженому покарання на більш м`яке, оскільки вважає не доведеним, що засуджений став на шлях виправлення. Наявні у засудженого заохочення мають формальний характер і стосуються лише виконання ним передбачених законом обов`язків. Разом з тим, ОСОБА_5 має 10 стягнень, одне з яких не погашено, при цьому відносно нього двічі було застосовано стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком до 10 днів. У зв`язку із відбуттям 1/2 строку покарання та можливістю застосувати ряду заохочувальних норм, неодноразово було відмовлено у направленні матеріалів до суду, в тому числі на засіданні комісії установи 21.12.2023 прийнято рішення про відсутність підстав для направлення матеріалів до суду з питань заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Вважає необхідним врахувати особу засудженого, характер вчинених ним кримінальних правопорушень, загальну кількість судимостей та той факт, що він позитивно характеризується не за весь період відбування покарання. У зв`язку із зазначеним, не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора та представника установи, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вчинення злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, при цьому раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості.

Так, останній був засуджений 14.10.2010 Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії для неповнолітніх. Був звільнений умовно-достроково 21.02.2012 на невідбутий строк 11 місяців 1 день; 11.06.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Покарання відбув повністю; 27.12.2019 вироком Христинівського районного судом Черкаської області, зміненого вироком Черкаського апеляційного суду від 25.11.2020, а також постановою Верховного суду від 24.05.2021, яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_5 , початок строку покарання рахується з 11.05.2019, кінець строку покарання 11.05.2028.

На теперішній час засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.

Засуджений утримувався та відбував покарання в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» та у той період характеризувався негативно, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав, але мав 8 стягнень, двічі із яких поміщався до карцеру. Станом на час розгляду клопотання стягнення погашені.

З 28.10.2020 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)».

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , затвердженої т.в.о. начальника державної установи «СВК № 92» 15.09.2025, засуджений за місцем відбування покарання характеризується певні періоди, як позитивно, так і посередньо. Норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня дотримується. Допускав порушення режиму відбування покарання. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, із яких 1 стягнення погашено у встановленому порядку. Виконує обов`язки днювального відділення, за що 4 рази заохочувався правами начальника установи. Позов за вироком відсутній.

Зі слів засудженого вважає, що з ним вчинили несправедливо, а саме велика міра покарання. Правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

За час відбування покарання на профілактичних обліках в установі не перебуває.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

При вирішенні даного клопотання слід враховувати весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

Як вбачається з довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, засуджений неодноразово в період 2020-2021 років притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені та зняті. За 2025 рік двічі притягувався до відповідальності. Також, засуджений за весь період відбування покарання має 4 заохочень, які стосуються належним чином виконаних ним обов`язків та дотримання ПРВ, при тому, що застосовані вони були у 2023 та 2025 роках раз на рік, та двічі у 2024 році, що з урахуванням кількості наявних, хоча і погашених стягнень, а також позитивної характеристики не за весь період відбування покарання, не може беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, тяжких кримінальних правопорушень. При цьому, свою злочинну діяльність розпочав до настання неповноліття, відбуваючи реальне покарання, застосоване на підставі ст. 69 КК України, та звільнившись умовно-достроково, продовжував свою злочинну діяльність, не бажаючи ставати на шлях виправлення та дотримуватися право слухняної поведінки.

21.12.2023 комісією установи при розгляді особової справи засудженого ОСОБА_5 , який підпадає під заохочувальну норму, було прийнято рішення не направляти матеріли до суду з питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, так як останній не довів свого виправлення.

Згідно положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заміна призначеного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, не відповідає передбаченій правовій процедурі та визначеним завданням кримінального провадження, оскільки є неспівмірною та призведе до порушення принципу невідворотності покарання, в результаті чого не буде досягнуто його мети та цілей, зокрема виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, наявність у засудженого формальних заохочень лише за належне виконання ним обов`язків згідно правил визначених установою виконання покарань, та часткові позитивні моменти з характеристики особи ОСОБА_5 не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, суду не надано доказів того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1