УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 991/3539/24

провадження № 51-3831 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 травня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 липня 2025 року,

установила:

Як убачається з матеріалів за касаційною скаргою, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду 23 травня 2024 року постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таке рішення Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду ухвалою від 21 липня 2025 року залишила без змін, а подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу - без задоволення.

ОСОБА_4 , не погодившись із указаними рішеннями, оскаржив їх в касаційному порядку. У поданій скарзі її автор просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 та копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Норми Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) установлюють, що порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством, котре складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 1 ст. 1 КПК).

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.

Відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції в порядку, встановленому процесуальним законом (п. 1 ч. 2 ст. 36). Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись принципом верховенства права (ст. 48). Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на її апеляційний перегляд та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 14).

Провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за правилами гл. 32 КПК. У цій главі міститься норма процесуального права, котра встановлює перелік судових рішень, що належать до предмета перевірки за касаційною процедурою. Конкретне унормування предмета ревізії суду касаційної інстанції є втіленням принципу юридичної визначеності.

За положеннями ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Отже, ураховуючи нормативне регулювання, оспорювані ухвали не належать до предмета перевірки касаційного суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Отже, у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Разом із цим у силу статей 434-1, 434-2 КПК рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду приймається виключно після відкриття касаційного провадження, для чого немає правових підстав.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 травня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 липня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3