Справа № 215/8085/25
1-кс/215/900/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2025 року до канцелярії суду надійшла заява від судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід.

В обґрунтування суддя в заяві зазначив, що йому було розподілено кримінальне провадження №0000720 від 13.03.2025 у відношенні ОСОБА_4 за ст.286 ч.2 КК України.

Оскільки він тривалий час знайомий з ОСОБА_4 то наявні обставини, що можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75- 79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід, за цими ж підставами йому може бути заявлений відвід.

У відповідності до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, забезпечення дії принципу незалежності, неупередженості та безсторонності, в тому числі і у стороннього спостерігача. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Така позиція узгоджується з п.2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь -якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

У даному випадку, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний. ЄСПЛ у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Основним завданням суду під час здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з п.1 ч.7ст.56 зазначеного вище Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_7 Європи про стандарти незалежності судових органів танезмінюваність суддівнезалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цьогов очахрозумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також загальні засади кримінального провадження, вважаю, що заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з метою недопущення виникнення сумнівів у його неупередженості та безсторонності в прийнятті рішення по даній справі.

Керуючись ст.ст.35,75-80КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні задовольнити.

Кримінальне провадження № 215/80825/25 стосовно ОСОБА_4 за ст.286 ч.2 КК України КК України, передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

СУДДЯ: