Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/123/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 401/3525/23 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 209 П ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження № 0000285 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неоднарозово судимого, останній раз:

-30.05.2018 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений з Миколаївської виправної колонії № 93 по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 209 КК України у виді 4 (чотирьох)років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий термін строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 9466 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та вчинив легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, за наступних обставин.

Так, наприкінці грудня 2022 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння грошовими коштами користувачів соціальної мережі "Facebook", шляхом обману.

Перебуваючи за місцем свого фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_2 , за допомогою власного мобільного телефону марки "ZTE Blade", моделі "А71",imei1: НОМЕР_1 , змінив назву свого раніше зареєстрованого облікового запису у вищевказаній соціальній мережі з " ОСОБА_10 " на " ОСОБА_11 ", одночасно створивши ще один обліковий запис з назвою " ОСОБА_12 ".

У подальшому ОСОБА_6 , використовуючи фотознімки своєї колишньої дружини ОСОБА_13 та свого малолітнього сина ОСОБА_14 , з метою введення користувачів соціальної мережі "Facebook" в оману, розмістив на сторінці свого облікового запису публікації від жіночого імені, щодо збору коштів на лікування сина, при цьому повідомивши неправдиві відомості, оскільки малолітній ОСОБА_14 не перебуває на обліку у лікаря з будь-якими хронічними захворюваннями. У зв`язку з відсутністю паспорта громадянина України, ОСОБА_6 не міг відкрити на власне ім`я картковий рахунок, а тому останній використовував банківські картки відкриті на ім`я співмешканки ОСОБА_15 , а саме віртуальну банківську картку емітовану АТ "Таскомбанк" № НОМЕР_2 , та дві банківські картки емітовані АТ "Універсалбанк" № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 не повідомляючи про свої дійсні наміри останній, маючи намір отримані грошові кошти витратити на власні потреби.

Так, 12.01.2023, близько 19.40 год,, ОСОБА_6 , під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_16 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_16 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 12.01.2023 о 19.50 год, через мобільний додаток "Приват24", добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 гривень 00 копійок з власної баньковської картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 , яка не була обізнана про дійсні наміри та дії ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_6 , на власний розсуд розпорядився грошовими коштами, отриманими нібито на лікування сина, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 500 гривень 00 копійок.

Крім того, 06.01.2023, близько 17.40 год ОСОБА_6 , під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_17 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_17 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 06.01.2023 о 17.45 год добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 200 гривень 00 копійок з власної банківської картки на банківську картку що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , шляхом обману, у період часу з 18.01.2023 по 28.04.2023, продовжив вводити ОСОБА_17 в оману, запевнюючи потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_17 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів в період часу з 06.01.2023 по 28.04.2023 на банківську картку що відкрита на ім`я ОСОБА_15 , на загальну суму 45350 гривень 00 копійок.

Крім того, 09.02.2023, близько 14.30 год, ОСОБА_6 під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_18 , ввів останнього в оману, запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_18 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 09.02.2023 о 14.45 год, добровільно здійснив двома транзакціями переказ грошових коштів у сумі 100 гривень 00 копійок та 200 гривень 00 копійок, з власної банківської картки на банківську картку що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_6 на власний розсуд розпорядився грошовими коштами, отриманими нібито на лікування сина, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень 00 копійок.

Крім того, 10.02.2023, близько 22.00 год, ОСОБА_6 , під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_19 , ввів останнього в оману та запевнив його у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_19 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 10.02.2023 о 22.11 год, через мобільний додаток "Приват24", добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 1000 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, 13.02.2023, близько 18.50 год, продовжуючи вводити ОСОБА_19 в оману, запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

У свою чергу, ОСОБА_19 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 13.02.2023 о 18.53 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 1000 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_6 на власний розсуд розпорядився грошовими коштами, отриманими нібито на лікування сина, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.

Крім того, 11.02.2023, близько 18.10 год ОСОБА_6 , під час листування у вищевказаній соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_20 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_20 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 11.02.2023 о 18.28 год, добровільно здійснив однією транзакцією переказ грошових коштів у сумі 3000 гривень 00 копійок, з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_6 на власний розсуд розпорядився грошовими коштами, отриманими нібито на лікування сина, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень 00 копійок.

Крім того, 18.02.2023, близько 23.10 год, ОСОБА_6 , під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_21 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_21 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 18.02.2023 о 23.17 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 600 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , продовжуючи вводити ОСОБА_21 в оману, запевнюючи потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини. Таким чином, ОСОБА_21 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 14300 гривень 00 копійок.

Крім того, 20.02.2023, близько 13.50 год, ОСОБА_6 , шляхом обману, під час листування у соціальній мережі "Facebook", з потерпілим ОСОБА_22 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_23 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 20.02.2023 о 13.52 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , шляхом обману, у період часу з 06.03.2023 по 17.04.2023, продовжуючи вводити ОСОБА_23 в оману, запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_23 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 14200 гривень 00 копійок.

Крім того, 28.04.2023, близько 14.20 год, ОСОБА_6 шляхом обману, під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_24 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_24 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 28.04.2023 о 14.32 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , шляхом обману, у період часу з 30.04.2023 по 08.05.2023,продовжив запевнювати потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини. Таким чином, ОСОБА_24 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 8300 гривень 00 копійок.

Крім того, з 01.03.2023, близько 14.50 год, ОСОБА_6 шляхом обману, під час листування у вищевказаній соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_25 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_25 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 01.03.2023 о 15.01 год, добровільно здійснив однією транзакцією переказ грошових коштів у сумі 1000 гривень 00 копійок, з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Крім того, 07.05.2023, близько 17.00 год ОСОБА_6 , шляхом обману, під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_26 , запевнив його у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_26 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 07.05.2023 о 17.13 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 200 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному ОСОБА_6 , шляхом обману, у період часу з 07.05.2023 по 16.06.2023 продовжив запевнювати потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини. Таким чином, ОСОБА_26 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 6 550 гривень 00 копійок.

Крім того, 16.01.2023, близько 17.30 год, шляхом обману, під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_27 , ввів останнього в оману та запевнив його у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_27 , будучи впевненим, що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 16.01.2023 о 17.37 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 6000 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , шляхом обману, у період часу з 16.01.2023 по 21.04.2023, продовжив запевнювати потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_27 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, через мобільний додаток "Приват24", добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 74700 гривень 00 копійок.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , ввів потерпілого ОСОБА_28 в оману та запевнив його у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_28 , будучи впевненим що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 23.05.2023 о 14.21 год, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , шляхом обману, у період з 25.05.2023 по 27.05.2023, продовжив запевнювати потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_28 , будучи впевненим,що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, через мобільний додаток "Приват24", добровільно здійснив ряд переказів грошових коштів на загальну суму 1300 гривень 00 копійок.

Крім того наприкінці грудня 2022 року, більш точного часу та дати не встановлено, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння грошовими коштами користувачів соціальної мережі "Facebook", шляхом обману.

Перебуваючи за місцем свого фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 за допомогою власного мобільного телефону марки "ZTE Blade", моделі "А71", imei1: НОМЕР_1 , змінив назву свого раніше зареєстрованого облікового запису у вищевказаній соціальній мережі з " ОСОБА_10 " на " ОСОБА_11 ", одночасно створивши ще один обліковий запис з назвою " ОСОБА_12 ".

У подальшому, ОСОБА_6 використовуючи фотознімки своєї колишньої дружини ОСОБА_13 та свого малолітнього сина ОСОБА_14 , з метою введення користувачів соціальної мережі "Facebook" в оману, розмістив на сторінці свого облікового запису з перейменованою ним назвою " ОСОБА_11 " та сторінці свого облікового запису з назвою " ОСОБА_12 ", аналогічні публікації від жіночого імені, щодо збору коштів на лікування сина, при цьому повідомивши неправдиві відомості, оскільки малолітній ОСОБА_14 не перебуває на обліку у лікаря з будь-якими хронічними захворюваннями. У зв`язку з відсутністю паспорта громадянина України, ОСОБА_6 не міг відкрити на власне ім`я картковий рахунок, а тому з метою реалізації свого злочинного умислу, шляхом обману, останній використовував банківські картки відкриті на ім`я співмешканки ОСОБА_15 , а саме віртуальну банківську картку емітовану АТ "Таскомбанк" № НОМЕР_2 та банківську картку емітовану АТ "Універсалбанк" № НОМЕР_3 , не повідомляючи про свої дійсні наміри останній, маючи намір отримані грошові кошти витратити на власні потреби.

Так, 12.01.2023, близько 19.40 год, ОСОБА_6 , шляхом обману, під час листування у соціальній мережі "Facebook" з потерпілим ОСОБА_16 , ввів останнього в оману та запевнив потерпілого у необхідності отримання від нього грошових коштів на лікування дитини.

Таким чином, ОСОБА_16 , будучи впевненим що він надає грошову допомогу на лікування хворої дитини, 12.01.2023, добровільно здійснив переказ грошових коштів в сумі 500 гривень 00 копійок з власної картки на банківську картку, що відкрита на ім`я ОСОБА_15 .

За аналогічних обставин, ОСОБА_6 повторно шляхом шахрайства у період з 06.01.2023 по 28.04.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_17 в загальній сумі 45350 гривень 00 копійок; 09.02.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_18 в сумі 300 гривен 00 копійок; в період з 10.02.2023 по 13.02.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_19 загальній сумі 2000 гривень 00 копійок; 11.02.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_20 у сумі 3000 гривень 00 копійок, в період з 18.02.2023 по 18.04.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_21 в загальній сумі 29829 гривень 00 копійок; в період з 20.02.2023 по 17.04.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_22 в загальній сумі 14200 гривень 00 копійок; в період з 28.04.2023 по 08.05.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_24 в загальній сумі 19900 гривень 00 копійок; 01.03.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_25 в сумі 1000 гривень 00 копійок; в період з 07.05.2023 по 16.06.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_26 в загальній сумі 6350 гривень 00 копійок; в період з 16.01.2023 по 21.04.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_27 в загальній сумі 74700 гривень 00 копійок; в період з 23.05.2023 по 27.05.2023 заволодів грошовими коштами ОСОБА_28 в загальній сумі 1300 гривень 00 копійок.

Таким чином, у період з 06.01.2023 по 16.06.2023 ОСОБА_6 повторно шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами на загальну суму 198429 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з доходами, одержаними злочинним шляхом, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

У подальшому, ОСОБА_6 , в період часу з 06.01.2023 по 30.06.2023, діючи умисно, після заволодіння грошовими коштами потерпілих у сумі 198429 гривень 00 копійок, які було перераховано на рахунки ОСОБА_15 , а саме віртуальну банківську картку емітовану АТ "Таскомбанк" № НОМЕР_2 та банківську картку емітовану АТ "Універсалбанк" № НОМЕР_3 , якими користувався безпосередньо ОСОБА_6 , тобто достовірно розуміючи, що вони одержані ним злочинним шляхом, переслідуючи мету приховання та маскування незаконного походження грошових коштів та заволодіння ними, використав їх та розпорядився на власний розсуд.

Так, аналізом даних відомостей про рух коштів по картковим рахункам, що були відкриті на ім`я громадянки ОСОБА_15 , які ОСОБА_6 використовував у своїй злочинній діяльності, а саме банківської картки емітованої АТ "Таскомбанк" № НОМЕР_2 та банківської картки емітованої АТ "Універсалбанк" № НОМЕР_3 , встановлено, що в період з 06.01.2023 по 30.06.2023 вони були використані ОСОБА_6 шляхом розрахунків за товари/послуги в торгівельних мережах, аптеках на території міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області, мережі Інтернет, в якості розрахунку за послуги перевезення та поповнення телефону, зняття готівки з банкоматів, перерахування на рахунки інших фізичних осіб, тощо на загальну суму 258 960 гривень 04 копійок, з яких 198429 гривень 00 копійок отримані злочинним шляхом, а саме: -107 054 гривень 78 копійок на купівлю товарів в магазинах на території міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області; -50893 гривень 98 копійок на переказ на карткові рахунки інших фізичних осіб; -75170 гривень 50 копійок отримано готівкових коштів в АТМ; -1178 гривень 00 копійок на поповнення мобільного телефону ПрАТ «Київстар»; -4000 гривень 00 копійок на переказ коштів з вкладу по договору від 13.10.2022 на власний рахунок № НОМЕР_3 ; -11900 гривень 00 копійок на переказ коштів через банкомат іншим фізичним особам; -2048 гривень 00 копійок на переказ дебетної частини грошових коштів банківської картки № НОМЕР_3 .

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_29 , просить вирок районного суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, безпідставне застосування ст.75КК України та неправильне застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 1

ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з

позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, без застосування ст.75 КК України. Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на повне відшкодування спричиненої шкоди потерпілим та обставину, що пом`якшує покарання - відшкодування спричиненої шкоди потерпілим. Внести до мотивувальної частини вироку суду рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання, а в іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України є м`яким, оскільки суд зовсім не врахував особу обвинуваченого, який раніше тричі судимий за корисливі злочини та знову скоїв навмисні, неодноразові, корисливі злочини через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком суду.

Поряд з цим, судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений, будучи молодою, фізично здоровою людиною, не займається суспільно корисною працею, не працює, а став на шлях вчинення навмисних злочинів проти власності.

Також суд безпідставно не врахував при призначенні покарання обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів та необґрунтовано врахував обставину, що пом`якшує покарання - відшкодування спричиненої шкоди, оскільки дану обставину в обвинувальному акті прокурором не зазначено та за вироком суду кошти внесені ОСОБА_30 в якості застави перераховано на рахунок потерпілої ОСОБА_13 , що вказує та те, що в ході досудового і судового слідства відшкодування потерпілим заподіяної шкоди в повному обсязі місце не мало.

Крім того, судом допущено неправильне застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Як визначено ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Тобто, положення зазначеної статті не передбачають призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у тому випадку, якщо особу звільнено від відбування основаного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Всупереч цьому, суд першої інстанції при призначенні покарання за ч. 1 ст. 209 КК України застосував конфіскацію майна.

Отже прокурор вважає, що додаткове покарання у виді конфіскації майна підлягає призначенню ОСОБА_6 , але з позбавленням волі без застосування ст. 75 КК України.

Вказана позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 16.08.2018 (справа 183/163/14) та у постанові від 21.08.2023 (справа № 953/6732/22).

Крім того, судом допущено неправильне застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Санкцією ч. 1 ст. 209 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльності, проте дане покарання, яке є обов`язковим за санкцією, ОСОБА_6 не призначено.

Постановою Об`єднаної палати Верховного Суду від 04.09.2023 (справа № 404/2081/22) зроблено правовий висновок щодо застосування ст. 55 КК України. Зокрема зазначено, що згідно з положеннями ст. 55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбаченого можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду апеляційної інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили її задоволення, дослідивши згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку обставини, встановлені судом першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України та правильно кваліфікував його дії як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з вироком районного суду, просить його скасувати через невідповідність призначеного обвинуваченому покарання через безпідставне застосування ст. 75 КК України та неправильне застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши доводи сторони обвинувачення в цій частині, колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, яким визнав його активне сприяння у розкритті злочину, а також встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції, врахував обставини вчинення злочину ОСОБА_6 та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

Водночас, є помилковими і доводи прокурора про те, що таке покарання суд першої інстанції призначив без належного врахування даних про особу обвинуваченого, оскільки під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 також визнав свою провину у вчинених ним злочинах, щиро розкаявся та зазначив, що на даний час він проходить військову службу в лавах ЗСУ, а саме у в/ч НОМЕР_5 та постійно знаходиться саме у зоні бойових дій з російськими агресорами. Також вказав, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей і його дружина на даний час вагітна.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів слід визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та дають достатні підстави для призначення йому основного покарання за ч. 1 ст. 209 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 України, щодо не застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Також, переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, а саме без застосування вимог ст. 75 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не наведено, а тому його апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 77 КК України, яка не передбачає призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання за ч. 1 ст. 209 КК України у виді конфіскації майна.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення і з приводу не врахування судом першої інстанції обтяжуючої обставини, а саме рецидив злочину, оскільки як вбачається зі змісту обвинувального акту, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не виявлено (а.с.103), а суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, самостійно не вправі вийти за межі пред`явленого особі обвинувачення.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2024 стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 209 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна і без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна і без позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий термін строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2