Справа № 396/1621/25
Провадження № 1-кп/396/73/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду у м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000355 від 05.06.2025 року, відносно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новокрасновка Антрацитовський район Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого на посаді монтера колії виробничого підрозділу служб колії «Помічнянська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця», одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей 2008 р.н., 2009 р.н. та 2020 р.н., раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 04.04.2025 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та іншими працівниками знаходились на території м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, а саме на 224 -225 км парної колії перегону Новоукраїнка-Плетений Ташлик, де здійснювали роботи по введенню рейкових плітей. Та близько 12 години (більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено), в перерві між виконанням робіт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи фізичну перевагу, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та стоячи обличчям один навпроти одного, наніс йому один удар кулаком правої руки в область носу. Після чого ОСОБА_4 схопив обома руками за руки ОСОБА_6 , та той стоячи навпроти ОСОБА_4 наніс йому два удари головою в область носу. В результаті завданих ударів у ОСОБА_4 почала йти кров з носу.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням уламків, викривленням носової перегородки вправо з однобічним порушенням носового дихання, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили незначну стійку втрату працездатності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав покази про те, що він 04.04.2025 року перебував на роботі та в нього виникла словесна суперечка з ОСОБА_4 . В подальшому він наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_4 та потім, ще наніс йому два удари головою в область носу. В результаті завданих ним ударів у ОСОБА_4 почала йти кров з носу. У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, просив суворо не карати. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає повністю, а вчастині стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу не визнає.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він 04.04.2025 року знаходився на своєму робочуму місці, де вони здійснювали роботи по введенню рейкових плітей та в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 під час вказаної суперечки ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком в область носу та потім, ще наніс йому два удари головою в область носу. Після вказаних ударів в нього почала йти кров з носу. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 125 ч.2 КК України, крім його показів, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:

- заява ОСОБА_4 про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 (том №1 а.с. 14);

- консультативний висновок спеціаліста відносно ОСОБА_4 від 04.04.2025 року (том №1 а.с. 24-25);

- консультативний висновок спеціаліста відносно ОСОБА_4 від 21.04.2025 року (том №1 а.с. 26-27);

- виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5855 відносно ОСОБА_4 (том №1 а.с. 28);

- протокол проведення слідчого експеременту від 06.06.2025 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та додаток до слідчого експеременту (том №1 а.с. 31-34);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.07.2025 року (том №1 а.с. 49-50);

- висновок експерта № 56 від 30.07.2025 року (том №1 а.с. 60-61);

- протокол проведення слідчого експерименту від 17.07.2025 року за участю свідка ОСОБА_7 та фототаблиця до протоколу слідчого експеременту (том №1 а.с. 76-79);

- висновком експерта № 57/56 від 30.07.2025 року (том №1 а.с. 81-82);

- копії матеріалів сліжбового розслідування ВП "Помічнянська дистанція колій" по факту отримання тілесних ушкоджень 04.04.2025 року працівником підрозділу ОСОБА_4 (том №1 а.с. 85-101);

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на дослідження судом доказів, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Згідно положенням ст. 12 КК України, скоєно кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, працює на посаді монтера колії виробничого підрозділу служб колії «Помічнянська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця», одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей 2008 р.н., 2009 р.н. та 2020 р.н., на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу, який обвинувачений має змогу сплатити так як отримує матеріальний дохід у вигляді заробітної плати.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень обвинуваченими.

Що стосується заявленого потерпілим цивільного позову, який ОСОБА_4 підтримав повністю, а обвинувачений ОСОБА_6 визнав частково, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 4865 гривень, підлягають задоволенню, оскільки саме такий розмір коштів, витрачений потерпілим на лікування, що підтверджується наданими та оглянутими в судовому засіданні квитанціями (фіскальними чеками) на придбання потерпілим медичних препаратів. Крім того факт спричинення матеріальних збитків понесених на лікування в сумі 4865 грн. не заперечувався обвинуваченим ОСОБА_6 , у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеним та підлягають повному задоволенню.

Щодо вирішення питання про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., яка зумовлена фізичним болем та стражданнями через ушкодження здоров`я, душевними хвилюваннями і спричиненням різкої зміни налагодженого ритму життя, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Поданий ним цивільний позов підтримав повністю, з мотивів, які викладені у такому, та просив його задовольнити.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 з наступних підстав.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В силу ст.128 КПК України, враховуючи неврегульованість кримінально-процесуальним законом процесуальних відносин між сторонами, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, до них підлягають застосуванню норми Цивільно-процесуального законодавства України.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, щоздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілому ОСОБА_4 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживаннях, фізичному болі, отриманням негативних емоцій внаслідок необхідністю залучення його до слідчих дій і судового процесу, порушенням звичного устрою та ритму життя, усвідомлення неправомірності дій обвинуваченого, приниженні честі, гідності і ділової репутації, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 15000 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності та справедливості заподіянню такої шкоди і можливості сплатити ОСОБА_6 .

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу входять до складу процесуальних витрат.

Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених потерпілим витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, надано всі підтверджуючі документи з яких вбачається, що загальна вартість послуг адвоката складає 40000 гривень, що підтверджено двома квитанціями про сплату 20000 гривень за кожною квитанцією, тому є підстави для стягнення зазначених витрат.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування метеріальної шкоди та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 4865 (чотири тисячі вісімсот шістдесят п"ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 15000 гривень моральної шкоди та 40000 гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

- медичну карту стаціонарного хворого № 5855 на ім`я ОСОБА_4 , яка передана на відповідальне зберігання до КНП "Кіровоградська обласна лікарня" - залишити КНП "Кіровоградська обласна лікарня".

- медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 , яку передано в камеру зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, пров. Степана Бендери, 4 м. Новоукраїнка Кіровоградської області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1