ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2067/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0002625 від 09.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 19 серпня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002625 від 09.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

08 липня 2025 року ОСОБА_7 , перебуваючи у приватному будинку за адресою: м. Київ, вул. Івана Дяченка, 1, маючи злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про замінування приміщення Дарницького районного суду міста Києва, розташованого на вул. Севастопольська, 7/13, у місті Києві, та загрозу подальшого вибуху, діючи умисно, усвідомлюючи, що його завідомо неправдиве повідомлення порушить громадську безпеку та дезорганізує роботу Дарницького районного суду міста Києва, здійснив з мобільного телефону марки Blackview BV6000S, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , два телефонних дзвінки на спецлінію «102».

Перший дзвінок, тривалістю 16 секунд, ОСОБА_7 здійснив приблизно о 17 год. 33 хв. другий дзвінок, тривалістю 31 секунду, ОСОБА_7 здійснив приблизно о 17 год. 35 хв.

Під час зазначених телефонних дзвінків ОСОБА_7 повідомив про замінування будівлі Дарницького районного суду міста Києва, що розташований у місті Києві на вул. Севастопольській та загрозу подальшого вибуху, достовірно знаючи, що повідомлена ним інформація є неправдивою.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе за ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 08 липня 2025 року, перебуваючи у приватному будинку за адресою: м. Київ, вул. Івана Дяченка, 1, маючи злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про замінування приміщення Дарницького районного суду міста Києва, розташованого на вул. Севастопольська, 7/13, у місті Києві, та загрозу подальшого вибуху, діючи умисно, усвідомлюючи, що його завідомо неправдиве повідомлення порушить громадську безпеку та дезорганізує роботу Дарницького районного суду міста Києва, здійснив з мобільного телефону марки два телефонних дзвінки на спецлінію «102». Перший дзвінок, тривалістю 16 секунд, здійснив приблизно о 17 год. 33 хв. другий дзвінок, тривалістю 31 секунду, здійснив приблизно о 17 год. 35 хв. Під час зазначених телефонних дзвінків повідомив про замінування будівлі Дарницького районного суду міста Києва, що розташований у місті Києві на вул. Севастопольській та загрозу подальшого вибуху, достовірно знаючи, що повідомлена ним інформація є неправдивою. Про вчинене щиро шкодує.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, здійснював благодійну допомогу на потреби ЗСУ, раніше судимий, працює не офіційно різноробочим, з середньо-спеціальною освітою, має постійне місце проживання, одружений та дружина у стані вагітності.

Обставина, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини були вказані й в обвинувальному акті, з наявністю яких суд погоджується.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Водночас остаточне покарання суд має визначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

При цьому суд не погоджується із позицією сторони захисту про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, що є неможливим при необхідності застосувати положення ст. 71 КК України, зважаючи на невідбуте покарання обвинуваченим та вчинення нового злочину за цим кримінальним провадженням вже на наступний день після ухвалення попереднього вироку суду стосовно ОСОБА_7 . Водночас покарання за попереднім вироком суду не підлягає самостійному виконання, як про це наголосив захисник у судових дебатах, а переводиться в інший вид покарання про відповідному співвідношенні, встановленому законом України про кримінальну відповідальність.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням дня фактичного затримання - 09 липня 2025 року. ОСОБА_7 звільнений з-під варти 11 липня 2025 року у зв`язку із внесенням застави.

Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків - цього та вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним попереднім вироком, з урахуванням положень пп. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України щодо переведення покарань різного виду в один, остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, з 09 липня 2025 року (день фактичного затримання) до 11 липня 2025 року включно.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням дня фактичного затримання - 09 липня 2025 року. ОСОБА_7 звільнений з-під варти 11 липня 2025 року у зв`язку із внесенням застави.

Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався, та водночас на час ухвалення цього вироку продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави, який слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили

Після набрання вироком законної сили заставу, внесену за обвинуваченого у розмірі 60 560 грн, повернути заставодавцю.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави, а саме за проведення судової експертизи (висновок експерта від 08 серпня 2025 року № СЕ-19/111-25/44330-ВЗ), у розмірі 5 348,40 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: мобільний телефон марки Blackview BV60000S чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв''зку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , переданий до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 007550), конфіскувати у дохід держави на підставі ч. 1 ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, скасувавши водночас накладений на нього арешт ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року; мобільний телефон «Samsung G950FD», повернутий обвинуваченому під зберігальну розписку, залишити останньому як власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1