УХВАЛА

21 жовтня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 03 серпня 2025 року, на підставі клопотання слідчого Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку 30.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: на грошові кошти в сумі 3891 гривню та 5 доларів США; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro», блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Мах», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 ; 25 накладних та 1 блокнот зеленого кольору з чорновими записами; ноутбук марки «Масbоок» моделі «А2337» сірого кольору; ноутбук марки «Asus» моделі «G513» та зарядний пристрій з сумкою чорного кольору; 6 банківських карток а саме: картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , картку «Приватбанку» № НОМЕР_4 , картку «А-Банк» № НОМЕР_5 , картку «А-Банк» № НОМЕР_6 , картку «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , картку «Райффайзенбанк» № НОМЕР_8 .

Арешт був накладений в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДза № 0000335 від 18.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190 КК України.

Зазначені речі належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

03 жовтня 2025 року старшим дізнавачем Рівненського районного управління поліції ГУ Націнальної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження не оскаржена та не скасована.

Станом на 14 жовтня 2025 року у рамках кримінального провадження проведені всі необхідні, слідчі дії із вилученим майном, по результатам яких винесена постанова про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України.

Вважає в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутність вимоги клопотання підтримав та просив їх задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, слідчим подана заяву в якій він просить розглядати клопотання у його відсутність.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 03 серпня 2025 року, на підставі клопотання слідчого Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку 30.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: на грошові кошти в сумі 3891 гривню та 5 доларів США; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro», блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Мах», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 ; 25 накладних та 1 блокнот зеленого кольору з чорновими записами; ноутбук марки «Масbоок» моделі «А2337» сірого кольору; ноутбук марки «Asus» моделі «G513» та зарядний пристрій з сумкою чорного кольору; 6 банківських карток а саме: картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , картку «Приватбанку» № НОМЕР_4 , картку «А-Банк» № НОМЕР_5 , картку «А-Банк» № НОМЕР_6 , картку «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , картку «Райффайзенбанк» № НОМЕР_8 .

Арешт був накладений в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДза № 0000335 від 18.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190 КК України.

Зазначені речі належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в 03 жовтня 2025 року старшим дізнавачем Рівненського районного управління поліції ГУ Націнальної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження не оскаржена та не скасована.

Станом на 14 жовтня 2025 року у рамках кримінального провадження проведені всі необхідні, слідчі дії із вилученим майном, по результатам яких винесена постанова про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з чим, суд вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт, який накладений Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 03 серпня 2025 року, на грошові кошти в сумі 3891 гривню та 5 доларів США; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro», блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Мах», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 ; 25 накладних та 1 блокнот зеленого кольору з чорновими записами; ноутбук марки «Масbоок» моделі «А2337» сірого кольору; ноутбук марки «Asus» моделі «G513» та зарядний пристрій з сумкою чорного кольору; 6 банківських карток а саме: картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , картку «Приватбанку» № НОМЕР_4 , картку «А-Банк» № НОМЕР_5 , картку «А-Банк» № НОМЕР_6 , картку «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , картку «Райффайзенбанк» № НОМЕР_8 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_6