Справа № 183/2938/24
№ 1-кп/183/1121/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001407 від 25.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. 18 березня 2014 р. відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №1543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Дніпропетровської області.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

11 травня 2023 року, ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 та був направлений для проходження обстеження та медичного огляду, де пройшовши військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої, відповідно до довідки від 11 травня 2023 року визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши, відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які надавали б ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Далі військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 11 травня 2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , останньому під розпис особисто вручено повістку на відправку та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 15 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення до військової частини та подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року.

У подальшому, після отримання вищевказаної повістки, ОСОБА_5 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 15 травня 2023 року, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним показання.

2.1. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, визнав.

2.2. Допитаний в судовому засіданні 24.04.2025 р. обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що його викликали у військкомат для проходження медичної комісії. Він працював на трикотажній фабриці і звідси його викликали шляхом телефонного дзвінку зателефонували та сказали з`явитися. Це відбулося приблизно два роки тому. Після телефонного дзвінка він 11.05.2023 р. прибув до РТЦК, який розташований в м. Новомосковську. Тут він проходив медичну комісія. В перший день не пройшов її, а на другий пройшов. За результатами медичної комісії його сказали, що він придатний до військової служби та видали повістку на відправку. За цю повістку він розписувався. Відправка були призначена десь через 2 3 дні після отримання повістки. Повістку він отримав 11 травня 2025 р., а прибути до РТЦК він повинен був 15 травня 2025 р. Однак, у призначений день обвинувачений не прибув до РТЦК так як захворів. Хворів два тижні. Після одужання обвинувачений не прибув до РТЦК тому, що боявся. Після проходження медичної комісії в РТЦК обвинувачений проходив обстеження в лікарні ім. Мєчнікова де йому сказали, що його кість збережена. Ці медичні документи він надавав у РТЦК де йому знову відповіли, що він придатний до військової служби. Раніше обвинувачений перебував на військовому обліку, але був знятий з цього обліку за хворобою так як медична комісія вирішила, що він не придатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у військовий час. Хвороба була вегето-судинна дистонія. Під час проходження 11.05.2023 р. медичної комісії обвинуваченому пояснили, що вегето-судинна дистонія не є підставою для визнання його не придатним до військової служби.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду.

3.1. Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями самого обвинуваченого, свідка ОСОБА_6 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

3.2. Так, допитаний в судовому засіданні 26.09.2025 р. свідок ОСОБА_6 пояснив, що обвинуваченого свідок бачив приблизно в 2023 р. під час проходження військової служби в мобілізаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обвинуваченому була виписана повістка на відправку до військової частини оскільки він після проходження лікарської комісії був визнаний придатним для проходження військової служби. Хто саме вручав обвинуваченому повістку свідок не пам`ятає. Причини по яким обвинувачений не відправився за повісткою до військової частини свідку не відомі.

3.3. Суд зазначає, що окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

3.4. Так, з копії довідки військово лікарської комісії від 11.05.2023 р. вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний придатним до військової служби у воєнний час.

3.5. З копії бойової розписки вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 11.05.2023 р. отримав повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р. та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

3.6. З копії військового квитка серії НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 07.10.1997 р. він зарахований в запас за станом здоров`я. 05.04.2023 р. та 11.05.2023 р. медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний придатним до військової служби у воєнний час. 15.05.2023. призваний на військову службу по мобілізації.

3.7. З копії облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що 06.08.2019 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 він визнаний обмежено придатним до військової служби. 11.05.2023 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 він визнаний придатним до військової служби у воєнний час.

3.8. З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 р. вбачається, що свідок ОСОБА_6 на запропонованих йому чотирьох фотографіях на фотографії № 3 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, якій 11.05.2023 р. була вручена повістка до ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка не з`явилася. Впізнав за ознаками: 35 років, худорлявий, коротке волосся, темне, обличчя витягнуте.

3.9. З листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 24/6802 від 06.11.2023 р. вбачається, що ОСОБА_5 отримав бойову повістку, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Повістку ОСОБА_5 вручав офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_6 .

3.10. З копії тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 17.04.2008 р. вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 07.10.1997 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час та 17.04.2008 р. знятий з обліку Новомосковсько Магдалинівського ОМВК Дніпропетровської області.

3.11. З копії Акту № 99 від 03.04.2023 р. вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 04.04.2023 р. проходив обстеження в КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування». За результатами огляду встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_5 післятравматична ампутація на ІІ та ІІІ пальцях правої кісті на рівні середніх фаланг.

3.21. Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

3.22. В своїх показаннях, наданих суду, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 11.05.2023 р. в ІНФОРМАЦІЯ_3 проходив медичну комісія за результатами якої він визнаний придатним до військової служби.

Вказані показання обвинуваченого підтверджуються: копією довідки військово лікарської комісії від 11.05.2023 р. в якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 є придатним до військової служби у воєнний час; копією військового квитка серії НОМЕР_1 в якому зазначено, що 11.05.2023 р. медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинувачений визнаний придатним до військової служби у воєнний час; копією облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 в якій зазначено, що обвинувачений 11.05.2023 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 він визнаний придатним до військової служби у воєнний час; показаннями свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що обвинуваченому вручалася повістка про вибуття до військової частини.

На підставі зазначених в цьому пункті вироку доказів судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 11.05.2023 р. пройшов медичну комісію в ІНФОРМАЦІЯ_3 та був визнаний придатним до військової служби у воєнний час.

3.23. В своїх показаннях, наданих суду, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 11.05.2023 р. після проходження медичної комісії він в ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав повістку відповідно до якої він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р.

Вказані показання обвинуваченого підтверджуються: копією бойової розписки в якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 11.05.2023 р. отримав повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р. та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації; показаннями свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що обвинуваченому вручалася повістка про вибуття до військової частини; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 р. в якому зазначено, що свідок ОСОБА_6 на одній із запропонованих йому фотографії впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, якій 11.05.2023 р. була вручена повістка до ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка не з`явилася; листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 24/6802 від 06.11.2023 р. в якому зазначено, що ОСОБА_5 отримав бойову повістку, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

На підставі зазначених в цьому пункті вироку доказів судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 11.05.2023 р. отримав повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р. та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

3.24. В своїх показаннях, наданих суду, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 15.05.2023 р. він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 оскільки захворів, а після одужання не з`явився тому, що злякався.

Вказані показання обвинуваченого підтверджуються: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 р. в якому зазначено, що свідок ОСОБА_6 на одній із запропонованих йому фотографії впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, якій 11.05.2023 р. була вручена повістка до ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка не з`явилася.

На підставі зазначених в цьому пункті вироку доказів судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 отримавши повістку у зазначений в ній день - 15.05.2023 р., не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

3.25. В копії військового квитка серії НОМЕР_1 , в копії тимчасового посвідчення № 930097 від 17.04.2008 р. зазначено, що 07.10.1997 р. обвинувачений ОСОБА_5 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

В копії Акту № 99 від 03.04.2023 р. зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 має післятравматичну ампутацію на ІІ та ІІІ пальцях правої кісті на рівні середніх фаланг.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений має фізичні вади, 07.10.1997 р. був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Однак на час події цього кримінального правопорушення, враховуючи воєнний стан в країні, обвинувачений є особою, яка придатна до військової служби.

3.26. Отже, на підставі викладеного в пунктах 22 25 цього вироку суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р. без поважних причин.

3.27. Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2023 р. тому, що злякався. При цьому 11.05.2023 р. працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 було роз`яснено його обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП, також обвинувачений був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 знаючи про свій обов`язок з`явитися за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи про свій обов`язок захищати Вітчизну без поважних причин не з`явився 15.05.2023 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто діяв з прямим умислом.

3.28. Враховуючи викладене в пунктах 3.22 3.25 цього вироку суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 15 травня 2023 року, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

3.29. В судовому засідання, яке відбулося 13.11.2025 р. захисник надав суду довідку № 28 від 05.09.2025 р., направлення на рентгенографію черевної порожнини від 27.06.2025 р., направлення на рентгенографію грудної клітини від 27.06.2025 р., копію протоколу ультразвукового сканування органів черевної від 12.06.2025 р., копію езофагогастродуоденоскопії № 359 від 20.06.2025 р., копію запису лікаря з діагнозом, копію направлення на електроенцефалографію, копію направлення на консультацію кардіолога, копію направлення на консультацію невролога.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Оскільки суду надані копії документів, то суд визнає вказані вище копії документів недопустимими доказами та не приймає їх до уваги.

Судом не приймаються до уваги надані направлення на рентгенографію черевної порожнини від 27.06.2025 р. та направлення на рентгенографію грудної клітини від 27.06.2025 р., оскільки вони є неналежними доказами.

З довідки № 28 від 05.09.2025 р. вбачається, що обвинувачений має захворювання на хронічний гастродуоденіт, хронічний атрофічний гастрит, гастроезофагеальну рефлюксну хворобу, хронічний холецистит, хронічний панкреатит.

Разом з цим суд критично відноситься до вказаного доказу та не приймає його до уваги оскільки на переконання суду сама по собі вказана довідка не є беззаперечним доказом наявності у обвинуваченого зазначених в ній захворювань.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.11.2025 р., судом з`ясовувалося, в тому числі і у сторони захисту, питання доповнення судового розгляду, зокрема у зв`язку з наданими новими документами. Сторона захисту повідомила суду про відсутність доповнень судового розгляду.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 .

4.1. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

5.1. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

5.2. Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

5.3. Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, не одружений, за місцем мешкання зарекомендував себе посередньо, раніше не судимий.

5.4. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким умисним злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за санкцією ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

5.5. Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Системне тлумачення норм ст. 75 КК України дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст.75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

При цьому, оскільки покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, застосування ст.75 КК України при визначенні покарання за вчинення кримінальних правопорушень указаної категорії в теперішніх умовах є неприпустимим.

Тобто, звільнення осіб від відбування покарання з випробуванням за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану, тобто за відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву заходів щодо мобілізації, які спрямовані на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення особами кримінальних правопорушень у сфері забезпечення мобілізації під час дій військового стану (збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України) нівелює визначену ст.ст. 50, 65 КК України мету призначення покарання та може призвести до збільшення рівня злочинності у цій сфері, створити серйозну загрозу для безпеки держави в сфері оборони, захисту незалежності та територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства в цілому та держави.

На переконання суду застосування до осіб інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з ухиленням від мобілізації в умовах воєнного стану, не сприяє підтриманню належної боєздатності та рівня військової дисципліни Збройних сил України, попередженню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за не можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

6.2. Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

6.3. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Початок строку відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з часу його добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу його затримання в порядку виконання вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1