Провадження № 1-кп/638/1147/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ХМР ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції ГУНП в Харківській обл. ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої вирішується питання щодо застосування заходів виховного характеру ОСОБА_9 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання щодо застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001885 від 25.05.2025, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, учня 8-го класу КЗ «Харківська гімназія №148 Харківської міської ради», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.09.2025 року, приблизно о 16 год 30 хв. будучі обізнаним про введення на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи на дитячому майданчику, розташованому у дворі будинку № 105-Б по вул. Клочківській у м.Харкові, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на лавці, а її жіноча сумка з шкірозамінника бежево-бархотистого кольору лежала на лавці поряд з нею. В цей час, у ОСОБА_9 виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілої.

В подальшому малолітній ОСОБА_9 реалізуючи свій протиправний умисел, суб?єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з заду підійшов до потерпілої ОСОБА_11 , та шляхом ривку, відкрито заволодів жіночою сумкою з шкірозамінника, бежево-бархотистого кольору, вартістю, згідно висновку експерта №14635 від 07.10.2025,- 186,15 грн., в середині якої знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A3» 3/64Gb, чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю, згідно висновку експерта №14635 від 07.10.2025,- 2928,80 грн.

Після чого, малолітній ОСОБА_9 з місця вчинення суспільно небезпечного діяння зник, розпорядившись викраденими майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму, згідно висновку експерта №14635 від 07.10.2025, - 3114 гривень 95 копійок.

Таким чином, ОСОБА_9 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_10 строком на один рік, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім нового кримінального правопорушення.

Присутні у судовому засіданні представник служби у справах дітей ХМР, психолог та представник ювенальної превенції просили суд клопотання задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_9 в присутності законного представника та психолога пояснив, що вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнає, те що 25.09.2025 приблизно о 16-30 год. він гуляв зі своїм другом Микитою у дворі будинку АДРЕСА_3 , де побачив сидячих на лавочці бабусь та біля однієї з них поруч лежала сумка, яку в подальшому він схопив та побіг в бік, не реагуючи на крик бабусь. Сумку він залишив біля річки, телефон сховав в закинутому будинку, а сім-карту поклав у свою кишеню. Також в судовому засіданні малолітній ОСОБА_9 приніс вибачення потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 25.09.2025 приблизно о 16-30 год. вона з подругами сиділа та спілкувалась на лавочці біля будинку АДРЕСА_3 , поруч на дитячому майданчику гуляли хлопці, та раптом один з них, який був одягнутий в чорну кофтину раптово вирвав її сумку та побіг з нею в бік не реагуючи на їх крики.

Окрім визнання малолітнім ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні суспільно небезпечних діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушення, його провина також повністю підтверджується матеріалами кримінальних проваджень №0001885, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та законність яких не оспорювалася сторонами судового провадження, а саме:

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2025 року, слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУП в Харківській області ОСОБА_12 в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за участю слідка ОСОБА_15 , під час вказаної слідчої дії свідок впізнала особу на фотознімку під номером 3 (три). Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фотознімку №3 зображено ОСОБА_9 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2025 року, слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУП в Харківській області ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час вказаної слідчої дії потерпіла впізнала особу на фотознімку під номером 3 (три). Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фотознімку №3 зображено ОСОБА_9 ;

- даними протоколу огляду від 25 вересня 2025 року, складеного старшим слідчим Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за участі: ОСОБА_20 та його законного представника ОСОБА_21 ,, ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_10 , в присутності психолога, з фото-таблицею до нього, в ході котрого проведено огляд поряд з будинком №18 по пров.Річковий в м.Харкові, ОСОБА_20 та ОСОБА_9 добровільно погодились показати місце де схований мобільний телефон, яким 25.09.2025 приблизно о 16-30 год. відкрито заволоділи;

- даними висновку експерта судової товарознавчої експертизи №14635 від 07 жовтня 2025 року, ринкова вартість, з урахуванням зносу, жіноча сумка з шкірозамінника бежевого кольору, бархатиста, придбаної у 2024 році в магазині «АТБ», без зовнішніх ушкоджень станом на 07 жовтня 2025 року становить 186.15 грн., мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi A3» 3/64Gb, чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 , в робочому стані, без зовнішніх ушкоджень, приданий 31.12.2024 в магазині «Цитрус» за 3848 грн. 90 коп, станом цін на 07 жовтня 2025 року, становить 2928.80 грн., а всього 3114.95 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що 25 вересня 2025 року приблизно о 16-30 год. вона з подругами, в тому числі ОСОБА_4 сиділа та спілкувалась на лавочці біля будинку №105Б по вул.Клочківська в м.Харкові, поруч на дитячому майданчику гуляли хлопці, та раптом один з них, який був одягнутий в чорну кофтину раптово вирвав сумку ОСОБА_4 та побіг з нею в бік не реагуючи на їх крики.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_20 , в присутності законного представника, захисника ОСОБА_22 , психолога, представників служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, пояснив, що він 25 вересня 2025 гуляв з ОСОБА_9 на дитячому майданчику біля будинку №105Б по вул.Клочківська в м.Харкові. Раптова побачив, що ОСОБА_9 підбіг до бабусь які сиділи на лавочці та вирвавши сумку побіг у сторону, я почав тікати, паніка сталась, пробігся метрів 100 від того місця, та його наздогнав ОСОБА_23 , та сказав йому потримати сумку, він її відкинув. На його прохання повернути сумку - ОСОБА_23 ігнорував його, та говорив щоб ми пішли разом. Але він не брав сумку, чому він має йти із ним повертати. Він зателефонував своєму брату, який мав вже їхати, а ОСОБА_23 хотів вже йти додому. Він сказав чекати його брата, та ми сиділи в магазині та чекали на брата, коли брат приїхав, ОСОБА_23 хотів піти. Брат сказав повернути сумку. Він нічого не брав, тоді чому він має також її повертати. Далі прийшли поліцейські, відвели до машини, ми чекали, поїхали до місця, де ОСОБА_23 заховав телефон. Далі ОСОБА_23 показував місця, де заховав телефон.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_24 , в присутності законного представника, психолога, представників служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, пояснив, що він 25 вересня 2025 року гуляв з подругою ОСОБА_25 та йому написав брат ОСОБА_26 та просив його приїхати. Коли він з ОСОБА_25 приїхали то побачили поліцію брата та ОСОБА_23 . ОСОБА_23 почав тікати від нього, наздогнавши його ОСОБА_23 повідомив про те, що він викрав у жінки сумку з телефоном, після цього підійшли співробітники поліції.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_27 , в присутності законного представника, психолога, представників служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, пояснила, що 25 вересня 2025 року вона гуляла з ОСОБА_28 , якому написав брат ОСОБА_26 та просив його приїхати до нього. По приїзду вона зрозуміла, що ОСОБА_23 викрав у жінки сумку з телефоном та сховав телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що 25 вересня 2025 року вона приймала участь у якості понятою під час огляду поряд з будинком №18 по пров.Річковий в м.Харкові, в ході якого ОСОБА_9 добровільно погодився показати місце де схований мобільний телефон, яким 25.09.2025 приблизно о 16-30 год. він відкрито заволодів.

Аналізуючи покази ОСОБА_9 , допитаного в ході судового розгляду, потерпілої та свідків, досліджених письмових доказів, суд дійшов до висновку проте, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо малолітнього ОСОБА_9 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії малолітнього ОСОБА_9 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 26.10.2012 р. ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харкові, батьками є Батько ОСОБА_29 , мати ОСОБА_30 .

Згідно наказу Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 05 листопада 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в складних життєвих обставинах (мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, батько проходить службу у Збройних вилах України) тимчасово влаштовано в сім?ю родича ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Покладено на ОСОБА_10 особисту відповідальність за життя, здоров`я, створення належних умов проживання, навчання та розвитку дитини, яка тимчасово влаштована в її сім?ю.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_9 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, тобто з 14 років.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до малолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд бабусі.

Законний представник малолітнього ОСОБА_9 бабуся ОСОБА_10 просила суд передати онука під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Отже, клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд бабусі обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому підлягає задоволенню.

Потерпілій ОСОБА_4 , завдано матеріальну шкоду на суму 3114.95 гривень. Майно повернуто. В ході досудового розслідування цивільний позов не заявлено.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування проведена судова товарознавча експертиза, загальна вартість якої становить 3392.64 гривень.

Однак, в цьому кримінальному провадженні малолітній ОСОБА_9 не набув процесуального статусу обвинуваченого, тому процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, слід віднести за рахунок коштів Державного бюджету України.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105, 186 ч.4 КК України, ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківськоій області ОСОБА_31 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходів виховного характеру у виді:

1) передачі його під нагляд особи яка замінює батьків, а саме бабусі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 1 (один) рік;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме:

- заборонити малолітньому ОСОБА_9 покидати місце свого проживання у період з 18.00 години до 06.00 годин наступного дня без супроводу бабусі ОСОБА_10 строком на 1 (один) рік;

- заборонити малолітньому ОСОБА_9 перебувати в розважальних закладах, та в місцях масового скупчення людей без супроводу бабусі ОСОБА_10 строком на 1 (один) рік.

Застереження полягає в роз`ясненні малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оголошення малолітньому ОСОБА_9 осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, у розмірі 3392.64 гривень компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2025 року на вилучені в ході огляду від 25.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 , мобільний телефон «Xiaomi Redmi A3 Large 6.71», чорного кольору у силіконовому прозорому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_4 , сім - картку оператора стільникового зв?язку ПрАТ «Київстар», жіночу наплічну сумку бежевого кольору та зв`язку ключів у кількості 1 ключа від домофона та 3 ключі від квартири.

Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi A3 Large 6.71», чорного кольору у силіконовому прозорому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_4 , сім - картку оператора стільникового зв?язку ПрАТ «Київстар», жіночу наплічну сумку бежевого кольору та ключі вважати повернутим власнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1