КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/590/22 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2976/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано термін попереднього ув`язнення в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» із 16.06.2020 року по 12.08.2020 року включно, та із 08.12.2023 року по день вступу вироку в законну силу, включно, як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у виді тримання його під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 року на речові докази: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5A», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому міститься сім карта мобільного оператора «Lifecell» з мобільним номером: НОМЕР_3 , шляхом заборони користування ним, який належить ОСОБА_7 - скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, 07.06.2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із ОСОБА_9 , який засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2023 року за вказане кримінальне правопорушення, в с. Саливонки, Васильківського (нині Білоцерківського) району, Київської області, домовились вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , проникли через вікно в будинок АДРЕСА_3 , де реалізуючи спільний злочинний умисел, направились до кімнати, де знаходилася потерпіла ОСОБА_10 , та побачивши останню з метою заволодіння її грошима та майном, підійшли до неї та почали наносити удари руками і ногами по різним частинам тіла внаслідок чого, ОСОБА_10 втратила свідомість та впала на підлогу, тим самим застосували насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої у момент їх заподіяння, завдавши їй наступні тілесні ушкодження: рана правого передпліччя, садна обох передпліч, субконюктивальний крововилив лівого ока, синець на обличчі праворуч, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , переконавшись, що ОСОБА_10 не в змозі чинити опір, скориставшись безпорадним станом останньої, заволоділи особистими речами потерпілої, а саме: парою сережок із застібками, які були на потерпілій вартістю 37 грн. 73 коп., а також грошовими коштами в сумі 40 тисяч гривень, які потерпіла зберігала під подушками в ліжку.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з майном та грошовими коштами, що належить ОСОБА_10 , якими розпорядились на власний розсуд, чим спричинили останній матеріального збитку на загальну суму 40037 грн. 73 коп.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, а саме напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року, а саме визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. У разі визнання винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, застосувати ст.75 КК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та необ`єктивним. Звертає увагу на те, що ним були надані покази в судовому засіданні, які відображені у вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року щодо того, що він не вчиняв кримінальне правопорушення за ч.3 ст.187 КК України. ОСОБА_7 вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було взято до уваги пом`якшуючі його вину обставини, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, в дійсності не наносив тілесних ушкоджень потерпілій, не ухилявся від досудового розслідування, працював неофіційно волонтером. Зазначає про те, що йому не було відомо, що він оголошений в розшук; є сиротою, його батьки померли. Разом з тим, повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, щиро розкаюється. Крім того, раніше зобов`язувався постійно по виклику з`являтися до слідства і суду; якщо буде перебувати на волі, то принесе користь державі; на даний час має захворювання: туберкульоз, ВІЛ та захворювання горла, а саме пухлину голосових зв`язок та вважає за необхідне врахувати дані обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку про те, що у ході судового розгляду вказані вище вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав, а визнав тільки в частині здійснення крадіжки грошових коштів та сережок та показав, що в червні 2020 року точної дати він не пам`ятає в нічний час доби він разом із ОСОБА_9 знаходився по місцю проживання останнього по АДРЕСА_4 де вони розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв він розповів ОСОБА_9 про те, що у його сусідки ОСОБА_10 , яка проживає в будинку АДРЕСА_3 , зберігається 10 тис. доларів США. Про це він дізнався коли він допомагав їй по господарству, вона попросила його перерахувати наявні у неї її грошові кошти, які вона зберегла в шафі в будинку. Близько 3 години ранку він вирішив йти додому. При цьому ОСОБА_9 попросив в нього сигарети, але сигарети в нього були лише вдома. Тому ОСОБА_9 пішов разом із ним, щоб він дав йому сигарет. По дорозі ОСОБА_9 вмовляв його проникнути до будинку ОСОБА_10 , на що після тривалих вмовлянь ОСОБА_9 - погодився і вони пішли до домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_5 . Через паркан вони проникли на подвір`я, підійшли до будинку, відкрили вікно і проникли в будинок, де вони почали шукати гроші. В цей час в кімнату, де вони знаходилися зайшла жінка. ОСОБА_9 підбіг до жінки, після чого вони вдвох із жінкою впали на підлогу, а він шукав гроші. Грошей вони не знайшли, і ОСОБА_9 покинув будинок. Жінка в цей час лежала на підлозі, а тому він вирішив підкласти їй під голову подушку та накрити ковдрою. Коли він брав із ліжка подушку та ковдру, із-під подушки випали гроші, які він забрав та в подальшому 12 000,00 грн. віддав ОСОБА_9 і таку ж суму грошей він залишив собі. Переконавшись в тому, що ОСОБА_10 розмовляє і все з нею нормально, він пішов до виходу і на підлозі він знайшов золоті сережки, які він забрав із собою. Решту грошей вони із ОСОБА_9 вирішили витрачати разом.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що під час допиту в суді ОСОБА_7 змінював свої показання, що також свідчить про його намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину.

Разом з тим, висновок суду, про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, при обставинах, встановлених судом, не зважаючи на невизнання ним вини та кваліфікації даного кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами, зокрема:

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів під час досудового розслідування розповіла про обставини нападу на неї, вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . При цьому потерпіла вказала, що насильницькі дії відносно неї вчиняли обидва нападники вимагаючи від неї віддати їм наявні в неї грошові кошти і які в неї в подальшому було забрано у розмірі 40 тис. грн., а також зняли з її вух сережки у формі шару із застібкою у вигляді дужки. Під час її побиття вона періодично втрачала свідомість та приходила до свідомості (т. 2 а.с. 78-80).

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що на початку червня 2020 року, в обідній час до нього додому прийшов його знайомий - ОСОБА_7 , та передав йому сережки, які запропонував подарувати його дружині. Після цього, він віддав сережки дружині. Проте, через деякий час до нього приїхали працівники поліції та вилучили вказані сережки. Про обставини вчинення злочину у кримінальному провадженні йому нічого не відомо.

- показаннями засудженого за вказаний злочин ОСОБА_9 , який показав, що в червні 2020 року, точної дати він не пам`ятає, в нічний час доби він знаходився по місцю свого проживання коли до нього прийшов ОСОБА_7 , принісши із собою пляшку горілки, яку вони розпили. Потім ОСОБА_7 , пішов і приніс ще одну пляшку горілки, яку вони також розпили. Під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_7 запропонував проникнути в будинок, в якому повинна бути велика сума грошей та викрасти їх. Близько 4 години ранку він погодився на вказану пропозицію і вони пішли до домоволодіння, точно адресу він вже не пам`ятає, але воно знаходиться по АДРЕСА_6 . Зайшовши на подвір`я, вони підійшли до будинку. Вони думали, що вдома нікого немає. ОСОБА_7 , відкрив вікно і проник в будинок, а він за ним через вікно також проник в будинок, де вони почали шукати гроші. В цей час в кімнату, де вони знаходилися зайшла жінка. Щоб жінка не бачила їхніх облич, він накрив її покривалом та поклав на диван. Жінка говорила, що вона не знає де гроші, він вже в цей час думав, як звідти піти. Він пару раз попросив жінку, щоб вона не говорила, він її штовхнув пару разів, і потім сказав ОСОБА_7 , що він пішов. Він бачив, як ОСОБА_7 пару разів ударив потерпілу, але при ньому вона була в свідомості. Після цього він через вікно покинув будинок та пішов до себе додому. ОСОБА_7 залишився в будинку, що він далі там робив він вже не знає. Через хвилин 30 або більше його наздогнав ОСОБА_7 та сказав, що він знайшов гроші, яка сума грошей йому він не сказав, але це була пачка грошей. Потім ОСОБА_7 повернувся до своєї жінки, а він повернувся до своєї жінки. Потім приблизно через години дві ОСОБА_7 знов прийшов до нього додому і сказав, що є гроші та запропонував йому поїхати до м. Біла Церква, після чого вони поїхали до м. Біла Церква, ОСОБА_7 пропонував йому взяти гроші, але він їх не брав. Приїхавши до м. Біла Церква вони вдвох пішли на базар. Йому було зле, він захотів випити, бо таке ж не кожен день трапляється, він перебував в шоці, навіть зараз йому важко це все згадувати. Вони випили пива, а потім ОСОБА_7 придбав йому на базарі спортивний костюм, кросівки за викрадені гроші та поклав йому в карман 1,5 чи дві тисячі гривень. ОСОБА_7 після базару хотів ще якесь кільце золоте продати через знайомого, але у нього нічого не вийшло і вони поїхали назад додому, кому він видав золоті сережки йому не відомо. Потім він вже почув, що поліція шукає осіб, які побили жінку. Він хотів піти до поліції, але не наважився. Через пару днів прийшов знов ОСОБА_7 і говорив, щоб він не йшов до поліції, про вчинене ними ніхто не дізнається. Потім до нього приїхали працівники поліції і він поїхав з ними, він не бачив щоб до ОСОБА_7 поліція застосовувала фізичну силу.

- даними протоколу слідчого експерименту та відеозапису даної слідчої дії від 15.06.2020 року, що були досліджені в судовому засіданні, згідно яких ОСОБА_7 розповів та показав про обставини нападу ним разом із ОСОБА_9 на потерпілу і заволодіння грошовими коштами, які були поділені між ними. При цьому ОСОБА_7 , розповів, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 наносив він і ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 111-115);

- даними протоколу огляду місця події від 07.06.2020 року та ілюстративної таблиці до нього, з яких вбачається, що в будинку АДРЕСА_3 було встановлено проникнення до будинку. При огляді місця події в кімнаті в якій відбувся напад на потерпілу ОСОБА_10 на дверній ручці та тумбочці було знайдено і вилучено сліди пальців рук, один з яких, згідно висновку експерта №17-1/1712 від 03.07.2020 року, слідом вказівного пальця правої руки ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 70-72).

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотографії від 13.06.2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу, зображену на фото № 1, а саме ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила на неї розбійний напад разом з іншою особою та заволоділа грошовими коштами, сережками в ніч з 06 на 07 червня 2020 року (т. 2 а.с. 86-89).

- висновком експерта судово-медичної експертизи №186 від 21.07.2020 року, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження, а саме: рана правого передпліччя, садна обох передпліч, субконюктивальний крововилив лівого ока, синець на обличчі праворуч. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути руки зібрані в кулак, та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості (т. 2 а.с. 146-148);

- даними протоколу огляду місця події від 12.06.2020 року, з якого вбачається, що в домоволодінні по АДРЕСА_7 , власник домоволодіння ОСОБА_11 видав дві сережки із жовтого металу, які йому раніше передав ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 70-72).

- даними проколу огляду речових доказів від 13.06.2020 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала дві сережки із жовтого металу із застібкою у формі дужки та прикрасою у формі шару, які в неї було викрадено під час розбійного нападу і виданого слідству свідком ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 90).

- даними протоколу огляду речових доказів від 12.06.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала сережки із жовтого металу, які вона раніше бачила в потерпілої ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 73-74).

- висновком експерта №11-1/425/13-1/1297 від 06.08.2020 року, з якого вбачається, що сережки, які було відкрито викрадено у потерпілої ОСОБА_10 виготовлені із сплаву міді, цинку, олова та них напилено поверхневе покриття золотом. Вага сережок становить відповідно 2,40 гр. та 2,22 гр. Станом на 07.06.2020 року їхня вартість становить 37,73 грн. (т. 2 а.с. 159-166).

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.3 ст.187 КК України, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не вчиняв кримінальне правопорушення за ч.3 ст.187 КК України та його дії повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки його винуватість підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, які в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить обґрунтованих доводів про наявність обставин, які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та дають суду можливість застосувати положення ст. 75 КК України.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України не судимий, не одружений, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність виявленої хвороби під час його затримання. Також, суд врахував вік обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено. Згідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Так, сукупність даних про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставини, яка обтяжує покарання, дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією належного йому майна, що також виключає можливість застосування ст.75 КК України. З визначеним судом першої інстанції розміром та видом покарання колегія суддів погоджується.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не врахував у повній мірі всіх обставин справи, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, в дійсності не наносив тілесних ушкоджень потерпілій, не ухилявся від досудового розслідування, працював неофіційно, оскільки зазначені обставини судом першої інстанції були враховані в повному обсязі.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне вказаний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4