Дата документу 26.09.2025
Справа № 334/4419/25
Провадження № 1-кп/334/581/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Дніпровський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні внесеному 03.05.2025 до ЄРДР за № 0000882 (334/4419/25, 1-кп/334/581/25) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан, громадянина України, освіта вища, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючого зареєстрованого місця проживання, фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 у., захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -

встановив:

До Дніпровського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та розписками обвинуваченого та його захисника про отримання вказаних документів.

Крім того, разом з обвинувальним актом до суду надійшла Угода про визнання винуватості від 30.05.2025 укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у., в присутності його захисника, за письмової згоди потерпілого.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду, надавши письмову згоду потерпілого.

Представник потерпілого та потерпілий, просили затвердити угоду. При цьому потерпілий пояснив, що добровільно надав згоду на укладання угоди між прокурорам та обвинуваченим. Також обвинувачений відшкодував завдану шкоду в розмірі майже 80 000,00 грн.

Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши Угоду про визнання винуватості від 30.05.2025 укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у. (далі Угоди), суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з обвинувальним актом, 02.05.2025, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, розташованій між буд. 1-Д по вул. Руставі та буд. 2 вул. Звенигородській, у ході конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього через виниклий раніше конфлікт між потерпілим та матір`ю ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_5 , який лежав на землі горілиць, не менше одного удару правою ногою в нижню частину тулуба зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми тулубу ліворуч: уламкового перелому 9 ребра по задній аксилярній лінії ліворуч з явищами лівобічного пневмотораксу та розриву селезінки на вісцеральній поверхні в ділянці воріт до 3 см з активною кровотечею (кров і її згортки у черевній порожнині до 600 мл) з клінічними ознаками геморагічного шоку, що формується, які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження з ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

30.05.2025 у даному кримінальному провадженні укладено Угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_3 у. повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони Угоди узгодили покарання обвинуваченому, а саме, Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, причини конфлікту, пов`язані з протиправним поведінкою потерпілого щодо матері підозрюваного, відшкодування потерпілому завданих збитків, у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 тисяч гривень.

Згідно з угодою, обвинувачений згоден на призначення вказаного покарання.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Перевіривши дану Угоду на відповідність вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в її затвердженні з наступних підстав.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, відповідно до конструкції вказаної норми законодавцем визначений розмір штрафу за вчинення тяжкого злочину в межах від десяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 170 000,00 грн. до 425 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до умов Угоди Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 у покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, причини конфлікту, пов`язані з протиправним поведінкою потерпілого щодо матері підозрюваного, відшкодування потерпілому завданих збитків, у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 гривень.

Однак, в Угоді жодним чином не вмотивовано підстави для переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, не вмотивовані підстави для переходу з визначеного санкцією інкримінованої статті ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років на штраф, на самий менший вид покарання передбачений Кодексом.

Крім того, невмотивована сума визначеного штрафу, яка в Угоді становить 68 000,00 грн., а відповідно до ст. 12 КК України розмір штрафу за вчинення тяжкого злочину становить від 170 000,00 грн. до 425 000,00 грн.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за вчинення ОСОБА_3 у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не відповідає вимогам Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим у затвердженні даної Угоди слід відмовити.

Керуючись ст. 314, 469- 475 КПК України, суд -

ухвалив:

відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні внесеному 03.05.2025 до ЄРДР за № 0000882 (334/4419/25, 1-кп/334/581/25) за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Роз`яснити, що повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: