ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто ОСОБА_6 подану нею скаргу на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтава щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 подала скаргу з після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, та не порушує питання про його поновлення.

Водночас слідчий суддя роз`яснив заявниці, що незважаючи на пропущений нею строк, установлений ч.1 ст.304 КПК України, й повернення цієї скарги, вона вправі знову, за потребою, звернутися до Шевченківського районного суду м. Полтава зі скаргою аналогічного змісту, доповнивши її клопотанням про поновлення пропущеного строку із зазначенням відповідних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2025 року, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, відкрити провадження за її скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтава та зобов`язати внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ст.214 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: нею не було пропущено строк на подання скарги на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтава щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 01 липня 2025 року; оскаржувана нею бездіяльність є триваючою. Водночас посилається на те, що слідчий суддя: не повідомив її про дату й час розгляду скарги; не надав їй можливості заявити клопотання про поновлення строку, а формально повернув скаргу; в іншій аналогічній справі не встановив пропуск строку, хоча скарги були подані одночасно.

Учасникам провадження було належним чином повідомлено про місце, дату, час судового засідання апеляційної інстанції та до суду вони не з`явились. Водночас ОСОБА_6 заявила клопотання про здійснення апеляційного розгляду за її відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Процедура ж визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Правило дотримання строку в установленому розмірі має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб заяви, повідомлення, клопотання, скарги та провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на оскарження, строк для роздумів щодо того, чи подавати скаргу, визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція слідчого судді не здійснюється.

За змістом ч.2 ст.113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений кримінальним процесуальним законом, також міститься у ст.116 КПК України.

Положеннями п.3 ч.2 ст.304 КПК України унормовано, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, та особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Так, на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язаний внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Із системного аналізу приписів ч.1 ст.214 КПК України, згідно з якими внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а також положень ч.5 ст.115 КПК України, за якими при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, убачається, що десятиденний строк для подання скарги на згадану вище бездіяльність слідчого (щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення) розпочинається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг двадцяти чотирьох годинного строку для внесення відомостей до цього реєстру.

Як убачається зі змісту скарги з доданими до неї матеріалами, 01 липня 2025 року ОСОБА_6 звернулась до ТУ ДБР у м. Полтава із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125, 186, 187, 190 КК України, яку було отримано ТУ ДБР у м. Полтава станом на 18 липня 2025 року й щодо неї у даних ТУ ДБР у м. Полтава був реєстраційний номер: №35151-25/15-02-2/К-4011/П-25 від 18 липня 2025 року (а.п.2-7).

Затим 11 вересня 2025 року ОСОБА_6 в порядку ст.303 КПК України поштою подала до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава скаргу на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Полтава щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною вище заявою про вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується здійсненим ОСОБА_6 датуванням подачі скарги та вхідним позначенням закладу поштового зв`язку про отримання поштового відправлення скарги з додатками (а.п.3, 8). ОСОБА_6 в скарзі в межах зазначеного вище предмету оскарження просила зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтава внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень за названою вище заявою, розпочати досудове розслідування і надати їй витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ураховуючи викладене вище, в будь-якому випадку ОСОБА_6 пропустила визначений у ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк на оскарження вказаної вище бездіяльності, подавши скаргу 11 вересня 2025 року. Так, виходячи з того, що уповноважена особа ТУ ДБР у м. Полтава вже 18 липня 2025 року отримала заяву ОСОБА_6 про кримінальні правопорушення, що підтверджено самим апелянтом у скарзі, поданій до слідчого судді, та в долучених до неї матеріалах, то, за таких обставин, днем, наступним за тим, у який закінчився перебіг двадцяти чотирьох годинного строку для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання цієї заяви, й початком десятиденного строку на подання скарги на зазначену ОСОБА_6 бездіяльність було 20 липня 2025 року, а кінцем згаданого строку 29 липня 2025 року (вівторок). Тобто є наявним факт тривалого пропуску для звернення зі скаргою до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України.

Але ОСОБА_6 не ставилось питання про поновлення пропущеного строку на оскарження цієї бездіяльності.

Окрім того, в самій апеляційній скарзі не наведено саме конкретних і мотивованих доводів щодо дотримання ОСОБА_6 строку на подання скарги та підтверджено те, що вона не порушувала питання про поновлення цього строку.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність повернення скарги ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що розгляд по суті скарги, поданої з порушенням вимог КПК України, може призвести до порушення прав, обов`язків та інтересів осіб, щодо яких мають вплив обставини цього провадження.

Посилання ж ОСОБА_6 на те, що слідчий суддя не повідомив її про дату й час призначеного судового засідання є неспроможними.

Зі змісту положень КПК України та логічної послідовності процесуальних етапів провадження за поданою під час досудового розслідування скаргою вбачається, що судове рішення про повернення скарги слідчим суддею постановляється одноособово та при вирішенні цього питання законом не передбачено дослідження доводів скарги й надання їм оцінки, а здійснюється лише перевірка процесуальної прийнятності скарги до розгляду. Також КПК України не передбачено вирішення питання про повернення скарги в судовому засіданні за участю сторін, як про це помилково йдеться в апеляційній скарзі.

Позбавлені підстав і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не надав їй можливості заявити клопотання про поновлення строку.

Так, відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений саме за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

А в силу вимог п.3 ч.2 ст.304 КПК України, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, та особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, вказана скарга підлягає поверненню.

При цьому, слідчий суддя не має повноважень на ініціювання перед заявником питання щодо заявлення ним клопотання/заяви про поновлення пропущеного процесуального строку. За змістом приписів ст.ст.117, 304 КПК України у випадку подачі скарги з пропуском цього строку саме на скаржника покладено обов`язок порушити питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.

Посилання апелянта на обставини іншої судової справи не є предметом цього апеляційного провадження, в якому переглядається оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_6 та не перевіряються і не досліджуються обставини іншої судової справи. Наведені апелянтом посилання не впливають на законність, обгрунтованість і правильність оскаржуваного судового рішення в цьому провадженні.

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження, то апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У свою чергу, апеляційний суд роз`яснює, що згідно з ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України (зокрема, шляхом подання до слідчого судді аналогічної за змістом скарги, однак разом із порушенням питання про поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи), а відповідно до ст.214 КПК України - шляхом повторного подання заяви чи повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень/кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4