УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 Справа №607/23901/25 Провадження №1-кс/607/6815/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом СБУ Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом СБУ Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження за №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон «Samsung Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , який належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який було вилучено 13.11.2025 під час проведення обшуку у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у месенджері «Viber» у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за мережевою адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщує інформацію, спрямовану на поширення відомостей про місця дислокації військовослужбовців ЗС України, котрі здійснюють мобілізаційні заходи в межах гарнізону у складі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Прокурор вказує, що 13.11.2025, було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 . В ході обшуку було вилучено у ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , з якого він поширював у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у месенджері «Viber» дописи про місця дислокації військовослужбовців ЗС України, котрі здійснюють мобілізаційні заходи в межах гарнізону у складі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

На підставі викладеного, враховуючи, що вищевказаний вилучений мобільний телефон із сім-картою, був знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту, обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому прокурор просить клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за фактом того, що невстановлені адміністратори та активні користувачі тематичної Viber-групи (спільноти) «Mykulyntsi UA-2» розміщують на вказаних ресурсах месенджерів інформацію про маршрути пересування мобільних груп військовослужбовців обласного, міських і районних ТЦК та СП, які проводять мобілізаційну роботу, чим перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.11.2025, в період з 07 год. 45 хв. по 09 год. 11 хв. 13.11.2025, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2025 (справа №607/22921/25) було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , у приміщені будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 .

Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_5 від 13.11.2025, мобільний телефон «Samsung Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказаний у клопотанні мобільний телефон, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його приховування, знищення, відчуження та до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Ураховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду слідчих (розшукових) дій, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, та предметом яких може бути вилучене майно, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Слідчий суддя звертає увагу, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом СБУ Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 16.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження на майно, яке вилучене 13.11.2025 в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщені будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «Samsung Galaxy A23» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим та прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити/направити прокурору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1