Справа № 346/4747/25
Провадження № 1-кп/346/695/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року за № 0000596, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, який на утриманні нікого немає, є особою з інвалідністю ІІІ групи,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження застосування вказаного запобіжного заходу відносно обвинуваченого. Дане клопотання прокурор обгрунтовує наступним.

24.07.2025 року обвинуваченого затримано в порядку ст. 208 КПК України. 25.07.2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

26.07.2025 року ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 грн., строком до 21.09.2025 року включно.

16.09.2025 року обвинуваченому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

19.09.2025 року ухвалою слідчого судді вказаного суду продовжено строк застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у згаданому розмірі, строком по 17.11.2025 року включно.

Таким чином, строк дії запобіжного заходу спливає 18.11.2025 року, однак, ризики, які враховувалися при обранні вказаного запобіжного заходу, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений, усвідомлюючи, що обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та про можливе призначення саме такого виду покарання в разі засудження за даний злочин, може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка в даному кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та здобуття можливості уникнути покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має джерел для здобуття необхідних для існування засобів та немає міцних соціальних зв`язків.

Тому прокурор просить продовжити строк дії вказаного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, оскільки існують зазначені вище ризики, та просив визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечили.

Вивчивши клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.5 («п.1 (пп. (с))» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують.

При вирішенні поданого прокурором клопотання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 194 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Суд вважає, що прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено можливість обвинуваченого, з урахуванням тяжкості та специфіки злочину, в якому він обвинувачується, переховуватися від суду та впливати на інших учасників кримінального провадження.

Окрім того, слід врахувати, що КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже, ризик впливу на потерпілу та свідка в даному кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Також суд враховує, що стороною захисту не надано доказів наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та джерел для здобуття засобів існування, що свідчить про існування ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Твердження обвинуваченого про отримання ним доходу не підтверджується наявними в суду матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому суд вважає про неможливість застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких, запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню цим обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини..

Згідно зі змістом ч. 4 ст. 182 цього Кодексу розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним повторно визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, а саме як 32 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 896 грн., оскільки розмір заподіяної злочином потерпілій майнової шкоди визначено стороною обвинувачення як 94 354 грн.

Отже, у зв`язку з наведеним клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 179, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання, подане прокурором Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , задовольнити.

Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 08.01.2026 року включно.

Визначити заставу - 32 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 896 грн., (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом дії ухвали, тобто по 08.01.2026 року включно.

У разі внесення застави та звільнення ОСОБА_4 з-під варти покласти на нього такі обов`язки:

-прибувати до відповідних прокурора і суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу відповідних прокурора і суду;

-повідомляти відповідних прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні в позапроцесуальний спосіб;

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Після внесення застави у визначеному розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подано апеляцію безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення даної ухвали, а обвинуваченим ОСОБА_4 - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1