Справа № 484/6316/25
Провадження: № 1-кп/484/500/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000777, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, який не працює, має середню освіту, одружений, дітей не має, інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 , на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 27.11.2023 фізичного та психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.10.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 04.08.2025 насильства в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2025 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 29.06.2025 насильства в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Крім того, 13.09.2025 приблизно о 21:30 ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, вчинив фізичне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме наніс їй удари кулаками, спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді синця обличчя, синця лівої гомілки, саден лівої гомілки, саден правого передпліччі, тим самим вчинив домашнє насильство фізичного характеру.

13.09.2025 ОСОБА_5 звернулась із заявою, в якій вказала, що її чоловік ОСОБА_3 умисно вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2025 внесені відомості за №0000777 за ст. 126-1 КК України. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_3 .

Обвинувачений під час судового розгляду свою винуватість визнав, розкаявся у вчиненому, пояснив, що дійсно 14.09.2025 під час сварки з дружиною, яка виникла через ревнощі, наніс їй удари руками.

Потерпіла надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, призначити покарання згідно чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, також піддержується доказами, наданими прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 27.11.2023 фізичного та психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Згідно із постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.10.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 04.08.2025 насильства в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2025 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 29.06.2025 насильства в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_5 та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до висновку експерта №260 від 15.09.2025 у ОСОБА_5 виявлені синець обличчя, синець лівої гомілки, садна лівої гомілки, садно правого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 13.09.2025 від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) (руки, ноги тощо) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Такі тілесні ушкодження під час падіння з висоти власного зросту утворитися не могли.

Клопотання про дослідження інших доказів суду не заявлені.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних страждань потерпілої особи.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання негативна характеристика на нього відсутня, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межа санкцій статі, яка визначає відповідальність за вчинення злочину, що йому інкримінують, у виді пробаційного нагляду, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України. На думку суду таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Прокурор також просила застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, виступають додатковим механізмом захисту потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством. Тобто, обмежувальні заходи до кривдника за вчинення домашнього насильства застосовуються судом, виходячи з інтересів потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Отже, враховуючи інтереси потерпілої, відносно якої обвинувачений неодноразово застосовував фізичне насильство, фактичні обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що є достатні підстави для застосування відносно обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників.

Судові витрати відсутні. Інформація щодо речових доказів суду не надана. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1