Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2086/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2025м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001458 від 28.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів, Хмельницької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не працює, паспорт № НОМЕР_1 від 13.12.2017, має на утримані малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,-

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

07.04.2023 о 23:03 год, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , маючи у розпорядженні та використовуючи мобільний телефон марки SIGMA X-treme, належний ОСОБА_8 , який ОСОБА_4 цього ж дня, близько 22 год знайшов на тротуарі по вул. Грушевського м. Красилів поблизу магазину «Роман», попередньо увійшовши у обліковий запис мобільного додатку «Приват24» та отримавши доступ до карткових рахунків ОСОБА_5 , реалізовуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 19.02.2023 на 90 діб згідно Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023. який затверджено Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з карткового рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_9 , 2278 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , що знаходилися на банківському рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та могли бути доступними до використання для здійснення банківських операцій, перебуваючи в м. Красилів Хмельницького району, усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 19.02.2023 на 90 діб згідно Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023. який затверджено Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023, маючи в розпорядженні та використовуючи вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_5 , увійшовши у обліковий запис мобільного додатку «Приват24» діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з карткового рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_4 двома транзакціями 08.04.2023 о 05:03 год по 2577,06 гривень кожна перерахував на належний йому картковий рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти у загальній сумі 5154,12 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , що знаходилися на банківському рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та могли бути доступними до використання для здійснення банківських операцій, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, введений Указом Президента Українц №64/2022 від 24.02.2022, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 19.02.2023 на 90 діб згідно Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023, який затверджено Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023, маючи в розпорядженні та використовуючи вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_5 , увійшовши у обліковий запис мобільного додатку «Приват24», діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з карткового рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_4 09.04.2023 вісьмома транзакціями у період з 22:38 год по 22:40 год по 2587,94 грн кожна, двома транзакціями о 22:41 год по 2691,46 грн кожна та двома транзакціями о 22:44 год по 3 002,01 грн кожна перерахував на належний йому картковий рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти у загальній сумі 32 090,46 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , що знаходилися на банківському рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та могли бути доступними до використання для здійснення банківських операцій, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 19.02.2023 на 90 діб згідно Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023, який затверджено Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023, маючи в розпорядженні та використовуючи вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_5 , увійшовши у обліковий запис мобільного додатку «Приват24», діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з карткового рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 10.04.2023 десятьма транзакціями о 08:03 год, о 08:05 год, о 08:07 год, о 08:08 год, о 08:09 год; о 18:35 год, о 18:36 год, о 18:37 год, о 18:37 год та о 18:38 год по 2512,56 грн кожна та двома транзакціями о 08:10 год та о 18:39 год по 1206,03 грн кожна перерахував на належний йому картковий рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти у загальній сумі 27 537,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 67 060,24 гривень, спричинивши тим самим майнової шкоди останньому на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 26.09.2024 близько 22:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Красилів, по вул. Грушевського, поблизу житлового будинку 120А на дерев`яній лаві помітив чоловічу сумку чорного кольору, в якій лежав мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору та особисті документи, що належать ОСОБА_6 які вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в Україні згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 12.08.2024 на 90 діб згідно Указу Президента України №469 від 23.07.2023, який затверджено Законом України №3 891-ІХ від 23.07.2024, близько 22:00 год. 26.09.2024, перебуваючи поблизу житлового будинку №120А по вул. Грушевського у м. Красилів переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, з дерев`яної лави викрав чоловічу сумку чорного кольору вартістю 350 грн. та мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору вартістю 5125,00 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора ТОВ «Лайфселл», вартістю 160 грн, який перебував у вказаній сумці.

Після викрадення вказаних речей, ОСОБА_4 , викинув чоловічу сумку чорного кольору, а мобільний телефон заховав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 5635,00 гривень

В подальшому, 27.09.2024 ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору та банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_6 , та які ОСОБА_4 26.09.2024 попередньо викрав, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в Україні згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого вчергове продовжено з 05:30 год 12.08.2024 на 90 діб згідно Указу Президента України №469 від 23.07.2023, який затверджено Законом України №3891-IX від 23.07.2024, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , що знаходилися на банківських рахунках АТ КБ «Приват Банк», № НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , дізнавшись PIN-код за допомогою відправлення SMS із текстом «PIN» та чотири останні цифри банківської карти, належної потерпілому, на мобільний номер « НОМЕР_9 », - за допомогою вказаного мобільного телефону, який містить програмне забезпечення, призначене для автоматичної обробки інформації, та який був з`єднаний з мережею Інтернет, не маючи не це згоди та без відома ОСОБА_6 , ОСОБА_4 здійснив вхід до програмного забезпечення «Приват 24» та провів транзакції переказу коштів із банківського рахунку АТ КБ «Приват Банк» -№ НОМЕР_7 на банківську карту АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 ( НОМЕР_8 ), які належать ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон, здійснивши вхід до невстановленого «Телеграм каналу» вирішив придбати «KUNA Code» (електронний символьний код, для нарахування балів у криптогаманці) та перебуваючи у вказаному телеграм каналі 27.09.2024 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, створивши заявки на купівлю «KUNA Code» діючи від імені потерпілого, провів транзакції з банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 ( НОМЕР_8 ), яка належить ОСОБА_6 , здійснивши о 07:08 год, о 07:14 год, о 07:20 год, о 07:25 год, о 07:35 год, о 07:42 год, о 07:46 год, о 07:57 год, о 08:16 год та 08:19 год перекази грошових коштів у сумі 17 932,22 грн, 3447,15 грн, 29366,10 грн, 4377,78 грн, 1909,50 грн, 2010,00 грн, 9949,50 грн, 2311,50 грн, 1969,80 грн та 2057,23 грн відповідно для оплати «KUNA Code», викравши, таким чином, грощові кошти потерпілого на загальну суму 75330,78 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , використовуючи мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору належний потерпілому ОСОБА_6 , здійснив вхід до інтернет-сайтів азартних ігор; (казино) « ОСОБА_11 » та «favbet.ua», створивши заяви на надання доступу до азартних ігор, ввівши при цьому реквізити банківської карти та підтвердивши вказані операції за допомогою WEB-банкінгу, 27.09.2024 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, провів транзакції з банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 ( НОМЕР_8 ) здійснивши о 04:13 год, о 07:04 год, та о 07:07 год, перекази грошових коштів у сумі 100,00 грн, 500,00 грн та 2000,00 грн відповідно для оплати послуг на інтернет-сайти азартних ігор (казино) «slotor777.com.ua» та «favbet.ua», викравши, таким чином, грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 , на загальну суму 2600,00 грн.

Таким чином, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 77 930,78 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 83 565,78 грн.

Крім того встановлено, що 26.09.2024, близько 22:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Красилів, по вул. Грушевського, поблизу житлового будинку 120А, попередньо викравши чоловічу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_6 , побачив всередині банківську карту, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що вказані банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк), держателя цього спеціального платіжного засобу та ініціювати переказ з його рахунку, виданої на підставі договору між ОСОБА_6 та АТ КБ «Приватбанк» відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою Правління Національного банку України №705, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , яка являється офіційним документом та належить ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями, які виразились у викрадені офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення, позиції інших учасників.

Обвинувачений в судовому засіданні свою винуватість у вчинення інкримінованих діянь визнав у повному обсязі, повністю підтвердивши всі обставини, викладені в обвинувальному акті.

Додатково повідомив, що повертаючись додому, знайшов телефон (щодо епізоду стосовно ОСОБА_5 ), з якого зняв кошти (вивівши на криптобіржу через телеграм), проте точно не пам`ятає усіх обставин, як це було, оскільки пройшов певний час.

Щодо іншої події (щодо ОСОБА_6 ), то також, повертаючись додому, побачив на лавці сумку. Піднявши її, побачив у ній карти та телефон. Зайшовши у Приват24, здійснив переказ коштів (також вивівши на криптобіржу через телеграм), однак детально також не пам`ятає уже, як це відбулось.

Проте у подальшому, усвідомлюючи наслідки, знайдені речі ( ОСОБА_12 ) відніс до поліції. Щодо речей ОСОБА_5 не пам`ятає.

Вказав, що у вчиненому кається, просить суворо не карати. Запевнив, що подібних дій з його боку більше не повториться. Просив вибачення у потерпілих. Розуміє, що зробив протиправні дії та жалкує про це. Вказав, що шкоду по можливості буде повертати потерпілим, має це на меті і буде намагатись розрахуватись. З цією метою просив про призначення пом`якшеного покарання, щоб виправити те, що скоїв.

Під час судового провадження зобов`язався повернути усю шкоду, однак виникали непередбачувані обставини, зокрема, захворювання членів сім`ї, родичів цивільної дружини (тому вдалось лише частково наразі відшкодувати).

Вказує, що на утриманні також перебуває, крім спільної доньки із цивільною дружиною, ще її дитина від першого шлюбу (дівчинка 8 років).

Цивільний позов визнав у повному обсязі щодо майнової шкоди. Щодо моральної не визнав стосовно потерпілого ОСОБА_6 , щодо ОСОБА_5 не визначився (повідомив, що важко сказати).

Потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що 07.04.2023 приїхав додому, та пішов випити з товаришем афганцем. Телефон поставив на стіл, у подальшому такий був викрадений, що виявив уже на наступний день. Потім певний час не був вдома, 15.04.2023 виявив, що карткою не можна розрахуватись, після чого звернувся до банку, а після в поліцію.

Вважає, що у обвинуваченого був достатній час для відшкодування. Просить призначити покарання, пов`язане з реальним відбуванням покарання.

Цивільний позов підтримав (враховуючи часткове відшкодування обвинуваченим, про що була подана заява).

У цивільному позові потерпілий вказував, що ОСОБА_4 заволодів частиною коштів (кредитних) не шляхом вчинення крадіжки у нього, а шляхом обману АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим вважав, що у цій частині його дії мають бути кваліфіковані за ст. 190 КК України, а зазначені кошти мають стягуватись не на його користь, а на користь АТ КБ «Приватбанк» (тому спершу вважав, що йому завдано шкоди у сумі 32 090,46 грн.).

Однак у подальшому, у заяві про зміну предмету позову, ОСОБА_5 погодився із вказаним в обвинувальному акті загальним розміром шкоди, та виходив уже з загального розміру шкоди, завданій йому, вказаній в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 26.09.2024 повертався додому, та втратив сумочку з документами. Як виявилось, таку було знайдено та викрадено обвинуваченим.

Просить призначити покарання, пов`язане з реальним відбуванням покарання.

Цивільний позов підтримав (у судовому засіданні було з`ясовано, що цифрові значення у цивільному позові різнились з сумою шкоди, вказаній в обвинувальному акті; тому цивільний позивач та його захисник просили враховувати вказаний у обвинувальному акті розмір шкоди; у подальшому цивільний позивач просив задовольнити цивільний позов, враховуючи часткове відшкодування йому шкоди обвинуваченим; заяви про зменшення розміру позовних вимог цивільного позову не надходило).

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість обвинуваченого, крім власного визнання вини, підтверджується письмовими доказами, а саме:

- виписками з карткових рахунків АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 ,

- протоколом огляду предметів від 27.11.2023, з інформацією (на диску) із АТ КБ «Приватбанк»

- протоколом огляду предметів від 05.08.2023, з інформацією (на диску) із АТ КБ «Приватбанк»;

- розпискою ОСОБА_5 від 28.07.2025 про отримання від ОСОБА_4 17000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої шкоди;

- протоколом огляду місця події від 08.10.2024 (згідно якого поблизу лавки ОСОБА_4 знайшов сумку чорного кольору поблизу будинку №120А по вул.Грушевського у м.Красилів), з ілюстраціями;

- виписками з карткових рахунків АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.11.2024, з описом (вилучено банківську інформацію).

- протоколом огляду предметів від 15.11.2024, з інформацією (на диску) із АТ КБ «Приватбанк»;

- заявою ОСОБА_4 від 08.10.2024 про добровільну видачу працівнику поліції мобільного телефону марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору та особистих документів, що належать ОСОБА_6

- протоколом огляду та вилучення від 08.10.2024 з ілюстративними таблицями

- висновком експерта від 15.10.2024 про вартість телефону марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» (5125 грн.);

- довідкою про вартість стартового пакету (160 грн.)

- довідкою про вартість чоловічої сумки (350 грн.)

- розпискою ОСОБА_6 від 28.07.2025 про отримання від ОСОБА_4 300 дол. США (еквівалентно 12534,60 грн.) в рахунок відшкодування спричиненої шкоди;

IV. Висновки суду, мотиви суду при призначенні покарання

Суд враховує, що якщо винна особа проникає до захищеної електронної системи, маючи вільний доступ до здійснення відповідних операцій за допомогою доступу до належного потерпілому банківського акаунту, та здійснює незаконні операції по заволодінню чужим майном, її дії не утворюють складу шахрайства, оскільки в них відсутні обман чи зловживання довірою. Їх слід розглядати як крадіжку чужого майна та кваліфікувати за відповідною частиною ст. 185 КК України.

Випадки, в яких без безпосередньої участі людини, а лише шляхом надання неправдивої чи підробленої інформації технічному чи програмному засобу (банкомату, платіжній системі, терміналу тощо) відбувається заволодіння майном, слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна крадіжку. Указане діяння слід вважати викраденням, адже воно цілком підпадає під таємний спосіб, коли особа заволодіває чужим майном.

В цьому контексті суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №655/289/17, відповідно до якої обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, тобто вилучення майна відбувалося таємно, то склад шахрайства відсутній, і такі дії слід кваліфікувати як крадіжку.

Таким чином, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, а також за ч.1 ст. 357 КК України, як умисні дії, що виразились у привласненні офіційного документу з корисливих мотивів.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про винувату особу.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

До пом`якшуючих обвинуваченому обставин суд відносить щире каяття (яке виразилось у щирому осуді своєї поведінки, визнанні обвинуваченим своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні в повному обсязі, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанні виправити ситуацію, що склалася), добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілим (що підтверджується розписками потерпілих).

Обтяжуючих покарання обставин не зазначено в обвинувальному акті, тому суд не встановлює їх наявність.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, є кримінальним проступком; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином.

Дослідженням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно неодружений, на даний час офіційно непрацевлаштований, по місцю проживання компрометуючих відомостей щодо нього немає (скарг не надходило, згідно довідки Красилівської міської ради), на д-обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вважається не судимим.

Обвинувачений є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень; наявність 2-х обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які це покарання обтяжують; дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він є батьком малолітньої дитини.

Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за ч.1 ст.357 КК України покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини статті, інкримінованої обвинуваченому, на строк, який є мінімальним (1 рік), та за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, інкримінованої обвинуваченому, на строк, який є мінімальним (5 років).

Із застосуванням правил призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до положень ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. Разом з цим, з огляду на положення ст.75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст мети й мотивів протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в головних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів для забезпечення власних потреб та осіб, які знаходяться на його утриманні; наскільки його ціннісні орієнтири співпадають з загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого тощо.

Враховуючи те, що обвинувачений вважається згідно положень КК України не судимим, щиро розкаявся, обставини вчиненого злочину та часткове відшкодування шкоди (а також посткримінальну поведінку у епізоді щодо потерпілого ОСОБА_6 , а саме добровільну видачу працівникам поліції особистих речей/документів потерпілого), інформацію про відсутність скарг на обвинуваченого органу місцевого самоврядування, наявність малолітньої дитини, суд приходить до переконання про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції обвинуваченого від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, впродовж визначеного іспитового строку, встановленого у ст. 75 КК України, який був би достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням часткового відшкодування було подано заяву, у якій потерпілий просить стягнути із ОСОБА_4 50060,24 грн. матеріальної (67 060,24 грн. - 17 000 грн.) та 20 000 гри. моральної шкоди, всього 70 060 грн. 24 коп.

Вказує, зокрема, що має додаткові проблеми із банком щодо повернення кредиту і у разі його неповернення найближчим часом будуть нараховані значні відсотки.

Крім того, злочинними діями відповідача змінено звичний ритм та спосіб життя, так як протягом тривалого часу вимушений відриватись від звичних занять та роботи, а саме відвідувати правоохоронні органи та суд, добиватись відшкодування відповідачем спричиненої шкоди та притягнення його до встановленої законом відповідальності.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, згідно якого просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 87 505,38 гривень, моральної шкоди в сумі 50 000,00 гривень.

Вказує, що у зв`язку з вчиненням відносно нього кримінального правопорушення, він та його родина зазнали моральної шкоди. Має двох дітей, які обмежені у коштах через заборгованість перед банком, які з`явилася в результаті злочинних дій. Крім того, його дружина вагітна, в результаті стресу та значних фінансових втрат дружина потрапила на стаціонарне лікування.

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК Українни майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в судому засіданні було беззаперечно встановлено завдання майнової шкоди обвинуваченим.

Тому ця сума підлягає стягненню із нього на користь потерпілих:

- 50 060,24 грн. матеріальної шкоди ОСОБА_5 ;

- 71 031,18 грн. (83565,78 грн. шкоди згідно обвинувального акту, оскільки у цивільному позові не мотивовано визначення іншої суми, однак потерпілий та його захисник погодились із правильністю суми, вказаної саме в обвинувальному акті; за відрахуванням відшкодованої суми 12534,60 грн.) грн. матеріальної шкоди ОСОБА_6 (у цій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з встановленого в обвинувальному акті розміру шкоди та частково здійсненого відшкодування, враховуючи відсутність заяви про зменшення позовних вимог).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 зробив висновок про те, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Суд враховує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, що не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Крім того практикою ЄСПЛ визнано презумпцію моральної шкоди, що означає правило, відповідно до якого, у разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну поведінку щодо неї людина відчуває страждання (моральну школу).

У рішенні від 12.07.2007 року у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Отже, практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Розглянувши позовні вимоги потерпілих про відшкодування їм моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно протиправними діями обвинуваченого потерпілим була спричинена моральна шкода, що проявилася у стражданнях, хвилюваннях, незручностях в організації свого життя, а тому вона підлягає відшкодуванню.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню те, що будь-якій людині в силу її природи властиво переживати душевні страждання через порушення особистої приватної власності. Не є виключенням з цього правила й потерпілі, які, вочевидь, зазнали душевних страждань (у т.ч. у зв`язку з тривалим невідшкодуванням завданої шкоди).

За таких обставин позови в частині моральної шкоди підлягають задоволенню повністю.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

2.На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

3.На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає у 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

3. Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 19.12.2025.

4. На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 50 060,24 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди, всього 70 060 (сімдесят тисяч шістдесят) грн. 24 коп.

6.Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 71 031,18 грн матеріальної та 50 000 грн. моральної шкоди, всього 121 031 (сто двадцять одна тисяча тридцять одна) грн. 18 коп.

У задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

7.Речові докази:

-мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «IIIF150 Air1 Ultra» білого кольору, банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , а також документи на ім`я ОСОБА_6 , які надано на відповідальне зберігання власнику майна, а саме потерпілому ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 за належністю;

- мобільний телефон марки Sigma X-treme PQ36, який надано на відповідальне зберігання власнику майна, а саме потерпілому ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 за належністю

-диски із відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

8. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн. 80 коп.

9.На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1