ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24041/20

Провадження № 11-кп/820/49/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника адвоката ОСОБА_16 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №000269, внесеному до ЄРДР 01 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину за ст. 286 ч. 3 КК України та засуджено до покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду ОСОБА_15 25 травня 2020 року близько 18 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в порушення вимог підпункту «ґ» пункту 12.6. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції від 10.10.2001, далі ПДР), зі швидкістю близько 110 км/год. (при дозволеній не більше 90 км/год.) по лівій смузі свого напрямку руху за населеним пунктом по автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» на 1 км + 150 м автодороги «Західний під`їзд до міста Хмельницького» зі сторони м. Хмельницького в напрямку до смт. Війтівці (м. Тернопіль) в районі заїзду до заводу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Хмельницького району Хмельницької області, виявивши попереду свого руху, що водій автомобіля марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_17 здійснював маневр розвороту ліворуч, сприйнявши обстановку як небезпечну, в порушення вимог пункту 10.1. ПДР змінив напрямок свого руху ліворуч, не переконавшись при цьому, що вказаний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимоги п. 11.4. ПДР на дорозі з двостороннім рухом, що має дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де передньою правою частиною керованого ним автомобіля марки «OPEL Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з боковою лівою частиною автомобіля марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , який в цей час закінчував маневр розвороту. В момент зіткнення автомобіль марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , повністю залишив ліву, призначену для руху в напрямку до смт. Війтівці (м.Тернопіль) смугу, до зміни напрямку якою рухався автомобіль марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок зіткнення потерпілі:

- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів ребер: 2-6-го лівій середньо-ключичній лінії, 7-го ребра зліва по передній аксілярній лінії, 8-10-го зліва по задній аксілярній лінії, 4-12-го по біляхребтовій лінії зліва, 2-8-го справа по лопатковій лінії з накопиченням крові в плевральних порожнинах, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми голови: крововиливу лівої навколо очної ділянки з переходом на виличну та спинку носа, перелому кісток носу, решітчастої кістки зліва, стінки лівої гайморової пазухи, дифузного аксонального ушкодження головного мозку, геморагічного забою медіобазальних відділів обох лобних долей та лівої скроневої долі, дифузного субарахноїдального крововиливу, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що не безпечні для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому діафіза правої стегнової кістки зі зміщенням на межі верхньої та середньої третини, саден шкіри лобної ділянки голови, міжбрів`я, щік, нижньої щелепи праворуч, рук та ніг, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_15 порушеннями вимог 10.1., 11.4. ПДР, згідно з якими:

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Дії ОСОБА_15 кваліфіковані слідством та судом за ст. 286 ч.3 КК України. Обвинувачений ОСОБА_15 визнаний судом винним у висунутому обвинуваченні за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначення ОСОБА_15 покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_15 покарання за ст. 286 ч. 3 КК України у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Свої вимоги прокурор аргументує невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

Стверджує, що у порушення вимог ст.65 ч.1, ст.50 ч.2 КК України, без належної мотивації, судом незаконно призначено покарання ОСОБА_15 за ст. 286 ч. 3 КК України у виді 6 років позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Наголошує на тому, що ОСОБА_15 вчинив тяжкий необережний злочин, пов`язаний з порушенням ПДР України, що спричинило тяжкі, непоправні наслідки у виді загибелі двох осіб, одна з яких малолітня дитина. Зауважує, що ОСОБА_15 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та у скоєному не розкаявся, шкоду потерпілим не відшкодовував.

Вказує, що суд призначивши обвинуваченому ОСОБА_15 покарання не врахував позицію потерпілих, чиї близькі родичі (батько та дочка) загинули, які наполягали на суворому покаранні.

Не згоден з визнанням судом пом`якшуючою покарання обвинуваченого обставиною того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Прокурор не погоджується з тим, що обставини, які характеризують обвинуваченого, такі як позитивна характеристика, те що він є одруженим, є пенсіонером відсутність обставин обставини, які б обтяжували його покарання є достатніми для призначення ОСОБА_15 покарання ближче до нижчої межі, передбаченої санкцією ст. 286 ч.3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_15 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Свої вимоги аргументує тим, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вони не підтверджуються допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження, а навпаки спростовуються цими доказами.

Вказує, що виключивши із висунутого йому обвинувачення посилання на те, що автомобіль марки «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 на момент зіткнення перебував на зустрічному напрямку, суд фактично спростував та заперечив порушення ним вимог п.11.4 Правил дорожнього руху України, оскільки, якщо судом було встановлено, що автомобіль марки «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 під час зіткнення не перебував на зустрічному напрямку, то і на момент такого зіткнення він не міг керувати своїм автомобілем «OPEL-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 , на зустрічному напрямку, а тому, у його діях відсутні порушення вимог п.11.4 ПДР України.

Стверджує апелянт, що автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 не закінчував маневру розвороту на момент зіткнення, як це помилково встановив суд, оскільки стадією закінчення маневру розвороту вважається таке положення автомобіля, при якому можливий його рух у напрямку протилежному до того, у якому він рухався перед розворотом. Усі допитані в суді свідки та обидві проведені експертизи вказують про те, що автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 на момент зіткнення перебував посередині дороги та був розташований поперек неї, що навряд чи може свідчити про закінчення цим автомобілем маневру розвороту.

Наголошує на тому, що суд, враховуючи досліджені в суді докази доказів, фактично визнав, що водій ОСОБА_17 порушив вимоги п.п.10.1, 10.4, 21.1, 21.11 (б) ПДР України, оскільки ці порушення були очевидними.

Вказує, що стороною обвинувачення безпідставно не було прийнято жодного процесуального рішення стосовно порушень вимог ПДР України, допущених водієм ОСОБА_17 які призвели до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України.

Вважає, що за наявності очевидних порушень вимог ПДР, які допустив водій ОСОБА_17 , і які стали безпосередньою причиною даної ДТП, суд дійшов помилкового висновку про те, що причиною ДТП стала не невідповідність вимогам ПДР дій водія ОСОБА_17 , а лише дії водія ОСОБА_15 , оскільки він змінив напрямок руху свого автомобіля.

ОСОБА_15 вказує, що рухаючись прямолінійно на ділянці автодороги він безумовно мав перевагу у русі, стосовно водія ОСОБА_17 , який своїм автомобілем виконував маневр розвороту, перетинаючи його смугу руху поперек. За вказаних обставин він не міг створювати небезпеку для руху водію ОСОБА_17 , оскільки за загальним правилом небезпека для руху створюється лише тим водієм, дії якого у певний момент перестають відповідати вимогам ПДР. Тобто, після початку виконання маневру розвороту та створення водієм ОСОБА_17 небезпеки для руху йому та свідку ОСОБА_20 , він зобов`язаний був у відповідності до вимог п.12.3 ПДР негайно застосувати гальмування аж до зупинки свого автомобіля або маневру об`їзду, що він і зробив.

Наголошує апелянт і на тому, що він перед зіткненням рухався своїм автомобілем «ОРЕL-Vivaro» зі швидкістю біля 90 км/год за автомобілем свідка ОСОБА_20 . Для власного самозбереження та для уникнення зіткнення свідок ОСОБА_20 вчинив аналогічно, відвернувши кермо свого автомобіля ліворуч, оскільки іншим чином у тій ситуації запобігти зіткненню з автомобілем «RENAULT» було неможливо.

Вважає, що суд не перевірив чи не перебував він в аварійній обстановці, коли попереду на його смугу з правої смуги автодороги на відстані 50 м. виїхав автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 . Його показання стосовно вказаної швидкості руху його автомобіля 90 км/год та щодо відстані 50 м. на якій виникла небезпека не були спростовані стороною обвинувачення, а також і не були визнані технічно неспроможними.

Стверджує, що фактично під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_21 взяв за основу лише сумнівний та неякісний відеозапис камери спостереження АЗС і всі подальші процесуальні дії та призначені ним експертизи випливали лише із цього відеозапису. Дорожню ситуацію перед зіткненням він спостерігав не з того місця, де була встановлена відеокамера на АЗС, а зовсім з протилежного напрямку, тому, у полі його зору дорожня ситуація розвивалася зовсім по-іншому, ніж це було видно на тому відеозаписі.

Вважає апелянт, що водій ОСОБА_17 відмовившись від виконання забороненого маневру розвороту, своїми односторонніми діями мав безумовну можливість запобігти зіткненню автомобілів, оскільки допущені ним порушення вимог ПДР України є первинними, та не були пов`язані з його діями, спрямованими на уникнення зіткнення автомобілів.

Захисник ОСОБА_16 в своїй апеляційній скарзі просить вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 серпня 2023 року скасувати, а кримінальне провадження №00269 від 25.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_15 за ст.286 ч.3 КК України закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги аргументує тим, що викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, не підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, а навпаки, спростовуються ними. Вважає, що суд порушив принцип змагальності сторін кримінального провадження та безпідставно надав перевагу сумнівним доказам сторони обвинувачення, відмовив у задоволені низки клопотань сторони захисту з надуманих мотивів та обґрунтував обвинувальний вирок щодо ОСОБА_15 вочевидь недопустимими доказами.

Вказує, що оцінюючи пред`явлене обвинувачення, для визнання у діях ОСОБА_15 складу ст. 286 ч.3 КК України не достатньо самого лише факту ДТП за його участю та наслідків у виді загибелі двох осіб, необхідно було встановити, у чому саме полягали допущені цим водієм порушення ПДР і чи наявний причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали. Вважає, що суд такі обставини не встановив та не усунув розбіжності між доказами, наданими стороною обвинувачення та стороною захисту.

Суд у вироку дослівно навів зміст обвинувального акту, але формулювання обвинувачення ОСОБА_15 ,, визнаного доведеним, не виклав, чим порушив вимоги ст.374 ч.3 п.2 КПК, що є істотним порушенням вимог КПК.

Захист вважає, що встановивши порушення вимог ПДР України допущені, як обвинуваченим ОСОБА_15 , так і водієм іншого транспортного засобу - ОСОБА_17 , суд у порушення вимог закону, не з`ясував характеру порушень, які допустив кожен із водіїв, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим, хто з них міг уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Суд не врахував, що водій ОСОБА_17 , відмовившись від виконання забороненого маневру розвороту, своїми односторонніми діями мав безумовну можливість запобігти зіткненню автомобілів, оскільки допущені порушення вимог ПДР України ОСОБА_17 є первинними та взагалі не були пов`язані із діями обвинуваченого.

Зауважує, що суд не встановив чи не перебував ОСОБА_15 в аварійній обстановці, коли попереду на його смугу з правої смуги автодороги на відстані 50 м виїхав автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 . Суд безпідставно не визнав, що обвинувачений ОСОБА_15 в умовах, які склалися діяв вимушено.

Захист визнає, що ОСОБА_15 дійсно змінив напрямок руху перед зіткненням. Такий маневр обвинуваченого, як виїзд за межі своєї смуги руху формально не відповідали вимогам ПДР України, які регламентують дії водіїв при виникненні небезпеки для руху. Однак, п.2.14 (е) ПДР України, дає водію підстави під час керування транспортним засобом відступати від вимог законодавства в умовах непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_15 перед виникненням ДТП перебував в умовах крайньої необхідності (аварійної обстановки), оскільки шляхом застосування гальмування без зміни напрямку він був позбавлений можливості зупинити свій автомобіль до смуги руху автомобіля «RENAULT» під керуванням ОСОБА_17 під час виконання ним забороненого маневру розвороту.

Вказує, що з метою встановлення цих обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні у межах складу злочину за ст. 286 ч.3 К України, інкримінованого ОСОБА_15 , та усунення розбіжностей у висновках судових авто технічних та трасологічних експертиз, проведених під час досудового розслідування, стороною захисту заявлялося клопотання про призначення по справі комплексної судової автотехнічної, трасологічної, криміналістичної експертизи відеозаписів події ДТП, отриманих слідством. Однак у задоволенні цього клопотання захисту судом було безпідставно відмовлено.

Вважає, що суд не звернув уваги на численні та очевидні процесуальні порушення органу досудового розслідування при збиранні доказів, фіксуванні обставин кримінального провадження з порушенням вимог КПК України.

Вказує, що у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2020 року, здійснених підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.05.2020 року, не зазначено серійного номера вилученого жорсткого диску «WD» моделі «WD20EARX» або ж інших його індивідуальних ознак, відомостей щодо імені, по батькові, дати народження, місця проживання всіх осіб, які були присутні при проведенні цих процесуальних дій.

Постановою від 10.06.2020 року старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Хмельницькій області вказаний диск визнано речовим доказом, проте всупереч вимогам ст. 111 КПК України, повідомлення підозрюваному про отримання стороною обвинувачення жорсткого диску із відеореєстратора і винесення слідчим постанови про визнання цього предмету речовим доказом не здійснювалось.

Крім того, ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2020 року було надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів (відео-запису) з можливістю їх вилучення із АЗС з магазином № НОМЕР_3 . Натомість, слідчий під час здійснення тимчасового доступу вилучив не документ (відеозапис) або ж його копію, а матеріальний носій - жорсткий диск із відеореєстратора, тобто предмет, тимчасовий доступ до якого слідчим суддею не надавався. Тому вилучення цього предмету у його володільця слідчим та подальше його визнання речовим доказом у кримінальному провадженні захист вважає незаконними. Вказаний жорсткий диск, в порушення вимог ч.2 ст.100 КПК України, не було оглянуто слідчим, не було сфотографовано та не було детально описано у протоколі огляду цього речового доказу. Такий протокол не складався.

Оскільки низка поданих прокурором доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_15 випливають із відомостей, що були отримані із незаконно вилученого матеріального носія - жорсткого диску та є похідними від нього, захист вважає, що суд зобов`язаний був визнати недопустимими наступні докази, які були зібрані стороною обвинувачення та надані суду: протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2020 року; висновок експерта №10.9- 0128:20 від 10.06.2020 судової комп`ютерно-технічної експертизи; протокол слідчого експерименту від 07.07.2020 року (02.07.2020 року); висновок експерта №10.9- 0147:20 від 15.07.2020 судової комп`ютерно-технічної експертизи; висновок експерта №4/6-482/20 від 07.09.2020 року судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП.

Апелянт вказує і на те, що під час проведення слідчого експерименту, відображеного в протоколі слідчого експерименту від 02.07.2020 року, також незаконно, тобто без відповідного дозволу слідчого судді, використовувалася система відеоспостереження АЗС з магазином № НОМЕР_3 ПІІ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яка розташована за місцем вчинення ДТП на відстані близько 200 метрів. Тобто, на камерах відеоспостереження дорожня обстановка на місці ДТП проглядається із протилежної сторони, ніж цю дорожню обстановку перед виникненням ДТП сприймав обвинувачений ОСОБА_15 за кермом автомобіля, рухаючись назустріч камері спостереження АЗС зі сторони м. Хмельницького. Окрім цього, на відеозаписі із камери спостереження взагалі не видно траєкторії та розташування на проїзній частині автомобіля «OPEL-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 перед зіткненням, під час слідчого експерименту для відтворення точної обстановки ДТП не було задіяно інших транспортних засобів, які на той момент рухалися на цій ділянці автодороги та обмежували оглядовість водію ОСОБА_15 .

Захист зауважує, що на місці проведення слідчого експерименту не проводилося жодних замірів для перевірки відповідності координат розташування початку сліду бокового заносу, який був виявлений на дорожньому покритті. Також на момент проведення слідчого експерименту 02.07.2020 р., не маючи у своєму розпорядженні висновку транспортно-трасологічної експертизи, старшим слідчим ОСОБА_21 самостійно та на власний розсуд було визначене положення на проїзній частині автомобіля «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 , у якому цей транспортний засіб начебто перебував у момент зіткнення.

Зважаючи на те, що слідчий експеримент проводився більше ніж через місяць після вчинення дорожньо-транспортної події у сторони захисту є обгрунтовані сумніви стосовно того, що той слід, який начебто проглядався на дорожньому покритті на момент проведення слідчого експерименту взагалі має будь-яке відношення до тієї слідової інформації, що була зафіксована слідчим під час огляду місця події 25.05.2020 року, а координати початку цього сліду станом на час проведення слідчого експерименту (02.07.2020 р.) відповідали координатам початку сліду бокового заносу, який було позначено під № 4 під час огляду місця події 25.05.2020 р.

Під час проведення слідчого експерименту слідчим по кадрах відеозапису на проїзній частині було виставлено статистичний автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 білого кольору у положенні, коли цей автомобіль проглядається із монітора на АЗС вперше шляхом його порівняння із відповідним файлом розкадрування. Однак, слідчим не було враховано що за автомобілем «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 зі сторони м. Хмельницького рухалися інші автомобілі. Тому, початок маневру розвороту цього автомобіля обвинувачений ОСОБА_15 не міг бачити, що також підтвердив і свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні.

Захист вважає, що за вказаних обставин, результати слідчого експерименту у частині визначення положення автомобіля на правій смузі руху (в напрямку м.Тернопіль) не мають жодного відношення до виникнення та розвитку даної ДТП та до доказування винуватості ОСОБА_15 .

Захисник наголошує, що висновки експертів, які були отримані на стадії досудового розслідування носять неконкретний, вірогідний характер, місять суперечності щодо одних і тих же обставин, які не були усунуті під час судового розгляду.

Захисник піддає критиці висновки автотехнічних, трасологічних експертиз, проведених під час досудового розслідування. Вважає, що слідчим були порушені права підозрюваного ОСОБА_15 , оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 111 КПК України його не було повідомлено про прийняті слідчим процесуальні рішення у кримінальному провадженні, зокрема про постанови слідчого про проведення судових експертиз. Наслідком такої бездіяльності слідчого стала неможливість заявлення підозрюваним та його захисником вмотивованих відводів експертам ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також ініціювання внесення до постанов про проведення експертиз відповідних запитань, які на думку сторони захисту мали значення для встановлення обставин, які підлягають доведенню у межах даного кримінального провадження.

Вважає, що слідчим ОСОБА_21 було безпідставно задоволено заяву законного представника потерпілих ОСОБА_12 від 05.06.2020 року, у якій він просив експертизи у кримінальному провадженні проводити не у ІНФОРМАЦІЯ_10 , а у іншій експертній установі з посиланням на те, що захисник ОСОБА_16 раніше був працівником ІНФОРМАЦІЯ_11 , і начебто має вплив на експертів. Фактично у заяві представника потерпілих ОСОБА_12 йшлося про відвід експертів ІНФОРМАЦІЯ_12 , а тому, така заява мали би вирішуватися слідчим суддею місцевого суду, а не слідчим ОСОБА_21 , який фактично без передбачених законом підстав та повноважень її задовольнив.

Зазначає, що при складанні висновку експерта № 4/6 - 323/20 експерт ОСОБА_22 не зміг встановити кутове розташування обох автомобілів відносно елементів дороги в первинний момент зіткнення. А допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які були безпосередніми очевидцями зіткнення автомобілів, повідомили, що зіткнення цих автомобілів відбулося посередині проїзної частини автодороги, а не на її зустрічному напрямку і у момент зіткнення автомобіль білого кольору «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 перебував поперек автодороги під час виконання ним маневру розвроту, а не під час його закінчення, як це також помилково вставновив суд.

Захист посилається на показання обвинуваченого ОСОБА_15 , який категорично вказав, що в момент зіткнення передня частина автомобіля «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 була на зустрічному напрямку, а його задня частина - на смузі, призначеній для виконання повороту ліворуч та розвороту. Тому обставини викладені в обвинувальному акті, визнані судом у вироку доведеними, про те, що в момент зіткнення автомобіль марки «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 знаходився на зустрічному напрямку та закінчував маневр розвороту не підтверджується доказами, які були досліджені у судовому засіданні, а навпаки, спростовується ними.

Вказує, що слідчим у постанові про призначення судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП було від 07 липня 2020 року не було задано моменту виникнення небезпеки для руху, хто із водіїв та кому цю небезпеку створив, хоча на момент призначення експертизи слідчому було достовірно відомо, що небезпеку для руху водію автомобіля «OPEL-Vivaro» - обвинуваченому ОСОБА_15 , який рухався по автодорозі створив своїми діями водій іншого автомобіля «RENAULT-Trafic» ОСОБА_17 , який не мав переваги при виконанні маневру та виконував розворот із непризначеної для такого маневру правої смуги руху, перетинаючи поперек смугу руху автомобіля «OPEL-Vivaro».

Захист не погоджується з відомостями, викладеними в постанові слідчого ОСОБА_21 в частині того, що з моменту початку виїзду автомобіля марки «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 на проїзну частину головної дороги до моменту зіткнення із автомобілем марки «OPEL-Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_15 минає час у 3.8 секунди. Вважає такі вихідні дані помилковими, оскільки у місця скоєння ДТП не було ні головної дороги, ні другорядної, оскільки дорожньо-транспортна подія відбулася поза межами перехрестя, а маневр розвороту водій автомобіля «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 виконував із правої смуги, яка призначена для руху прямо у напрямку м. Тернопіль. Окрім цього, допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 та обвинувачений ОСОБА_15 вказали, що вперше автомобіль «RENAULT Trafic» р.н. НОМЕР_2 вони побачили, коли він виїжджав на їх ліву смугу руху під час виконання маневру розвороту і саме з цього моменту вони обоє розпочали вживати заходів для запобігання ДТП.

Зауважує, що експерт ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_25 у складеному ним висновку не вказав про те, що водій ОСОБА_17 мав би також керуватися вимогами п.10.4 ПДР України, оскільки порушення цим водієм вимог п.10.4 Правил є очевидним. Ним також не було спростовано заданих слідчим вихідних даних про те, що швидкість автомобіля «OPEL-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 за показаннями ОСОБА_15 була 90 км/год, однак розрахунки експертом проводилися лише при швидкості 110 км/год. Незважаючи на те, що перевищення допустимої швидкості руху не ставиться у вину ОСОБА_15 та його не визнано винним у порушенні п.12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, експерт ОСОБА_25 при проведенні розрахунків використовув лише швидкість руху 110 км/год.

Захист посилається на те, що з масштабної схеми, яка є додатком до висновку експерта № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р. також вбачається, що зіткнення автомобілів «OPEL-Vivaro» та «RENAULT-Trafic» відбулося посередині автодороги, тобто в районі подвійної суцільної лінії розмітки, і у проілюстрований на схемі момент зіткнення автомобіль «RENAULT» своєю переважною частиною знаходився на смузі руху, з якої передбачено виконання повороту ліворуч або розвороту, а не на зустрічному напрямку, як про це помилково вказано в обвинувальному акті та встановлено судом. Тому вважає висновок експерта №4/6-482/20 від 07.09.2020 не є належним доказом у справі.

Зважаючи на всі наведені в апеляціях захисту обставини, у підсумку, захист наполягає на тому, що виконуючи маневр із забороненої смуги руху, поперек усієї автодороги (п.10.4 ПДР), перед виконанням розвороту не переконавшись у тому, що це не створить перешкод або ж небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 ПДР), водій автомобіля «RENAULT» ОСОБА_17 створив як свідку ОСОБА_20 , так і обвинуваченому ОСОБА_15 аварійну обстановку, і всі подальші дії ОСОБА_15 були пов`язані із первинними грубими порушеннями водієм ОСОБА_17 вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілих ОСОБА_13 вважає вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 серпня 2023 року законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Вказує, що перераховані в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника порушення, які на їх думку допустив суд при розгляді справи, стосуються виключно оцінки чи інших доказів і жодним чином не вказують, що їх дослідження проведене не повністю або з порушеннями.

На думку представника потерпілих, досліджені у кримінальному провадженні докази категорично вказують на те, що незалежно від швидкостей руху транспортних засобів, які зіткнулись, і від їх віддаленості від місця зіткнення, причиною виникнення даної ДТП стала зміна обвинуваченим ОСОБА_26 напрямку руху.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_15 та в його інтересах захисники ОСОБА_16 ,ОСОБА_14 просили вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_15 закрити. Прокурор ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_15 покарання скасувати, призначити більш суворе покарання у виді позбавлення волі. Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 просили в апеляційних скаргах захисту відмовити, проти апеляційної скарги прокурора не заперечували.

Приймаючи рішення про дослідження доказів під час апеляційного перегляду провадження, колегія суддів виходить з положень ст. 404 КПК України, клопотань учасників провадження, зокрема клопотань захисту про дослідження доказів. Доводи апеляційних скарг захисту, під час апеляційного перегляду провадження були перевірені шляхом призначення колегією суддів комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Під час апеляційного перегляду провадження в межах проведеного судового слідства були досліджені:

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.05.2020, схеми та фотоілюстрацій до цього протоколу, а також протоколу огляду автомобіля від 24.09.2020, дорожньо-транспортна пригода відбулася на 1 км + 150м автодороги «Західний під`їзд до міста Хмельницького» навпроти заїзду до заводу керамзитового гравію. Погодні умови світла пора доби, без опадів, дорожнє покриття асфальтобетон, сухе. Автомобіль «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться на узбіччі в напрямку заводу керамзитового гравію, пошкодивши металевий паркан, праворуч на технічній смузі розташований автомобіль марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 . На проїзній частині нанесена горизонтальна дорожня розмітка, подвійна суцільна лінія, яка поділяє протилежні напрямки руху, переривчаста лінія, яка поділяє смуги руху в одному напрямку, суцільна лінія, яка поділяє край проїзної частини та крайню ліву смугу від крайньої лівої смуги для розвороту та повороту ліворуч.

На правій смузі руху, а саме на смузі розгону перед правою смугою руху в напрямку смт. Війтівці за 1,6 метра розпочинається слід кочення під № 1, довжиною 9,4 м, який закінчується за 0,4 м від суцільної лінії, яка ділить праву та ліву смугу руху до смт Війтівці. Другий слід кочення під № 2 розпочинається на переривчастій лінії дорожньої розмітки із краю правої смуги довжиною 5,5 м, який веде до суцільної лінії, яка поділяє праву та ліву смугу до смт Війтівці та між слідами відстань 1,6 метра попереду за 8,0 м від закінчення сліду кочення під № 1 приблизно по середині автодороги, за 7,6 м від лівого краю розпочинається слід бокового заносу під № 3, довжиною 6,0 м, який веде до автомобіля «OPEL» та на осипу бруду зафіксованому під № 5 за 5,2 м від лівого краю автодороги візуально не проглядається.

Також на проїзній частині під № 4 зафіксовано слід бокового заносу, який розпочинається за 5,7 м від лівого краю автодороги, довжиною 24,3 м, який веде до осі переднього лівого колеса автомобіля під № 8 «RENAULT». Від сліду бокового заносу під № 3 приблизно при закінченні розпочинається ще один слід бокового заносу під № 3А, довжиною 7,3 м, який повністю розташований в межах лівої смуги руху в напрямку до м. Хмельницького. В тій ж смузі під № 9 розпочинається розлив рідини, який веде під автомобіль під № 8 «RENAULT». Сліди осипу ґрунту, під № 5 їх початок осипу розпочинається за 5,2 м від лівого краю автодороги, в подальшому осип бруду розгалужується в напрямку до кінцевих розташувань транспортних засобів. Між автомобілями наявний осип уламків скла та пластмаси.

Зовнішнє пошкодження ТЗ: автомобіль «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , - пошкодження передньої частини у вигляді деформації передньої кришки капоту, розбиті передні зовнішні освітлювальні прилади, потріскане переднє лобове скло; автомобіль «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , - пошкодження у вигляді деформації лівої бокової та передньої частини автомобіля, розбите лобове скло та скло в лівих передніх дверцятах.

На проїзній частині автодороги біля автомобіля «RENAULT», а саме на технічній смузі в напрямку до м. Хмельницького знаходився труп потерпілого ОСОБА_17 ( а/с 11-45 т.2)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.07.2020 та висновку експерта за № 10.9-0147 від 15.07.2020 встановлено, що з моменту початку виїзду автомобіля марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 на проїзну частину головної дороги до моменту зіткнення із автомобілем марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_15 минає час у 3,8 секунди. (а/с 32-38 т.3, 44-45 т.3)

З висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., проведеної під час досудового розслідування вбачається, що:

1. В умовах дорожньої ситуації, яка склалася, водій автомобіля «RENAULT Trafic» повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких вказаний водій, з технічної точки зору, перед початком розвороту транспортного засобу повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху.

2. Автомобіль «OPEL Vivaro» у момент початку виїзду автомобіля «RENAULT Trafic» (його лівого переднього габариту) на проїзну частину головної дороги, знаходився на відстані 116,1 м до місця зіткнення.

3. Якщо б водій автомобіля «OPEL Vivaro» рухався своєю смугою проїзної частини дороги у напрямку м. Тернопіль, то у такому випадку для уникнення дорожньо-транспортної пригоди у нього не було б необхідності ні у застосуванні гальмування, ні виїжджати на зустрічну ліву смугу руху, оскільки автомобіль «RENAULT Trafic» встиг повністю звільнити смугу руху автомобіля «OPEL Vivaro», коли б останній доїхав до місця зіткнення вказаних транспортних засобів і тим самим мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «RENAULT Trafic».

4. Зіткнення транспортних засобів, якби водій автомобіля «OPEL Vivaro» з моменту початку виїзду автомобіля «RENAULT Trafic» на проїзну частину головної дороги, рухаючись як із обраною, так і з допустимою швидкостями, не застосовував гальмування чи маневрування, а продовжив рух своєю смугою, виключалося.

5. В умовах дорожньої ситуації, яка склалася, водій автомобіля «OPEL Vivaro» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій, з технічної точки зору, повинен був відповідно до вимог ПДР України та з технічної точки зору, під час руху вести керований ним автомобіль зі швидкістю не більше 90 км/год., своєю смугою проїзної частини у напрямку до м. Тернопіль і якщо у процесі цього руху виникла, на думку водія ситуація, яка вимагала зменшення швидкості руху, то з моменту виникнення небезпеки для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В цей же час, якщо б водій автомобіля «OPEL Vivaro» рухався своєю смугою проїзної частини дороги у напрямку до м. Тернопіль, то необхідності для зменшення швидкості та зміни напрямку руху ліворуч, з технічної точки зору, у його водія не виникало б.

6. Водій автомобіля «RENAULT Trafic» своїми діями не створював аварійної ситуації для водія автомобіля «OPEL Vivaro», за умови руху останнім в межах своєї смуги проїзної частини дороги у напрямку до м. Тернопіль, а тому частина поставлено запитання «Якщо ні, то чи вимушеним, з технічної точки зору, був виїзд останнього за межі смуги його руху, де відбулося зіткнення транспортних засобів?» позбавлена технічно змісту.

7. Водій автомобіля «RENAULT Trafic» не створював небезпечної обстановки для подальшого руху водію автомобіля «OPEL Vivaro», з моменту початку виїзду автомобіля «RENAULT Trafic» на проїзну частину головної дороги, за умови виконання водієм автомобіля «OPEL Vivaro» вимог Правил дорожнього руху України.

8. За умови виконання водієм автомобіля «OPEL Vivaro» технічних вимог Правил дорожнього руху України, в діях водія автомобіля «RENAULT Trafic» не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

9. Причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, могли бути обставини, що водій автомобіля «OPEL Vivaro» під час руху вибрав таку траєкторію руху (виїзд на зустрічну ліву смугу), яка була небезпечною для уникнення зіткнення з автомобілем «RENAULT Trafic» та необхідності ні у застосуванні гальмування, ні зміни напрямку руху ліворуч не було, оскільки автомобіль «RENAULT Trafic» встиг повністю звільнити смугу руху автомобіля «OPEL Vivaro», коли б останній доїхав до місця зіткнення транспортних засобів. ( а/с 93-104 т.3)

Під час апеляційного перегляду провадження свої висновки підтвердив експерт ОСОБА_25 .

Згідно з висновком транспортно-трасологічної експертизи № 4/6-323/20 від 20.07.2020 в момент первинного контактування автомобілів «OPEL Vivaro» та «RENAULT Trafic» повздовжні осі транспортних засобів розташовувались під кутом в межах 65°±5°. У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та на план-схемі до цього протоколу від 25.05.2020 не зафіксовано слідів, що залишені транспортними засобами (сліди тертя, кочення, гальмування тощо), які б свідчили про їх рух до моменту контактування, а тому встановити трасологічними методами кутове розташування цих транспортних засобів відносно елементів дороги в первинний момент зіткнення не можливо. При заданому слідством комплексі вихідних даних автомобіль «RENAULT Trafic» в момент зіткнення транспортних засобів повністю залишив ліву, призначену для руху в напрямку до смт. Війтівці (м. Тернопіль), смугу, якою до зміни напрямку рухався автомобіль марки «OPEL Vivaro» (а/с 175-194 т.2)

Під час апеляційного перегляду провадження правильність свого висновку підтвердив експерт ОСОБА_27 .

Під час апеляційного перегляду провадження стороною захисту в порядку ст. 243 КПК України, якою передбачений порядок залучення експерта, суду наданий висновок судової авто технічної експертизи у цьому кримінальному провадженні від 13.12.23 року № 6693/6694/23-21, виконаний ІНФОРМАЦІЯ_13 . (а/с 185-196 т.5). З висновків цієї експертизи вбачається, що:

2.1. Технічних підстав стверджувати, що у момент зіткнення автомобіль «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 повністю перебував на зустрічному напрямку автодороги (по напрямку руху на м.Хмельницький) та перебував у стадії закінчення маневру розвороту не встановлено.

2.2.Експертним шляхом дати відповідь на питання якою була швидкість руху автомобіля «ОРЕЕ-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 перед моментом зіткнення із автомобілем «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 з урахуванням механізму зіткнення цих транспортних засобів, локалізації та характеру механічних пошкоджень, отриманих ними у результаті взаємного контактування та відстані їх переміщення після зіткнення до зупинки не можливо.

2.3. Свідчення водія автомобіля «ОРЕЕ-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_15 про те, що швидкість руху автомобіля під його керуванням перед зіткненням склала 90 км/год. можна вважати технічно спроможними.

2.4 В правилах дорожнього руху України термін «сприйняття обстановки

як небезпечної» відсутній, тому дати відповідь на питання про можливі дії

водія при «сприйнятті ним обстановки як небезпечної» можливо у контексті

відповідності дій водія до технічних норм вимог п. 12.3 ПДР України.

2.5 У відповідності до технічних норм вимог п.п 10.3, 10.4 ПДР України та

визначення у п.1.10 ПДР України терміну «небезпека для руху», не можна

вважати, з технічної точки зору, що водій автомобіля «RENAULT-Trafic» р.н.

НОМЕР_2 ОСОБА_17 своїми діями створював водію автомобіля «OPEL-

Vivaro» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_15 небезпеку для руху, якщо автомобіль

«RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 перед виконанням маневру розвороту на

проїзній частині перебував у такому положенні, яке відображене на зобр.1-4

таблиці фотоілюстрацій до протоколу слідчого експерименту від 02 (07) липня

2020 року.

2.6 В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «OPEL-Vivaro» р.н.

НОМЕР_1 ОСОБА_15 не мав технічної можливості без зміни напрямку руху

зупинити керований ним автомобіль шляхом своєчасного гальмування до смуги

руху автомобіля «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 з моменту виникнення

водію ОСОБА_15 небезпеки для руху, а саме - з моменту виїзду автомобіля

«RENAULT-Trafic» на ліву смугу проїзної частини під час виконання його

водієм маневру розвороту при допустимій швидкості руху автомобіля «OPEL-

Vivaro» р.н. НОМЕР_1 у заданій дорожній ситуації та при встановлених

цією експертизою обставинах події.

2.7 Відповідно до норм вимог п.п. 1.3, 1.4 ,1.5 ПДР України, водій

автомобіля «OPEL-Vivaro» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_15 , рухаючись

прямолінійно по лівій смузі свого напрямку руху, не повинен був завчасно

передбачати, що водій «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_28 ,

рухаючись по правій смузі руху, раптово розпочне виконувати маневр

розвороту з цієї смуги, перетинаючи справа наліво смугу руху автомобіля під

керуванням ОСОБА_15

2.8 В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «OPEL-Vivaro» р.н.

НОМЕР_1 ОСОБА_15 мав технічні підстави керуватися вимогами п.2.14 (е)

Правил дорожнього руху України та відступити від вимог цих Правил,

застосувавши маневр для уникнення зіткнення з автомобілем «RENAULT-

Trafic» р.н. НОМЕР_2 у заданій дорожній ситуації та при встановлених цією

експертизою обставинах події.

2.9 В заданій дорожній ситуації дії водія автомобіля «RENAULT-Trafic» р.н.

НОМЕР_2 ОСОБА_17 не відповідали технічним вимогам пп.10.1, 10.4

Правил дорожнього руху України та вимог встановленого перед місцем ДТП

дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

2.10В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «RENAULT-Trafic»

р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_17 своїми односторонніми діями мав можливість запобігти зіткнення, шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 10.4 правил дорожнього руху України, з урахуванням встановленого перед місцем ДТП дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

2.11.Дати відповідь на питання не видається за можливе по причинам, вказаним у дослідницькій частині.

2.12. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, причиною

виникнення події даної ДТП стала невідповідність дій водія автомобіля

«RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_17 технічним нормам вимог

п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Під час апеляційного перегляду провадження експерт ОСОБА_29 підтвердив правильність своїх висновків.

Свідок ОСОБА_20 апеляційному суду пояснив, що він на автомобілі «Рено Кліо» рухався зі сторони м. Хмельницького в напрямку до смт. Війтівці (м. Тернопіль) зі швидкістю близько 90-100 км/год. по лівій смузі свого напрямку руху, ззаду нього їхав мікроавтобус темного кольору, з малою дистанцією. Проїжджаючи в районі заїзду до заводу «керамзитового гравію», він побачив приблизно за 100 метрів попереду з правої сторони дороги мікроавтобус білого кольору, який рухався прямо. Потім він почав здійснювати маневр розвороту ліворуч. На якій відстані від нього він знаходився, коли мікроавтобус почав повертати ліворуч, він сказати не може. Щоб уникнути зіткнення, він змінив напрямок руху вліво, виїхав на зустрічну смугу та проїхав прямо, а позаду відбулося зіткнення автомобілів.

Під час апеляційного перегляду провадження обвинувачений ОСОБА_15 повідомив, що 25 травня 2020 року близько 18 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , рухався зі сторони м. Хмельницького в напрямку до смт. Війтівці (м. Тернопіль) зі швидкістю близько 90-100 км/год. по лівій смузі свого напрямку руху за легковим автомобілем з дистанцією близько 10-15 м. Проїжджаючи в районі заїзду до заводу «керамзитового гравію», він побачив попереду свого руху, що автомобіль білого кольору здійснював маневр розвороту ліворуч. На якій саме відстані він побачив цей автомобіль він точно повідомити не може. Автомобіль, який рухався попереду нього, почав змінювати напрямок руху вліво та виїхав на зустрічну смугу, він також змінив напрямок свого руху ліворуч за цим автомобілем, відбулося зіткнення з автомобілем, який здійснював розворот.

Вислухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, дослідивши докази в межах проведеного судового слідства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисту задоволенню не підлягають, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону, яким він керувався.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання та ін.. Обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Аналізуючи в цілому апеляційні твердження сторони захисту про неповноту, технічну неспроможність та суперечливість зібраних слідством доказів, наданих суду на підтвердження висунутого ОСОБА_15 обвинувачення за ст 286 ч.3 КК України, колегія суддів вважає їх не обгрунтованими, такими що не знашли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження. До таких висновків колегія суддів приходить, виходячи з наступного.

Розцінюючи відеозаписи руху транспортних засобів та події ДТП, що відбулося 25.05.20 року з точки хору належності та допустимості цих доказів, які в подальшому були покладені в основу експертних фототехнічних та автотехнічних досліджень, колегія суддів вважає їх належними та допустимими доказами, які містять на собі об`єктивну інформацію про обставини ДТП, отриману слідством у передбачений КПК процесуальний спосіб.

Колегія суддів виходить з того, що за даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2020 слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 28 травня 2020 року (справа № 686/13108/20,) винесеної за клопотанням слідчого в порядку ст. 163,164 КПК України, з АЗС 23-04, що знаходиться за 900 м зліва автодороги М12 Е50 Західного під`їзду сільської ради Шаровечківська Хмельницького району Хмельницької області було вилучено жорсткий диск «WD» марки «WD20EARX» s/n: WCAZAF908570 з відеозаписами ( а/с 85-92 т.2)

Апеляційні твердження захисту про те, що слідчий ОВС ВРЗС СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_30 в порушення ухвали слідчого судді від 28.05.20 року замість самого відеозапису вилучив жорсткий диск з відеозаписом, без складання відповідного протоколу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відеозапис з АЗС 23-04 з подіями 28.05.20 року, який цікавив слідство, містився на відповідному жорсткому диску, вилучення якого з АЗС було зафіксовано слідчим в протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 10.06.20 року з фототаблицями, складеному за участю двох понятих з відповідним описом речей та документів, серійного номеру жорсткого диску, доданим до протоколу. Колегія суддів вважає, що цей процесуальний документ відповідає змісту проведеної слідчої дії тимчасового доступу до речей та документів, та складений слідчим з додержанням вимог ст. 165 КПК України.

Отже, апеляційні твердження захисту про відсутність протоколу вилучення жорсткого диску з відеозаписом АЗС, опису цього диску, відсутність його серійного номеру, процесуальні порушення, яких припустився слідчий, повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно, апеляційний суд вважає, що жорсткий диск «WD» марки «WD20EARX» s/n: WCAZAF908570 з відеозаписами, вилучений слідчим з АЗС 23-04 було визнано речовим доказом постановою слідчого від 10.06.20 року (а/с 93 т.2) у порядку, передбаченому ст. 98,100 КПК України на законних підставах.

Колегією суддів також встановлено, що за результатами первісного експертного дослідження судової комп`ютерно - технічної експертизи від 10.06.20 р. № 10.9-0128:20 р., проведеної на підставі постанови слідчого, встановлено, що на жорсткому диску міститься (збережена) відеоінформація з камер спостереження за період часу з 18 години 10 хвилини по 18 годину 40 хвилину 25.05.2020. У файлі "СН07_2020-05-25_182210_2020-05-25_182230_ID231071.МР4" міститься інформація про дорожньо-транспортну пригоду. Проведено розкадрування цього відеофайлу. Відеоінформація з камери відеоспостереження "колонка 4/3" за період часу з 18 години 10 хвилини по 18 годину 40 хвилину 25.05.2020 міститься в каталозі на диску для лазерних систем зчитування, що додається до висновку.

Колегія суддів вважає, що це експертне дослідження проводилося за відповідною процесуальною підставою, на підставі постанови слідчого від 10.06.20 року (а/с 94 т.2), належною експертною установою ІНФОРМАЦІЯ_14 , судовий експерт ОСОБА_31 попереджався слідчим про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України.

Аналіз наведених доказів, дає колегії суддів підстави вважати їх належним, об`єктивним та допустимими, оскільки вони місять в собі первісну інформацію про ДТП, обставини, що підлягають встановленню в порядку ст. 91 КПК України та отримана органом досудового розслідування у передбачений КПК України спосіб.

З наведених обставин, апеляційні твердження захисту про те, що через процесуальні порушення, яких припустився слідчий при вилученні з АЗС 23-04 відеозапису, зафіксованому на жорсткому диску «WD» марки «WD20EARX» s/n: WCAZAF908570 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Отже, підстав для визнання недопустимим через порушення вимог КПК похідних доказів - протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2020 року; висновку експерта №10.9- 0128:20 від 10.06.2020 судової комп`ютерно-технічної експертизи; протоколу слідчого експерименту від 07.07.2020 року (02.07.2020 року); висновку експерта №10.9- 0147:20 від 15.07.2020 судової комп`ютерно-технічної експертизи; висновку експерта №4/6-482/20 від 07.09.2020 року судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП, за обставин, наведених захистом в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Апеляційні доводи захисту про те, що слідчий зобов`язаний був під час досудового розслідування здійснювати повідомлення підозрюваного ОСОБА_15 в порядку ст. 111 КПК України про здійснення ним всіх слідчих дій та ухвалення процесуальних рішень, зокрема про вилучення жорсткого диску із відео реєстратора з АЗС 23-04,і винесення постанови про визнання цього жорсткого диску речовим доказом, не ґрунтується на вимогах КПК України.

Розцінюючи апеляційні твердження захисту, про неспроможність технічних відомостей, здобутих слідством під час проведення слідчого експерименту, проведеного 02.07.20 року без дозволу слідчого судді, на підставі відеозапису, вилученого з АЗС 23-04, який фіксував подію ДТП на значній відстані 200 м., з протилежного боку дороги по якій рухався на автомобілі ОСОБА_15 , не залучення до проведення цієї слідчої дії інших транспортних засобів, які обмежували оглядовість ОСОБА_15 перед зіткненням, колегія суддів вважає їх необґрунтованими. Суд виходить з того, що проведення такої слідчої дії під час досудового розслідування як слідчий експеримент на відкритій ділянці автодороги не потребує попереднього дозволу слідчого судді, як помилково вважає захист. Колегія суддів також враховує що під час проведення цієї слідчої дії, слідчим було отримано згоду від начальника АЗС 23-04 ПІІ « ІНФОРМАЦІЯ_15 » на проникнення в приміщення АЗС 02.07.20 року в порядку, передбаченому ст. 240 ч.5 КПК України. (а/с 31 т.3). Отже, процесуальних порушень КПК України при проведенні слідчого експерименту, колегією суддів не встановлено.

Слідчий експеримент 02.07.20 року в порядку, передбаченому ст. 240 КПК України, проводився слідчим СУ ГУНП Хмельницької області ОСОБА_21 в присутності двох понятих з фотофіксацією з метою встановлення кадру, з якого автомобіль «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_17 під час виконання маневру розвороту зі смуги розгону виїжджає на праву смугу руху в напрямку смт. Війтівці, а також встановлення кадру коли ліве переднє колесо автомобіля буде знаходитися на проїздній частині в місці початку сліду бокового інтервалу, зафіксованого під час огляду місця події під № 4, який вів до переднього правого колеса автомобіля, з метою встановлення розташування автомобіля «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_17 в момент зіткнення на автодорозі.

Колегією суддів встановлено, що для відтворення обстановки та здійснення замірів під час проведення слідчого експерименту слідчим використовувався аналогічний автомобіль «RENAULT-Trafic» р.н. НОМЕР_2 , слідчий керував переміщенням автомобіля по трасі з використанням камер, розташованих в АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на підставі розкадрування відеозапису, на якому був зафіксований рух транспортних засобів та розвиток ДТП з жорсткого диска, вилученого з АЗС 23-04, проведеного комп`ютерною експертизою від 10.06.20 р. № 10.9-0128:20 р.

Враховуючи, що на відеозапис з АЗС 23-04 є достовірним, об`єктивним, розкадровка подій, зафіксованих на відеозаписі була отримана слідством в результаті проведення досліджень комп`ютерної експертизи, то у колегії суддів нема підстав ставити під сумнів технічні та розрахункові данні, здобуті слідством під час проведення слідчого експерименту 02.07.20 року. З наведених підстав апеляційний суд відкидає апеляційні доводи захисту про не точність, не повноту та технічну не спроможність замірів та відомостей, встановлених слідчим під час слідчого експерименту, вважає цю слідчу дію належним та допустимим доказом.

Також у колегії суддів не викликає сумніву висновок комп`ютерно технічної експертизи від 15.07.20 року № 10.9-0147:20, отриманий на підставі здобутих слідством доказів, виходячи з висновків якого вбачається, що з моменту початку виїзду автомобіля марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 на проїзну частину головної дороги до моменту зіткнення із автомобілем марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_15 минає час у 3,8 секунди. (а/с 44-45 т.3). Такий висновок збігається з наступними, проведеними у провадженні експертними дослідженнями, зокрема з висновком комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди від 21.07.25 року № КСЕ 19/106-25/2238, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_16 (а/с 84-109 т.6).

Аналізуючи апеляційні доводи захисту про недопустимість проведеної по справі інженерно-транспортної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_17 від 07.09.20 року № 4/6-482/20, з підстав порушення процесуальних прав ОСОБА_15 , якого слідчий не повідомив про винесення ним постанови від 07.08.20 року про призначення цієї експертизи ІНФОРМАЦІЯ_17 , позбавивши сторону захисту права заявляти відвід експертам цього експертного закладу, ініціювання певних питань, які слід поставити експерту, колегія суддів також вважає безпідставними. Таке повідомлення слідчим під час здійснення досудового розслідування учасників кримінального провадження, в тому числі і сторони захисту, нормами КПК України не передбачено. Колегія суддів виходить з того, що сторона захисту під час досудового розслідування чи суду реалізує свої права, пов`язані з залученням експертів в порядку, передбаченому ст. 243, 244 КПК України, чим у даному випадку і скористався обвинувачений ОСОБА_15 , залучивши експерта в порядку ст. 243 КПК України на договірних умовах. Захист надав суду висновок судової авто технічної експертизи у цьому кримінальному провадженні від 13.12.23 року № 6693/6694/23-21, виконаний ІНФОРМАЦІЯ_13 . (а/с 185-196 т.5). З наведених підстав колегія суддів вважає, що право на захист обвинуваченого ОСОБА_15 при призначенні слідчим та проведенні судових експертиз порушено не було.

Апеляційні доводи захисту про те, що слідчим ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_21 був порушений порядок розгляду відводу експертам ІНФОРМАЦІЯ_11 під час досудового розслідування, передбачений ст. 81 ч.2 КПК України, також не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження. Доводи захисника ОСОБА_16 про те, що законний представник потерпілих ОСОБА_12 05.06.20 року зверталася до слідчого ОСОБА_21 з заявою про відвід експертам ІНФОРМАЦІЯ_11 з причин не довіри до експертного закладу, в якому раніше працював захисник ОСОБА_16 , матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Колегія суддів вважає, що судові інженерно-транспортна експертиза обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., та транспортно-трасологічна експертиза № 4/6-323/20 від 20.07.2020 р. були проведені ІНФОРМАЦІЯ_17 на підставі постанов слідчого ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_21 про призначення цих експертиз на законних підставах, з додержанням вимог ст. 242, 245 КПК України, з метою встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження і потребують спеціальних знань (а/с 93-104 т.3, а/с 175-194 т.2)

З висновку транспортно-трасологічної експертизи № 4/6-323/20 від 20.07.2020 р. вбачається, що при заданому слідством комплексі вихідних даних автомобіль «RENAULT Trafic» в момент зіткнення транспортних засобів повністю залишив ліву, призначену для руху в напрямку до смт. Війтівці (м. Тернопіль), смугу, якою до зміни напрямку рухався автомобіль марки «OPEL Vivaro». Цей висновок не викликає у колегії сумніву, оскільки він повністю узгоджується як з висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., так і з висновком комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи та експертизи відеозаписів від 21.07.25 року № КСЕ 19/106-25/2238 (а/с 84-109 т.6), проведеної під час апеляційного перегляду провадження.

Під час судового розгляду безпосередні очевидці ДТП свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пояснювали суду, що в момент зіткнення автомобіль білого кольору «RENAULT Trafic» під керуванням ОСОБА_17 , виконував розворот та перебував в перпендикулярному положенні відносно напрямку руху автомобіля «OPEL Vivaro» під керуванням ОСОБА_15 . Колегія суддів вважає, що такі показання свідків узгоджуються з висновками судових експертиз, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_15 , керуючи автомобілем «OPEL Vivaro», змінив напрямок руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «RENAULT Trafic» під керуванням ОСОБА_17 , який дійсно виконував розворот у протилежну сторону руху та під час зіткнення знаходився перпендикулярному положенні відносно напрямку руху автомобіля «OPEL Vivaro» на зустрічній смузі. Тому апеляційні твердження захисту про те, що показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 суперечать висновку транспортно-трасологічної експертизи № 4/6-323/20 від 20.07.2020 р. колегія суддів відкидає.

Апеляційні доводи ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_16 про те, що судом з обвинувачення, визнаного доведеним були виключені інкриміновані ОСОБА_15 обставини ДТП, за яких в момент зіткнення автомобіль марки «RENAULT» моделі «Trafic», р.н. НОМЕР_2 , повністю залишив ліву, призначену для руху в напрямку до смт. Війтівці (м.Тернопіль) смугу, до зміни напрямку якою рухався автомобіль марки «OPEL» моделі «Vivaro», р.н. НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, оскільки за змістом мотивувальної частини оскаржуваного вироку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.08.23 року вбачається, що суд визнав ці обставини доведеними, посилаючись на висновок судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., проведеної під час досудового розслідування, та на інші проаналізовані у вироку докази.

Виходячи зі змісту вироку, суд першої інстанції виключив з обставин, визнаних доведеними лише порушення ОСОБА_15 вимог п. 12.6 г) ПДР України, за яким поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух зі швидкістю: г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі що позначені знаком 5.1 не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїздними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год. Суд визнав, що порушення ОСОБА_15 п.12.6 г) ПДР України, згідно зібраних слідством доказів, зокрема висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., не перебуває в прямому причинному зв`язку з ДТП. В цій частині вирок суду стороною обвинувачення та потерпілими не оскаржується.

Всі апеляційні доводи захисту, які зводяться до того, що виконуючи маневр із забороненої смуги руху, поперек усієї автодороги з порушення вимог п.10.4 ПДР, перед виконанням розвороту не переконавшись у тому, що це не створить перешкод або ж небезпеки іншим учасникам руху в порушення вимог п.10.1 ПДР, водій автомобіля «RENAULT» ОСОБА_17 створив обвинуваченому ОСОБА_15 аварійну обстановку, і всі подальші дії ОСОБА_15 , пов`язані зі зміною напрямку руху автомобіля були вимушеними, пов`язаними з первинними грубими порушеннями водієм ОСОБА_17 вимог ПДР України, колегія суддів вважає безпідставними та виходить з наступного.

Під час апеляційного розгляду судом з метою усунення розбіжностей у висновках, наданих сторонами провадження експертиз, оскільки допит експертів не дав можливості усунути такі розбіжності за клопотанням сторони захисту, з урахуванням питань запропонованих стороною обвинувачення та потерпілими в порядку, передбаченому ст. 332 КПК України експертам ІНФОРМАЦІЯ_19 була призначена комплексна судова фототехнічна експертиза та експертиза механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди. Для вирішення питань, поставлених експертам апеляційним судом були надані всі здобуті органом досудового розслідування в ході досудового слідства вихідні данні, що містяться в матеріалах кримінального провадження, з правильністю яких погодилися учасники апеляційного перегляду провадження.

Проведення комплексного експертного дослідження об`єктивно обумовлено необхідністю криміналістичного дослідження відеозаписів, здобутих слідством, зокрема відеозапису, що міститься на жорсткому диску «WD» марки «WD20EARX» s/n: WCAZAF908570, вилученому слідчим з АЗС 23-04 (а/с 93 т.2), відеоінформації з камер спостереження за період часу з 18 години 10 хвилини по 18 годину 40 хвилину 25.05.2020, файлу "СН07_2020-05-25_182210_2020-05-25_182230_ID231071.МР4", на якому міститься інформація про дорожньо-транспортну пригоду.

З висновків цієї експертизи від 21.07.25 року № КСЕ 19/106-25/2238 (а/с 84-109 т.6) вбачається що:

1 Відповідно до візуального аналізу подій, які зафіксовані у відеозаписі «СН 2020-05-25 -05- 25_182230_ID231071.МР4», момент появи автомобіля Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 в полі огляду камери, візуально спостерігається у кадрі №150 відеозапису (див. зобр.13), при цьому, відповідно до наявної на момент ДТП дорожньої розмітки, в цей момент передня частина вказаного автомобіля знаходиться на рівні із маркерною лінією №3, яка є умовним продовженнями лінії дорожньої розмітки 1.5 ПДР (приривчаста) що позначає правий край середньої (другої) смуги руху ділянки автодороги після заїзду до заводу «керамзитного гравію», та водночас співпадає із правим краєм лівої смуги руху позначеної суцільною осьовою лінією 1.1 ПДР, що закінчується безпосередньо перед заїздом до вказаного заводу (див. зобр. 12 - лінія 3).

Тобто відносно напрямку руху автомобілів Renult-СІіо, н.з. НОМЕР_4 та Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_4 , які рухались до ДТП саме лівою смугою (не додатковою лівою, призначеною для здійснення лівого повороту чи розвороту), до місця розташування заїзду на завод - автомобіль Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , згідно із відеозаписом «СН_2020-05-25_182210_2020-0525_182230_ID231071.МР4», поява автомобіля Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 спостерігається при виїзді на їх ліву смугу руху.

2. Відповідно до візуального аналізу подій, які зафіксовані у відеозаписі «СН_2020-05-25_182210_2020-05-25_182230_ID231071.МР4» камери спостереження АЗС з магазином № НОМЕР_3 ПП « ОСОБА_32 », з моменту початку виїзду автомобіля Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 на ліву смугу автодороги (по якій до зіткнення рухався автомобіль Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 до моменту зіткнення автомобілів, минає 3.9с часу.

3. Відповідно до наданого відеозапису «СН_2020-05-25_182210_2020-05-25_182230_ID231071.МР4» камери спостереження АЗС з магазином № НОМЕР_3 ПП « ОСОБА_33 », а також параметрів ділянки в місці ДТП, що зафіксовані на схемі до протоколу огляду місця пригоди, автомобіль «Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 , у момент зіткнення з автомобілем «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 , розташовувався передньою частиною на лівій смузі зустрічного напрямку руху, на відстані близько 2.6м від осьової лінії, що поділяє зустрічні потоки транспорту, при цьому його задня частина перебувала на відстані близько 1.1м за лівим краєм лівої смуги руху (смуги руху автомобіля «ОРЕL Vivaro»), також положення передніх коліс автомобіля «Renult-Trafic, в зазначений момент, відповідають відстані 5.7 м, на якій зафіксований слід №4 під час огляду місця ДТП.

4.Відповідно до проведеного дослідження попереднього питання проваджуваної експертизи, з технічної точки зору, вбачається, що у момент зіткнення автомобіль «RENAULT-Trafic, н.з. НОМЕР_2 перебував не повністю, а частково на смузі зустрічного напрямку руху автодороги (по напрямку руху на м. Хмельницький), а саме - передньою частиною - в межах лівої зустрічної смуги, в якій і відбулось зіткнення, про те задня частині вказаного автомобіля ще перебувала в межах лівої додаткової смуги руху призначеної для розвороту чи повороту до заводу «керамзитного гравію» (див зобр.№39)

5. Відповідно до проведеного дослідження третього питання проваджуваної експертизи, з технічної точки зору, вбачається, що на момент зіткнення, що відбулось між автомобілем «RENAULT-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 , автомобіль «RENAULT-Trafic» під керуванням ОСОБА_17 повністю, звільнив ліву смугу руху, якою до зміни напрямку рухався автомобіль «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 (див. зобр. №39).

6.В умовах досліджуваної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, з технічної точки зору, водієві автомобіля «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_15 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині. В умовах досліджуваної дорожньо-транспортної ситуації, водієві автомобіля «Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_17 необхідно було діяти відповідно до вимог до вимог п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині.

7. Відповісти на дане питання не представилось можливим в зв`язку з відсутністю в ІНФОРМАЦІЯ_16 , методики проведення подібних досліджень.

8-9. Оскільки, за умов незмінного прямолінійного руху автомобіля «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 , до моменту застосування ним невиправданого маневру об`їзду, виключало зіткнення вказаних ТЗ, з технічної точки зору, в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації, водій ОСОБА_15 , міг уникнути зіткнення з автомобілем «Renult-Trafic» шляхом незмінного напрямку руху керованого ним автомобіля «Ореl-Vivaro», не вдаючись навіть до застосування гальмування, оскільки за фактичних обставин скоєння ДТП, автомобіль «Renult-Trafic» встиг повністю звільнити смугу руху автомобіля «Ореl-Vivaro».

10. Відповідно до проведеного дослідження попередніх питань проваджуваної експертизи, під час яких експертним шляхом було встановлено, що водій ОСОБА_15 , міг уникнути зіткнення з автомобілем «Renult-Trafic» шляхом незмінного напрямку руху керованого ним автомобіля «Ореl-Vivaro», не вдаючись навіть до застосування гальмування, оскільки за фактичних обставин скоєння ДТП, автомобіль «Renult-Trafic» встиг повністю звільнити смугу руху автомобіля «Ореl-Vivaro», можна також зробити висновок про те, що за фактичних обставин скоєння досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renult-Trafic» своїми діями, під час виконання ним маневру розвороту (чи лівого повороту), не змушував водія ОСОБА_15 , а ні зменшувати швидкість свого руху, а ні маневрувати, тобто - не створював а ні небезпеки для руху, а ні аварійної ситуації для водія автомобіля «Ореl-Vivaro».

Друга частина поставленого на вирішення питання що до оцінки дій водія «Ореl-Vivaro», ВХ 1722 СВ ОСОБА_15 , відповідно до вимог п. 2.14. е) Правил дорожнього руху, - виходить за межі компетенції експерта, оскільки вимоги зазначеного пункту Правил дорожнього руку не містять технічної складової для застосування спеціальних технічних пізнань, а носить суто правовий характер.

11. В досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації, виїзд автомобіля «Ореl-Vivaro», ВХ 1722 СВ, під керуванням водія ОСОБА_15 на смугу зустрічного напрямку руху згідно вимог п. 11.4 - заборонено, а отже з урахуванням проведеного дослідження питань №8-9 проваджуваної експертизи дії водія ОСОБА_15 , що до вимог п. 11.4 ПДР - перебувають у причинному зв`язку із виникненням досліджуваної ДТП.

Частина поставленого на вирішення питання що до оцінки дій водія

« ІНФОРМАЦІЯ_20 » ВХ 1722 СВ ОСОБА_15 відповідно до вимог п. 10.1 Правил

дорожнього руху, - виходить за межі компетенції експерта, оскільки вимоги зазначеного пункту Правил дорожнього руху не містять технічної складової

застосування спеціальних технічних пізнань, а носить суто правовий характер.

Відповідно до відповіді на питання №6, а саме через неможливість

експертним шляхом (в межах проваджуваної експертизи), визначити швидкість

руху автомобіля «Ореl-Vivaro», ВХ 1722 СВ до зіткнення, а отже і надати

технічну оцінку діям водія ОСОБА_15 відповідно до вимоги вказаного пункту ПДР - не представилось можливим. Однак можна стверджувати, що за досліджених обставин ДТП, у якій за фактично обраною швидкістю руху зазначеного автомобіля, зіткнення транспортних засобів в межах лівої смуги руху виключалось, дії водія ОСОБА_15 що до дотримання ним вимоги п.12.6г - не перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП.

12. Відповідно до заданого комплексу вихідних даних, та досліджених за відеозаписом, обставин виконання водієм автомобіля «Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_17 маневру розвороту (лівого повороту) - не встановлено (місце початку виконання такого маневру), тому надати оцінку діям вказаного водія відповідно до вимог п. 10.4 та дорожнього знаку 5.16 ПДР, лише за фактом виконання ним такого маневру - не представляється можливим. Проте, відповідно до вирішення питання №8-9 проваджуваної експертизи, дії водія ОСОБА_17 , що до дотримання (чи невідповідності) вимог цих пунктів Правил дорожнього руху, з технічної точки зору - не перебувають у причинному зв`язку з виникнення даної ДТП.

13.Відповідь на дане питання була надана в питаннях 11-12 проваджуваної експертизи.

Отже, наведені висновки комплексної експертизи повністю спростовують апеляційні твердження захисту, з них вбачається, що встановити порушення водієм автомобіля «Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 вимог п.10.4, 10.1 та дорожнього знаку 5. 16 ПДР України лише за фактом маневру розвороту неможливо, та у будь якому випадку дії водія автомобіля «Renult-Trafic, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 не перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

В результаті дослідженого відеозапису події ДТП, експерт прийшов до однозначного, переконливого висновку про те, що на момент зіткнення, що відбулось між автомобілем «RENAULT-Trafic, н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 , автомобіль «RENAULT-Trafic» під керуванням ОСОБА_17 повністю, звільнив ліву смугу руху, якою до зміни напрямку рухався автомобіль «Ореl-Vivaro, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 , який міг уникнути зіткнення з автомобілем «Renult-Trafic» шляхом незмінного напрямку руху керованого ним автомобіля «Ореl-Vivaro», не вдаючись навіть до застосування гальмування. Відповідно водій автомобіля «RENAULT-Trafic, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 не створював а ні небезпеки для руху, а ні аварійної ситуації для водія автомобіля «Ореl-Vivaro» ОСОБА_15 .

Виїзд автомобіля «Ореl-Vivaro», ВХ 1722 СВ, під керуванням водія ОСОБА_15 на смугу зустрічного напрямку руху згідно вимог п. 11.4 ПДР України - заборонено, отже, порушення водієм ОСОБА_15 вимог п. 11.4 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Надаючи оцінку висновку комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_19 від 21.07.25 року № КСЕ 19/106-25/2238 (а/с 84-109 т.6) колегія суддів надає йому перевагу, оскільки комплексну експертизу було проведено на підставі ухвали апеляційного суду в порядку, передбаченому ст. 332 КПК України за клопотаннями захисту, з урахуванням питань запропонованих обвинуваченням та потерпілими, на підставі всього комплексу зібраних слідством та наданих захистом доказів у кримінальному провадженні. Судова комплексна експертиза була проведена експертом ОСОБА_34 , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» та інженерно-транпортної експертизи. Експертиза проведена на підставі криміналістичного дослідження відеозаписів обставин ДТП, що містяться в матеріалах провадження, і є первісним джерелом доказів, які не викликають у суду сумніву, судовим експертом, що має перший кваліфікаційний клас судового експерта та стаж експертної роботи з 2001 року. Експерт був попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України, тому у апеляційного суду нема підстав ставити під сумнів його висновки.

Крім того, висновок комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_16 від 21.07.25 року № КСЕ 19/106-25/2238 (а/с 84-109 т.6) узгоджується з висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 4/6-482/20 від 07.09.2020 р., проведеної під час досудового розслідування вбачається ( а/с 94-103 т.3) та іншими дослідженими судом доказами.

Виходячи з висновків експертних досліджень, оцінка порушення водієм ОСОБА_15 п. 10.1 ПДР України, інкримінованого обвинуваченням, є правовим аспектом і не потребує спеціальних технічних знань.Такі вимоги ПДР України носять загальний, інформативний характер і є обов`язковими для виконання всіма учасникам дорожнього руху незалежно від конкретної дорожньої обстановки. Зважаючи на досліджені судом докази в сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_15 , керуючи автомобілем «Ореl-Vivaro» ВХ 1722 СВ 25.05.20 року за обставин, викладених в обвинуваченні, порушив вимоги п 10.1 ПДР України, за яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що разом з порушенням ОСОБА_15 вимог п. 11.4 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами захисту, де вони наводять доводи на спростування вини ОСОБА_15 у висунутому обвинуваченні, колегія суддів вважає їх неспроможними та виходить також з положень ст.2, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, якими передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ. Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України є обов`язковими, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Правова концепція доведення вини особи «поза розумним сумнівом» сформульована та обґрунтована у рішеннях ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» від 14.02.08 року, «Козинець проти України» від 06.12.17 року та ін.. За цією концепцією сукупність зібраних слідством та безпосередньо досліджених судом доказів з додержанням критеріїв їх належності, допустимості, достатності, виваженості та взаємозв`язку між собою з урахуванням особливостей національного кримінального та кримінально-процесуального закону повинна відповідати загальним принципам права особи на справедливий суд, закріпленим в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам процес та результат доведення вини особи має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У підсумку апеляційного провадження, оцінюючи докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України, колегія суддів виходить з того, що докази, зібрані слідством та надані суду на підтвердження вини ОСОБА_15 є належними, допустимими, переконливими, та у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого за критерієм поза розумного сумніву у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило загибель кількох осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_15 правильно кваліфіковані за ст. 286 ч.3 КК України.

Приймаючи рішення про покарання, яке слід призначити обвинуваченому за апеляційними вимогами прокурора колегія суддів виходить з наступного.

Визначаючи вид та міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому ОСОБА_15 , колегія суддів виходить з положень, ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Колегія суддів також виходить з правових позицій ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права. У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези Суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого, згідно ст. 66, 67 КК України колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також враховує обставини, характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_15 , який раніше не судимий, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується задовільно, за висновком органу з питань пробації має низькі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені чинники, те, що ОСОБА_15 , виходячи з положень ст. 12 КК України вчинив тяжкий, необережний злочин, з урахуванням обставин кримінального провадження, наслідків злочину у виді смерті двох осіб, та заподіяння третій особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, позиції потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вважали доцільним застосування до обвинуваченого більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_15 судом першої інстанції слід визнати надто м`яким, таким що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та за своїм розміром є явно несправедливим.

З наведених підстав колегія суддів вважає доцільним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, призначити обвинуваченому ОСОБА_15 більш суворе покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 286 ч.3 КК України.

Відповідно вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ст. 409, 414, 420 КПК України.

Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409 КПК України, апеляційні скарги учасників провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 404,405,409,420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2023 року ухвалений щодо ОСОБА_15 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_15 покарання за ст. 286 ч.3 КК України в виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В іншій частині вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_15 залишити без зміни.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2