ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1592/25 Справа № 175/9990/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 21 липня 2025 року.

Дослідженням повідомлених ОСОБА_6 у своїй заяві до органу поліції обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять абстрактний та надуманий характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях директора КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» та кола невстановлених осіб ознак об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України (далі - КК), які є кримінальними правопорушеннями з матеріальним складом.

Тому, враховуючи, що скарга ОСОБА_6 містить виключно припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК та не містить об`єктивних даних про їх вчинення, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про злочин.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що ухвалу слідчого судді від 28 липня 2025 року останній отримав лише 04 серпня 2025 року особисто в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що висновки слідчого судді є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що його заява містить не припущення, а вичерпно конкретні, об`єктивні відомості щодо наявності в діях директора КЗ Слобожанський центр культурних послуг складу кримінальних правопорушень. Наводить обставини щодо незаконного та неправомірного блокування основного евакуаційного виходу (правого крила) на першому поверсі даної будівлі шляхом обмотування дверей міцним металевим нержавіючим дротом та замикання на навісний замок з 10 березня 2025 року, що унеможливлює його використання під час евакуації, та може призвести до трагічних наслідків. Вказане є прямим порушенням пункту 2.26, 2.37 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС №1417 від 30.12.2014. Зазначає про помилкове тлумачення слідчим суддею матеріального складу злочину та ігнорування позитивних обов`язків держави за ст. 2 Конвенції, а також рішення ЄСПЛ у справі Онерійлдіз проти Туреччини. Зазначає про допущення слідчим суддею порушень ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), адже право громадянина звернутися до слідчого з повідомленням про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, є абсолютним і прямим. На його думку, слідчий суддя необґрунтовано відмовив в задоволенні його скарги з формальних підстав.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники апеляційного провадження, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились, заяв та клопотань про відкладення судового засідання не подавали, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК за їх відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена за участю заявника, проте повний її текст ним отримано 04 серпня 2025 року, а з апеляційною скаргою останній звернувся засобами поштового зв`язку 09 серпня 2025 року, тобто в п`ятиденний строк з дня отримання ним копії рішення. За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів клопотання та для забезпечення права особи на оскарження ухвали слідчого судді, пропущений строк підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши ухвалу слідчого судді та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що слідчий суддя належним чином дотримався вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заява ОСОБА_6 не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях директора КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» та кола невстановлених осіб ознак об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді в повній мірі.

В своїй скарзі ОСОБА_6 стверджує, що в своїй заяві навів конкретні факти, які свідчать про вчинення триваючого особливо небезпечного злочину в будівлі Комунального закладу Слобожанський центр культурних послуг, а саме за прямою вказівкою директора цього закладу ОСОБА_7 систематично та умисно блокується ключовий евакуаційний вихід на першому поверсі будівлі. Двері виходу, який є елементом системи пожежної безпеки будівлі з масовим перебуванням людей, цинічно зав`язані металевим дротом, закриті на навісний замок та опечатані за підписом і печаткою самої директорки. Це, на його думку, є не просто формальним порушенням, а свідомим, задокументованим самою посадовою особою злочинним актом, який створює реальну та пряму загрозу життю і здоров`ю людей на випадок пожежі чи іншої надзвичайної ситуації. Такі дії перетворюють будівлю на смертельну пастку, газову камеру і повністю формують об`єктивну сторону складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК.

Крім того, вважає, що його заява містила достатньо обґрунтування чому ця загроза є реальною, об`єктивною та триваючою і чому для кваліфікації злочину за ч. 1 ст. 270 КК не потрібне настання трагічних наслідків, адже сам факт створення загрози є закінченим складом даного правопорушення.

Проте апеляційний суд не може погодитися з такими твердженнями скаржника, оскільки вони ґрунтуються на власному хибному тлумаченні вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 270 КК передбачена за порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі або аварії, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується: 1) діянням у формі порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки; 2) наслідками у вигляді виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями і наслідками.

При цьому порушення вимог пожежної безпеки може полягати як в дії, так і в бездіяльності, виконуватися як власними діями, так і через підлеглих осіб. Шкода здоров`ю людей полягає у заподіянні внаслідок пожежі хоча б одній особі опіків, травм, які оцінюються як легкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження. А критерії розміру майнової шкоди у великому розмірі визначені в примітці до ст. 270 КК, а саме майнова шкода вважається заподіяною у великих розмірах, якщо прямі збитки становлять суму, яка в триста і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

ОСОБА_6 в своїй заяві також наводить обставини, які, на його думку, свідчать про наявність складу злочину за ст. 364 КК: у даному випадку блокування запасного виходу може бути розцінено як умисна дія, що створює небезпеку для життя людей, директор, давши вказівку заблокувати вихід, вийшла за межі своїх повноважень, які зобов`язують її забезпечити безпеку, а не створювати смертельну небезпеку.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 364 КК передбачена за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

При цьому зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої особи; 3) завдання такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК.

Крім того, на думку заявника, викладені ним обставини в заяві свідчать також про наявність складу злочину за ст. 367 КК, оскільки директор, як посадова особа відповідальна за безпеку в будівлі, могла діяти недбало, не враховуючи потенційних наслідків своїх дій.

Частина 1 статті 367 КК передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

З об`єктивної сторони службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом права та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Відповідальність за ст. 367 КК настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені у цій статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Таким чином, викладені ОСОБА_6 в своїй заяві обставини не містять конкретних та достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях директора чи інших невстановлених осіб складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 270, 364, 367 КК, а тому висновки слідчого судді є обґрунтованими, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що обов`язок внести відомості до ЄРДР в уповноважених осіб органу досудового розслідування виникає з моменту отримання відомостей щодо вчинення саме кримінального правопорушення та такий обов`язок діє протягом 24 годин з моменту отримання таких відомостей.

При цьому кримінальне процесуальне законодавство не вказує на необхідність органу досудового розслідування реєстрації у ЄРДР будь-яких заяв, які надходять від фізичних та юридичних осіб та містить імперативну вимогу, що такі заяви повинні свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

В пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, при відсутності правових підстав суд не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Враховуючи, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки слідчим змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації, а саме відповідності ст. 11 КК, з огляду на наведені вище фактичні обставини, висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність уповноважених осіб, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є законними та обґрунтованими.

Таким чином, всупереч доводам заявника, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги є неспроможними.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення судового рішення, яке є достатньо мотивованим і відповідає положенням ст. 26, 214, 370 КПК, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 303, 309, 405, 407, 419 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4