Провадження № 1-кп/127/545/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2025 за № 0000044, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого 29.01.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 29.01.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за таких обставин. ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, знайшов зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, яку залишив за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим незаконно придбав її та зберігав без мети збуту.

В подальшому, 12 березня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2025 року, справа № 127/7391/25 було проведено санкціонований обшук в період часу з 10:10 години по 10:56 годину за адресою м. Вінниця вул. Варшавська 46/43 в ході якого ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його дії спрямовані на незаконне зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено можуть бути викриті, в ході проведення обшуку повідомив, що у нього наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, яку було вилучено та поміщено до спец, пакету.

Згідно висновку експерта, в наданій на експертизу кристалічній речовині, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. В досліджуваній кристалічній речовині, масою 4,8333 г, маса PVP становить 3,9343 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 (в редакції наказу МОЗ України № 634 від 29.07.2010 зі змінами) є великими розмірами (від 1,5 г до 15 г).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається та жалкує про вчинене, завіряє суд, що зрозумів свої помилки і подібне більше не повториться. На даний час він непрацевлаштований, доглядає за своєю матір`ю, яка хворіє та потребує допомоги. Просить суд його суворо не карати.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, неодружений, непрацюючий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, визнання вини.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо наявності в діянні обвинуваченого ознак повторності, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 32 Кримінального кодексу України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Суд враховує висновок Верховного Суду (далі ВС), зроблений у постанові від 21.08.2024 (справа № 127/16102/23), згідно з яким кваліфікуюча ознака, передбачена частиною другою статті 309 КК, «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», уособлює собою ознаки як спеціальної повторності, пов`язаної з попереднім засудженням особи, так і спеціального рецидиву кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що обвинувачений був засуджений 29.01.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Кримінальне правопорушення в межах даного кримінального провадження було вчинене протягом року після засудження вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025. З огляду на викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого охоплюються складом злочину, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого повторно протягом року після засудження за цією статтею.

При цьому, кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України, «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», уособлює собою ознаки як спеціальної повторності, пов`язаної з попереднім засудженням особи, так і спеціального рецидиву кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений 29.01.2025 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з ч. 3 ст. 78 ККУкраїни у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_3 засуджений 29.01.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області та вчинив даний злочин після ухвалення вищевказаного вироку, але до повного відбуття покарання за зазначеним вироком, а саме протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання з урахуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України.

Запобіжний захід, під час досудового розслідування, до обвинуваченого не застосовувався та зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого під час всього судового розгляду, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2025 на майно, вилучене під час обшуку від 12.03.2025, що проводився за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: порошкоподібну речовину у поліетиленовому пакеті, який знаходиться у поліетиленовому пакеті, поміщеному у спец. пакет НПУ СRІ 1005925, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні даного заходу потреба відпала.

Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № СЕ-19/102-25/5551-НЗПРАП від 21.03.2025 в розмірі 4 775 гривень 40 копійок.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67, 71, 72 Кримінального кодексуУкраїни, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 40 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2025 на майно, вилучене під час обшуку від 12.03.2025, що проводився за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: порошкоподібну речовину у поліетиленовому пакеті, який знаходиться у поліетиленовому пакеті, поміщеному у спец. пакет НПУ СRІ 1005925, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - порошкоподібну речовину, яка знаходиться у поліетиленовому пакеті, який знаходиться у поліетиленовому пакеті, упакованому у спец. пакет НПУ СRІ 1005925, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 12.03.2025 та квитанції № 1271 (без дати), переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя