Справа № 456/5933/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/900/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судо ого засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000929 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Дідушичі Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2021, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 06.09.2024 звільненого по відбуттю строку покарання; вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2025, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2025 визначено ОСОБА_6 , за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання, відбуте частково за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2025.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати в розмірі 320,00 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2024.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України, зменшивши йому покарання оскільки він сприяв слідству у розкритті злочину, вину визнав повністю, потерпілому все повернуто та він претензій немає, а тому просить не суворо його карати. Крім того у нього є невиліковні хвороби.

Судом першої інстанції у вироку зазначено, що 16 вересня 2024 року близько 21 год. 53 хв. ОСОБА_6 перебував у приміщенні закладу харчування «Комбо піца», що знаходиться в будинку № 7 по проспекту Чорновола в м. Стрию Львівської області, де побачив на барній стійці планшет марки «Lenovo TAB M11 4/128 Luna Grey+Pen» чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , та в цей час у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Надалі, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав планшет марки «Lenovo TAB M11 4/128 Luna Grey+Pen» з барної стійки закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З викраденим майном ОСОБА_6 покинув місце події та розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4655,90 грн (без ПДВ).

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману його захисником ОСОБА_8 про задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 , за ч.4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зазначені вище вимоги судом першої інстанції були враховані та дотримано принципів призначення покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким корисливим злочином; фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся; суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; неодружений, не працює, знаходиться на обліку в лікаря-нарколога, на обліку лікаря-психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставини, які обтяжують покарання, рецидив злочинів.

З врахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відтак у суді апеляційної інстанції встановлено, що апеляційні вимоги обвинуваченого, про неврахування по відношенню до нього пом`якшуючих обставин, є необґрунтованими і на підтвердження покликань про поганий стан здоров`я не були надані суду апеляційної інстанції. Відповідно таких даних не було і в суді першої інстанції.

Отже підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , вимог ст.69 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційні вимоги обвинуваченого не спростовують правильність винесеного стосовно нього вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2025 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, 70 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту вручення копії рішення.

Головуючий:

Судді: