Провадження № 1-кп/727/391/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , уродженця Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей , раніше судимий: 24.06.2014 року засуджений вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області за ч.4 ст.187, 69 КК України до 4 років позбавлення ваолі, звільнився 02.08.2017 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

20 червня 2025 близько 12 години ОСОБА_2 , в період дії воєнного стану, який був введений в дію згідно Указу Президентка України №64/2022 від 24.02.2022 « Про введення воєнного стану в України», перебуваючи біля магазину «Аврора», що за адресою м.Чернівці вул. Головна, 160, реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, діючи умисно, шляхом ривка, усвідомлюючи, що його протиправні дії помічені потерпілою ОСОБА_6 , що в її присутності, повторно, відкрито, незаконно заволодів жіночою сумкою, яка матеріального цінності для потерпілої не становить, всередині якої знаходився гаманець, який матеріальної цінності для потерпілої не становить, із грошовими коштами в сумі 1400 грн., дві картки АТ «Приватбанк», ідентифікаційний код, паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , вставна нижня щелепа та серветки, які матеріальної цінності для потерпілої не становить. В подальшому ОСОБА_2 з м`ісця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном втік і розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 20.06.2025 він повертався додому. Біля автовокзалу побачив жінку з коляскою. У нього не було грошей. Сумка стояла на колясці. Він взяв сумку і пішов. В сумці було 1400 грн., які він вийняв, а сумку викинув. У вчиненому розкаюється, вибачився перед потерпілою, відшкодував матеріальну та моральну шкоду в сумі 2000 Євро. Просив суворо не карати.

Від потерпілої до суду надійшла заява, про те, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила проводити судові засідання без її присутності.

Від застоводавця ОСОБА_7 надійшла заява, в якій вона просила грошові кошти, які були внесені в якості застави за ОСОБА_2 перерахувати в дохід держави на потреби ЗСУ.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна вчинене в умовах воєнного стану.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обираючи ОСОБА_2 захід примусу, суд ураховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК є тяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття та добровільне повне відшкодування завданих збитків, моральної шкоди, існування на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків-інвалідів дружини, яка в зв`язку із скрутним матеріальним становищем їздить за кордон на роботу, відсутність обставин, що обтяжує покарання, приходить до висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, суд, вказані дві обставини, які пом`якшують покарання, вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу винного, які зазначені у вироку, вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити основне покарання за ч. 4 ст. 186 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи зазначене, дані про особу ОСОБА_2 , доглядає за інвалідами з дитинства батьками дружини, яка їздить за кордон на роботу, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позицію потерпілої, її стан здоров`я, з урахуванням додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, дають підстави дійти до висновку про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_2 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку, встановленого у ст. 75 КК.

Суд уважає, що призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та домірним вчиненому.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Враховуючи заяву застоводавця ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне стягнути заставу після набрання вироку в законну силу в дохід держави на потреби Збройних сил України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК і призначити йому покарання, з урахуванням положень ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 залишити заставу.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_2 період перебування під вартою з 20.06.2025 по 02.07.2025.

Речові докази: шорти джинсові сина, футболку чорного кольору «Армані», взуття чорного кольру «Найк», мобільні телефони «Самсунг», «Мак Кон», які згідно квитанції а.с. 43, 48, 54 знаходяться в камері зберігання речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_2 , - ДВД диски залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Після вступу вироку в законну силу розмір застави в сумі 60560 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.06.2025 року стягнути в дохід держави на потреби Збройних сил України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького Апеляційного суду через Шевченківсмький районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1