Справа № 346/2012/25
Провадження № 11-кп/4808/534/25
Категорія ст. 422-1 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23.10.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 365 та ст. 386 КК України

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1. Клопотання прокурора задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів по 21.12.2025 року включно. Визначено заставу в розмірі 393 640 гривень.

1.2. Ухвала мотивована тим, що прокурором доведено, що продовжують існувати ризики, які передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2. Доводи апеляційної скарги прокурора.

2.1. Ухвала суду першої інстанції в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави є необґрунтованою та не здатною забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

2.2. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше вже порушив умови застави (призначеної 09.11.2024 ), коли був звільнений з-під варти.

2.3. Перебуваючи під заставою, ОСОБА_8 здійснив підкуп свідка ОСОБА_10 , передавши йому 20 тис. грн за надання неправдивих показань, що стало підставою для нової підозри за ст. 386 КК України та подальшої зміни запобіжного заходу на тримання під вартою вже без застави (ухвалою від 21.02.2025).

2.4. Чинне законодавство (ч. 4 ст. 183 КПК України) дозволяє суду не визначати розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, а також щодо особи, яка раніше порушила умови застави.

2.5. ОСОБА_8 інкримінується керівна роль в організованій групі, яка вчиняла особливо тяжкі злочини, пов`язані з наркотиками.

2.6. Посилання суду на стан здоров`я обвинуваченого є необґрунтованим, оскільки надані медичні документи свідчать лише про факт звернення за допомогою та її надання, але не про неможливість лікування в умовах СІЗО .

2.7. Існує реальний ризик, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки він як колишній співробітник поліції має широке коло знайомств та йому загрожує реальне покарання.

2.8. Зберігається реальний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки судовий розгляд фактично тільки розпочато, і допит свідків у суді ще не проводився.

2.9. Обвинувачений вже довів свою схильність до впливу на свідків, вчинивши їх підкуп під час досудового розслідування, ще перебуваючи на заставі.

Просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але без визначення розміру застави.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

3.1. Прокурор підтримав апеляційну скаргу.

3.2. Сторона захисту заперечила, вказавши, що обвинувачений хворіє, в умовах тримання під вартою належне лікування не може бути забезпечено. Він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Обов`язок суду визначити заставу при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є загальним правилом (ч. 3 ст. 183 КПК).

У цій справі суд визначив розмір застави.

Поряд із цим, Законом також визначені винятки з цього правила, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК, які наявні в цій справі: щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ч. 3 ст. 307 КК).

Законодавець приділив особливу увагу певним категоріям злочинів і особам, які вже порушували процесуальні обов`язки, та залежно від обставин конкретної справи надав суду право не визначати розмір застави.

Це право суду не є формальним, а можливості суду визначати чи не визначати розмір застави безумовними, вони існують у межах фактів справи і корелюються із відповідними обов`язками зважати на конкретні обставини.

4.2. Такі виняткові обставини в цій справі є.

По-перше, особливість провадження в тому, що за обвинувальним актом обвинувачений є саме тією посадовою особою поліції, яка повинна забезпечувати боротьбу з незаконним обігом наркотиків, і водночас він же має керівну роль в організованій групі, що вчиняла особливо тяжкі злочини, пов`язані з наркотиками - ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК.

Це, на думку колегії суддів, вказує на підвищені ризики, яких неможливо запобігти, якщо за обвинуваченого внесена застава і він фактично має реальні можливості та мотиви перешкоджати кримінальному провадженню.

Знання обвинуваченим свідків справи, володіння прийомами та методами оперативної роботи, широкі зв`язки в правоохоронній системі та серед осіб, які задіяні в незаконному обігу наркотичних засобів, є достатнім мотивом не визначати заставу в цій справі.

По-друге. Обвинуваченому в цьому ж провадженні вже визначалася застава, яка була внесена. Перебуваючи на волі він, згідно обвинувачення, вчинив підкуп свідка в цьому ж провадженні з метою перешкодити правосуддю (ст. 386 КК) Тобто прямо порушив процесуальні зобов`язання і скоїв те, чому застава, як вид забезпечення провадження, мала запобігти, але не запобігла.

Вдруге визначати заставу особі, яка її вже одного разу порушила, дорівнює залишенню без належної уваги реальні ризики перешкоджання кримінальному провадженню.

Всупереч ч. 3 ст. 183 КПК суд належно не обгрунтував можливість визначення застави особі, яка обвинувачується за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК (п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК).

5. Тому є всі підстави для висновку, що рішення суду щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в частині визначення розміру застави не відповідає вимогам законності, обгрунтованості та вмотивованості (ст. 370 КПК) і його належить скасувати та ухвалити нове.

Апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до приписів ч. 3, п.п. 3, 5 ч. 4 ст. 183 КПК.

Доводи суду першої інстанції щодо стану здоров`я обвинуваченого як підстави для визначення застави апеляційний суд вважає недостатніми. Згідно з листом медичної частини, ОСОБА_8 надається медикаментозне лікування в амбулаторних умовах. Відомостей про те, що стан здоров`я унеможливлює його тримання в умовах слідчого ізолятора або потребує лікування, яке не може бути надане в умовах місця несвободи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23.10.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, а саме по 21.12.2025 року включно.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4