1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7468/25 1-кс/335/97/2026
19 січня 2026 року м. Запоріжжя
Клопотання обґрунтоване посиланням на таке.
Встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні».
У подальшому Законами України затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та від 17.05.2022 №342/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Так, досудовим розслідуванням установлено, що на території міста Запоріжжя група осіб, достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статті за кордон, а також про значний попит серед даної категорії осіб чоловічої статті, які з метою ухилення від призову за мобілізацією, мають намір виїхати за кордон, переслідуючи умисний корисливий мотив, займаються злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України.
У вчиненні зазначених злочинів обґрунтовано підозрюються:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001800, виданого Радою адвокатів Запорізької області згідно з рішенням № 14 від 31.08.2018, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Маріуполь, громадянка України, не одружена, офіційно не працевлаштована, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , сімейний лікар КНП «Клініка сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, раніше не судимий.
Встановлено, що за сприянням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , особи чоловічої статі призивного віку отримували фіктивні довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та інші медичні документи, на підставі яких їм або їх близьким родичам надавався статус осіб з інвалідністю, внаслідок чого громадяни отримували можливість ухилятись від призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно перетинати державний кордон України, використовуючи неправомірно отриманий статус.
Встановлено, що особою, яка, ймовірно, ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звертався та отримав відстрочку на п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме як особа, що має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Так, ОСОБА_5 , для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надав довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №456335 видану на ім`я його батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якій зазначено, що останній є інвалідом другої групи та потребує постійного стороннього догляду.
Згідно з отриманою інформацією від КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР припинила свою діяльність, а згідно протокольних журналів Кардіологічної медико-соціальної експертної комісії та Онкологічної медико-соціальної експертної комісії запис щодо проходження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутній, а бланки серії 12 ААГ№456335 дійсно були отримані головою Кардіологічної медико-соціальної експертної комісії 05.10.2023. Після їх використання 11.01.2024 були отримані нові серії бланків.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , ймовірно, надав завідомо підроблену довідку, яка не видавалась жодною уповноваженою установою та містила недостовірні відомості про стан здоров`я його батька ОСОБА_9 .
Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
02.01.2026 за вказаною адресою був проведений санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено зазначений у клопотанні предмети.
За ствердженням слідчого, вилучені у ОСОБА_5 предмети є носієм електронної інформації, на якому можуть міститися відомості про контакти з особами, причетними до виготовлення або оформлення медичних документів; листування, дзвінки, месенджери, електронні файли; домовленості щодо отримання довідок та відстрочки від мобілізації; фінансові або організаційні аспекти протиправної діяльності.
?Отже, вилучені предмети є речовим доказом і підлягає арешту.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, а також про підтримання клопотання по суті.
Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання викликався, але не з`явився без повідомлення причин, що не є перешкодою для розгляду клопотання по суті.
Розглянувши матеріали клопотання та доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.
02.01.2026 був проведений санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені вказані у клопотанні предмети.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення в частині того, що мобільний телефон та ноутбук є носіями електронної інформації, на яких можуть міститися відомості про контакти з особами, причетними до виготовлення або оформлення медичних документів; листування, дзвінки, месенджери, електронні файли; домовленості щодо отримання довідок та відстрочки від мобілізації; фінансові або організаційні аспекти протиправної діяльності.
Відтак, вказані предмети відповідають ознакам речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, і тому дійсно підлягає арешту.
Водночас слідчий суддя зауважує, що володілець майна не позбавлений можливості скористатись правом на звернення у подальшому з клопотанням про скасування арешту майна або зміну його режиму в порядку ст. 174 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 02.01.2026 під час санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- мобільний телефон «HONOR» в корпусі темного кольору в прозорому силіконовому чохлі, без паролю IMEl1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , без сім карток;
- копію довідки №466/2385 від 30.07.2025 року видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1