Провадження по справі № 1-кс/752/7165/25
У Х В А Л А

іменем України

"01" вересня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001302 від 14.11.2024,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5

встановив:

25 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор зазначив, що відділом розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 203-2, ч.2 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території міста Києва діє організована злочинна група, члени якої, усупереч вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», з метою отримання прибутку, організували мережу гральних закладів на території м. Києва, що мають на меті надання учасникам доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет.

Також під час досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення та на підставі ухвали слідчого судді від 07.08.2025 відбувся обшук транспортного засобу транспортного засобу BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у його користуванні.

Вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом й прокурор просить накласти на нього арешт з метою збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав. Пояснив, що вилучені в ході обшуку документи можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи вимоги про накладення арешту на вилучений в ході обшуку транспортний засіб, який перебував у користуванні ОСОБА_6 , прокурор посилався на те, що до даного майна може бути застосована спецконфіскація. Дані обставини обумовлені тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється зокрема й за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст. 209 КК України й наразі встановлюють обставини того, що автомобіль BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ймовірно міг бути набутим ОСОБА_6 внаслідок легалізації грошових коштів, які отримані незаконної діяльності гральних закладів. У такому разі застосування спецконфіскації буде можливе. Існують ризики того, що особа може вжити заходи з приховування, відчуження такого майна, а саме вищезазначеного транспортного засобу.

Тому, з метою забезпечення ймовірної спеціальної конфіскації майна ОСОБА_6 , прокурор просить накласти арешт на автомобіль BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Представник власника майна ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування позиції представник зазначив, що вилучені під час обшуку документи, не є знаряддям вчинення злочину та предметом кримінального правопорушення, не відповідають критеріям речових доказів згідно ст.98 КПК України. У постанові слідчого про визнання речовими доказами від 21.08.2025, слідчий не зазначив, яким саме критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, воно відповідає. Між тим таких критеріїв не наведено прокурором. Щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучений автомобіль, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що вилучений транспортний засіб BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , який у свою чергу 06.04.2024 на підставі довіреності передав вищезазначений транспортний засіб у користування ОСОБА_7 . Проте, жодних даних, які б вказували, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є пов`язаними з ОСОБА_6 особами, чи що вказані особи причетні до вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, органом досудового не здобуто, а прокурором в ході розгляду клопотання не доведено. Вважає, що підстави для накладання арешту відсутні, оскільки автомобіль не є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , тому до вказаного майна не може бути застосовано ані конфіскації, ані спеціальної конфіскації. Також на його думку вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям, передбаченим частиною першою статті 98 КПК України, а постанова слідчого в цій частині є необґрунтованою..

Вжиття заходів забезпечення на майбутнє, суперечить загальним засадам КПК України та бути становити надмірний тягар для власника майна. Просив відмовити у задоволенні клопотання у даній частині. Питання про арешт документів, які вилучені в ході обшуку, залишив на розсуд суду.

Власник майна та підозрюваний на виклик слідчого судді не з`явилися, причини неявки суду не повідомляли. Їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку представника власника майна з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001302 від 14.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 203-2, ч.2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , будучи наділеними лідерськими якостями та організаторськими здібностями, керуючись корисливими мотивами, всупереч вимогам Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» шляхом надання послуг у сфері азартних ігор без отримання відповідного дозволу (ліцензії), створили організовану групу з метою вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконною господарською діяльністю, а саме проведення азартних ігор на території міста Києва.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в невстановленому слідством місці та час, але не пізніше жовтня 2024 року останні довели до відома ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших невстановлених осіб, план вчинення кримінальних правопорушень та запропонували взяти участь в них, на що останні надали свою добровільну згоду та приєдналися до такої незаконної діяльності в якості виконавців, зорганізувавшись таким чином у організовану групу.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , створили та очолили злочинну групу, до складу якої залучили інших осіб як виконавців; розробили план вчинення кримінальних правопорушень, здійснили розподіл ролей між членами організованої групи та координували їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; здійснювали підшукування нової комп`ютерної техніки, офісного обладнання, алкогольних напоїв для організації діяльності залів ігрових автоматів, програмного забезпечення з симуляції азартної гри; встановлювали загально-визначені правила поведінки та конспірації, забезпечували дотримання їх учасниками, проводили інструктажі із учасниками про поведінку учасників у разі їх викриття; встановили порядок розподілу грошових коштів, отриманих від вчинення кримінальних правопорушень між членами організованої групи та здійснювали інші дії, спрямовані на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім її учасникам.

Співорганізаторами групи виступили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відповідно до відведених функцій: забезпечували діяльність підконтрольних ним залів гральних автоматів; здійснювали розподіл ролей між підконтрольними ним членами організованої групи та координували їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; здійснювали керівництво та координацію діями підконтрольних ним членів організованої групи; здійснювали підшукування нової комп`ютерної техніки, офісного обладнання, алкогольних напоїв для організації діяльності залів гральних автоматів, програмного забезпечення з симуляції азартної гри; встановлювали загально-визначені правила поведінки та конспірації, забезпечували дотримання їх учасниками, проводили інструктажі із учасниками про поведінку у разі викриття; встановлювали порядок розподілу грошових коштів, отриманих від вчинення кримінальних правопорушень, між підконтрольними членами організованої групи; здійснювали інші дії, спрямовані на досягнення єдиного злочинного плану, відомого підконтрольним членам організованої групи.

Виконавцями та активними учасниками організованої групи стали ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідування особи, які відповідно до розподілених ролей виконували функції «менеджерів», а саме: здійснювали пошук нежитлових та офісних приміщень з метою їх оренди та подальшого облаштування в зали гральних автоматів; здійснювали пошук осіб на посаду «адміністраторів», які знаходились у гральних закладах та отримували грошові кошти від гравців; за вказівками організаторів та співорганізаторів здійснювали контроль конкретними гральними закладами, за грошовими коштами отриманими від гравців в якості «ставки» та грошовими коштами виплаченими гравцям в якості «виграшу», звітували організаторам про суму грошових коштів отриманих в наслідок діяльності гральних залів; виплачували учасниками організованої групи що виконували роль «адміністраторів» та які не входили до складу організованої групи грошові кошти в якості заробітної плати; передавали грошові кошти отримані в якості прибутку від діяльності гральних залів організаторам; отримували від організаторів організованої групи грошові кошти, що становили відсоток від загальної суми грошових коштів отриманих від діяльності гральних залів.

ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідування особи, як виконавці та активні учасники злочинної організації, виконували функції «техніка», а саме: за вказівками організаторів та співорганізаторів забезпечували діяльність незаконних залів ігрових автоматів, шляхом встановлення на комп`ютерну техніку програмного забезпечення з симуляції азартних ігор; забезпечували діяльність гральних залів шляхом підключення комп`ютерного обладнання до мережі інтернет, забезпечували віддалений доступ адміністраторів до комп`ютерів гравців; за виконання відведених їм функцій у злочинній організації вони отримували від організаторів та співорганізаторів злочинної групи грошові кошти.

ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_20 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_18 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_19 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та інші не встановлені на цей час особи, були залучені «організаторами, співорганізаторами та менеджерами» в якості виконавців й виконували функції «адміністраторів» незаконних гральних залів, а саме: забезпечували доступ гравців до незаконних гральних залів; отримували грошові кошти від гравців в якості «ставки»; після отримання грошових коштів від гравців в якості «ставки» надавали гравцям пароль, який надавав доступ до програмного забезпечення на комп`ютерній техніці з симуляції азартної гри, з ігровим балансом в еквівалентів грошовим коштам отриманим від гравців; виплачували гравцям грошові кошти в якості «виграшу» в еквіваленті до гральної валюти разі виграшу гравця; звітували учасникам злочинної організації, що виконували роль «менеджера», про суму грошових коштів наявних в «касі» отриманих в наслідок діяльності залу гральних автоматів; за виконання відведених їм функцій отримували від учасників організованої групи грошові кошти.

За вказаних обставин учасники створеної ОСОБА_6 та ОСОБА_9 організованої злочинної групи, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , у період з жовтня 2024 по серпень 2025 року, організували незаконні гральні зали на території міста Києва та надавали безпосередній доступ гравцям до комп`ютерного обладнання, що мало програмне забезпечення з симуляції азартної гри, та отримували від гравців грошові кошти в якості «ставки», які у подальшому розподілялись організаторами між всіма учасниками організованої групи.

21 серпня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2025 проведено обшук транспортного засобу BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , за наслідками проведення якого вилучено даний транспортний засіб, посвідчення волонтера «Благодійної організації ОСОБА_6 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_6 , довідка № 9891/17, перепустка БО «БФ Тінь Ворона», договір № 11 про провадження волонтерської діяльності від 29.11.2023.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_49 від 21.08.2025 вилучені документи та трансплртний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001302 від 14.11.2024.

21 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт вилучених в ході обшуку документів обумовлений необхідністю їх збереження як речових доказів, а арешт транспортного засобу - забезпечення майбутньої спецконфіскації майна підозрюваного, оскільки таке майно могло бути набуто ним внаслідок легалізації грошових коштів, які отримані від незаконної діяльності гральних закладів.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Так, у клопотанні прокурор просить накласти арешт на посвідчення волонтера «Благодійної організації ОСОБА_6 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_6 , довідка № 9891/17, перепустка БО «БФ Тінь Ворона», договір № 11 про провадження волонтерської діяльності від 29.11.2023, посилаючись на те, що вказані документи відповідають ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України.

Між тим, постанова слідчого від 21.08.2025, якою вказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України вони відповідають, яке конкретно значення мають для кримінального провадження, та як саме вони будуть використані під час досудового розслідування.

Таких критеріїв не наведено прокурором як у клопотанні про арешт майна, так і у судовому засіданні під час його розгляду.

Враховуючи принципи змагальності, свободи у поданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, враховуючи відсутність належного обґрунтування щодо відповідності вилучених документів критеріям речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для арешту посвідчення волонтера «Благодійної організації ОСОБА_6 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_6 , довідка № 9891/17, перепустка БО «БФ Тінь Ворона», договір № 11 про провадження волонтерської діяльності від 29.11.2023.

Перевіряючи обгрунтованість вимог прокурора в частині накладення арешту на автомобіль BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, метою накладення арешту на зазначений транспортний засіб прокурор вказує забезпечення майбутньої спеціальної конфіскації.

Так, частиною 1 ст. 96-1 КПК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого зокрема і у ч.1 ст. 190, ст. 192, ч.1 ст. 204, 209-1, 210, ч.1,2 ст. 212, 212-1, ч.1 ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч.2 ст. 244, ч.1 ст. 248, 249, ч.1,2 ст. 300, ч.1 ст.301, 302. 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363,ч.1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 КК України

Випадки застосування спеціальної конфіскації, передбачені ст. 96-2 КПК України, зокрема у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення (п.1, 2 ч.1 ст. 96-2 КК України).

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій ст. 96-2 КПК України були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у ч.1 ст. 96-2 на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Так з поданих слідчому судді матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 у вищезазначеному кримінальному провадженні пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 203-2 КК України, санкція якої не передбачає спеціальної конфіскації. Також дане кримінальне правопорушення не віднесено до переліку кримінальних правопорушень, за якими згідно ст. 96-1 КК України, можуть настати такі наслідки кримінально-правового характеру, як спеціальна конфіскація.

В ході розгляду клопотання встановлено, що автомобіль BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії довіреності від 06.04.2024 встановлено, що ОСОБА_8 передав належний йому транспортний засіб у розпорядження з правом продажу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт причетності ОСОБА_8 та/або ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, як і того, що вказане майно відповідає ознакам ст. 96-2 КК України, прокурором не доведений.

Посилання прокурора на те, що у разі якщо в ході досудового розслідування буде здобуто достатньо доказів для пред`явлення ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України, то у такому випадку до його майна може бути застосована спеціальна конфіскація, слідчий суддя вважає такими, що суперечать як загальним засадам КПК України, так і меті застосування запобіжного заходу.

Також в ході розгляду клопотання прокурором необґрунтовано, яким критеріям ст. 98 КПК України відповідає вилучений транспортний засіб, та яким саме чином вказане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таких критеріїв не зазначено і у постанові слідчого від 21.08.2025 про визнання та приєднання речових доказів, яка є необгурнтованою.

За таких обставин, вимоги клопотання є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

відмовити прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001302 від 14.11.2024, а саме транспортного засобу BMW Х5, чорного кольору, рік випуску 2018 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , власником якого є ОСОБА_8 , посвідчення волонтера «Благодійної організації ОСОБА_6 , тимчасового посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_6 , довідки № 9891/17, перепустка БО «БФ Тінь Ворона», договору № 11 про провадження волонтерської діяльності від 29.11.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.09.2025 о 14 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1