У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Учасники судового провадження:

представник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, зобов`язати уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 об`єднані в одні матеріали перевірки і зареєстровані 22.12.2025 р. за № 23845.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_6 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та таким, що постановлене з порушенням вимог КПК України, тому підлягає скасуванню.

Представник звертає увагу на те, що на розгляді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000402 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, судове засідання за яким призначено на 10.30 год. 22.01.2026 р., в межах якої він є захисником обвинуваченого на час розгляду справи.

Разом з тим, слідчий суддя безпідставно не встановив в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 складу кримінального правопорушення передбаченого чт. 146-1 КК України, проігнорувавши і не надавши юридичної оцінки їх діям, пов`язаних з незаконною мобілізацією ОСОБА_5 , який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 р. «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період підозрюваних або обвинувачених» не підлягає мобілізації.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла скарга представника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей, за заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 22.12.2026 р. про вчинення співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_5 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 00000402 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України. Вказане кримінальне провадження розглядається Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. ОСОБА_6 є захисником ОСОБА_5 та 22.12.2025 р. близько 18.00 год. від дружини свого підзахисного ОСОБА_7 він дізнався про те, що 22.12.2025 р. в післяобідній час співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 доставили ОСОБА_5 до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого у АДРЕСА_1 , де його затримано і мобілізовано до ЗСУ. Того ж дня о 18.07 год. він через номер 102 викликав СОГ на місце події, щоб дружина ОСОБА_5 могла подати заяву про вчинення працівниками РТЦК злочину, передбаченого ст. 146-1 КК України. Його повідомлення через номер 102 та заява ОСОБА_7 були об`єднані в одні матеріали перевірки і зареєстровані у Первомайському РВП ГУНП в Миколаївській області 22.12.2025 р. за № 23845. Однак протягом 24 год. інформація за вказаними заявами не внесена до ЄРДР і досудове розслідування не розпочате.

Заявник вважає таку бездіяльність протиправною і просить зобов`язати уповноважену службову особу Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області внести інформацію за вказаними заявами до ЄРДР і розпочати досудове розслідування, посилаючись на те, що ОСОБА_5 мобілізовано незаконно, адже відповідно до п. 4 розділу 1 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 р. «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» на військову службу під час мобілізації на особливий період можуть бути призвані підозрювані або обвинувачені особи, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. ст. …, 305-321, … КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 , слідчий суддя, врахувавши вимоги ст. 214 КПК України, дійшов висновку, що, в даному випадку, заяви адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення формально містили ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України, у зв`язку з чим на місце події невідкладно направлена слідчо-оперативна група, яка, відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, провела невідкладні слідчі дії і встановила відсутність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України, оскільки ОСОБА_5 мобілізований до лав ЗСУ для проходження військової служби під час особливого періоду, а не затриманий, арештований, викрадений чи позбавлений волі в іншій формі. Його місцезнаходження відоме, про нього повідомили і адвокату, і дружині мобілізованого. ОСОБА_5 періодично виходив на зв`язок і повідомляв про місце свого знаходження, а відтак будь-яких обставин, які б вказували про вчинення кримінального правопорушення не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як убачається з матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, 22.12.2025 р. звернення представника ОСОБА_6 та заява ОСОБА_7 щодо події за участю співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в ІКС ІПНП за № 23845, на місце події направлено слідчо-оперативну групу, відібрано пояснення, з`ясовано подальше направлення ОСОБА_5 для проходження військової служби, а також доведено до відома заявників інформацію щодо його місця перебування (військова частина НОМЕР_1 , Вінницька область).

За доводами представника заявника, викладеними у заяві та підтриманими в апеляційній скарзі, факт мобілізації ОСОБА_5 запропоновано кваліфікувати за ч. 1 ст. 146-1 КК України, посилаючись на те, що останнього нібито затримано та мобілізовано, а сама мобілізація, на думку представника, є незаконною з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 р.

Однак ст. 146-1 КК України встановлює відповідальність за арешт, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі, вчинене представником держави, в тому числі іноземної, з подальшою відмовою визнати факт такого арешту, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі або приховуванням даних про долю такої людини чи місце перебування.

Слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що наведені у зверненнях відомості та встановлені під час реагування обставини не містять ознак, притаманних складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України, оскільки:

- зі змісту матеріалів перевірки вбачається, що місце перебування ОСОБА_5 не приховувалося, дані про його подальше направлення для проходження служби з`ясовано та доведено заявникам;

- відомостей про відмову посадових осіб визнати факт затримання/позбавлення волі або про приховування даних про долю особи чи місце її перебування матеріали не містять;

- сама по собі незгода представника заявника з правомірністю дій РТЦК та СП щодо призову, навіть за умови наявності спору про дотримання порядку мобілізації, не підміняє собою ознак насильницького зникнення у розумінні ст. 146-1 КК України.

Доводи представника заявника про те, що мобілізація ОСОБА_5 є незаконною з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 р., апеляційний суд бере до уваги як позицію сторони, однак зазначає, що предметом розгляду у цьому провадженні є виключно наявність або відсутність підстав для зобов`язання уповноваженої особи органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення, а не перевірка правомірності рішень та дій РТЦК та СП у сфері мобілізації.

Крім того, навіть за умови наявності спору щодо дотримання порядку призову, наведені у заявах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставини повинні містити фактичні дані саме про ознаки кримінального правопорушення, на яке вони посилаються, а саме ст. 146-1 КК України. Водночас, як убачається з матеріалів та встановлено слідчим суддею, відомості про відмову «визнати факт арешту, затримання, викрадення або позбавлення волі» чи про «приховування даних про долю особи або місце її перебування» відсутні, навпаки, місце перебування ОСОБА_5 з`ясовано, про подальше направлення для проходження військової служби заявників повідомлено.

Отже, посилання представника заявника на положення постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 р. та твердження про неправомірність мобілізації не свідчать про наявність у події ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України, і не є підставою для зобов`язання органу досудового розслідування внести відповідні відомості до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області внести відомості до ЄРДР за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зареєстрованими 22.12.2025 р. за № 23845, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують і фактично зводяться до незгоди з оцінкою правової природи події та кваліфікації її як кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали слідчого судді апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3