Справа № 308/2215/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/446/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі його захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 , адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у вчиненні злочину, за матеріалами досудового розслідування відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000106 від 15.04.2024 відмовлено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 12 червня 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_5 , адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та при врученні повідомлення про підозру дотримано вимоги ст. 278 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в особі захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді від 16 червня 2025 року, та скасувати повідомлення про підозру від 06.02.2025 директору Ужанського НПП ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024. Сторона захисту вважає, що виходячи із «логіки» «попередніх» слідчих суддів через 2 місяці після вручення повідомлення про підозру Ужгородський міськрайонний суд дослідивши матеріали скарги - не тільки мав право, але й мав обов`язок скасувати повідомлення про підозру з наступних підстав : 1) В поданій до суду скарзі сторона захисту довела відсутність події кримінального правопорушення! 2) В поданій до суду скарзі сторона захисту довела відсутність складу злочину за ч. 2 ст. 367 КК України у даному кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року, а саме: А) відсутній «суб`єкт»; Б) відсутня «суб`єктивна сторона»; В) відсутні «об`єкт»; Г) відсутня «об`єктивна сторона» складу злочину (кримінального правопорушення)! Сторона захисту переконана в тому, що як ст. слідчий ДБР і прокурор не змогли встановити склад злочину в даному кримінальному провадженні, так і слідчий суддя виносячи оскаржувану нами ухвалу суду допустився помилок і не зміг встановити складу злочину (кримінального правопорушення)! У зв`язку з цим, сторона захисту заявляє клопотання перед Закарпатським апеляційним судом: 1. перевірити обґрунтованість (чи не обґрунтованість) безпосереднього дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції доказів на підставі яких суд І інстанції встановив (чи не встановив) наявність складу злочину за ч. 2 ст. 367 КК України в даному кримінальному провадженні; 2.Безпосередньо в Закарпатському апеляційному суді встановити та прописати в судовому рішенні (постанові) Закарпатського апеляційного суду чітко - наявність або відсутність: «суб`єкту» складу злочину; «суб`єктивну сторону складу злочину»; «об`єкт складу злочину»; «об`єктивну сторону» складу злочину . 2) Сторона захисту заявляє клопотання безпосередньо в суді Закарпатського апеляційного суду провести дослідження прослухати виступ захисника адвоката ОСОБА_6 в Ужгородському міськрайонному суді де він чітко повідомляє слідчому судді про те, що у розумінні верховенства права вищу юридичну силу мають: Конституція України, закони України, а вже потім рішення органів місцевого самоврядування, податкові перевірки та висновки експертів… 2.1. Однак, слідчий суддя так і не усвідомила і зробила помилкові висновки про те, що сільські ради Великоберезнянського району у 2018 році порушили Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (ВВР № 49, від 23.11.2018 року) ст. ст. 277, 277.1) конкретно в ст. 277 ПК в якому 1. У статті 10: чітко зазначено пункт 10.3 доповнити словами « та земельного податку за лісові землі» ставка 0,1 % Слідчий суддя допустилась помилок, адже не встановила порушення строку та порушення закону на проведення ГУ ДПС в Закарпатській області «Позапланової перевірки Ужанського національного природного парку визначивши період 2019 2024 роки». Вважає, що під час складання повідомлення про підозру - прямо порушені норми міжнародного права.Отже, вважає, що зазначені докази надають підстави для апеляційного суду зробити правовий висновок про відсутність події кримінального правопорушення та постановити ухвалу якою застосувати положення п.1 ч.1 ст.284 КПК України і повідомлення про підозру у зазначеному кримінальному провадженні скасувати.

До початку судового розгляду від прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі. Одночасно зазначив, що 06.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого охоронюваним державним інтересам спричинено шкоду на суму 4206074,00 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В подальшому, 28.03.2025 в порядку статей 111, 112, 283, 290 КПК України, сторонам кримінального провадження відкрито матеріали досудового розслідування для ознайомлення, надалі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, скеровано до суду першої інстанції.

Підозрюваний ОСОБА_5 , захисники-адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак від захисника-адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в судовому засіданні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Апеляційним судом зазначена заява адвоката ОСОБА_6 до уваги не приймається, оскільки до заяви не долучено жодних підтверджуючих доказів поважності відкладення слухання справи, а також з метою дотримання процесуальних строків розгляду провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду ухвали слідчого судді у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 в особі захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 405 КПК України, за відсутності учасників судового процесу.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста участь учасника судового розгляду під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Крім того, учасник судового розгляду може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненні до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави зазначити про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Вимоги ч. 2 ст. 309 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування також може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Апеляційним судом встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводилося досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 15.04.2024 року внесені до ЄРДР за №0000106, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 367 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 року у кримінальному провадженні за №0000106 від 15.04.2024 складено слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 та погоджено прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 06 лютого 2025 року.

За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні, 06 лютого 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Правова кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_5 - ч. 2 ст. 367 КК України, тобто підозрюється у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Чинний кримінальний процесуальний закон не містить нормативного визначення терміну «повідомлення про підозру», натомість, системний аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру одне із важливих процесуальних рішень у кримінальному провадженні, констатація факту наявності достатніх підстав («поза розумним сумнівом») вважати обґрунтованим припущення, що особа вчинила кримінальне правопорушення на підставі наявних доказів.

Незважаючи на важливість критерію обґрунтованості підозри, визначення вказаного терміну в національному кримінальному процесуальному законодавстві відсутнє.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_5 поданої в особі захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя, приймаючи судове рішення, дав належну оцінку тим фактам, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення прокурором були дотримані вимоги ст.ст. 278, 481 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку про те, що ОСОБА_5 мав відношення до подій, які могли свідчити про імовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, містить зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі час і місце його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру.

Разом із тим, знайшов своє підтвердження і висновок слідчого судді, яким відхилено доводи захисника та підозрюваного про порушення порядку вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру, оскільки таке було вручене ОСОБА_5 уповноваженою на це особою та у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 278 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на три етапи: 1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру; 2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру та його підписання; 3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19).

З наведеного, можна зробити висновок, що перші два етапи повідомлення про підозру, мають своїм результатом прийняття слідчим чи прокурором відповідного процесуального рішення - повідомлення про підозру, а останній етап, охоплює собою низку процесуальних дій щодо доведення інформації про таке рішення до особи, стосовно якої прийняте рішення про повідомлення про підозру, а також роз`яснення наданих їй прав.

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_5 та його захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не доведено, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, а також не доведено, що при врученні повідомлення про підозру органом досудового розслідування допущено суттєві порушення вимог КПК України, які могли б слугувати підставою для її скасування. Указаний висновок слідчого судді не спростовано і доводами апеляційної скарги.

Із урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 подану в особі захисника ОСОБА_6 про скасування повідомлення ОСОБА_5 про підозру, визнавши, що повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вручено відповідно до вимог КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що викладені в повідомленні про підозру фактичні обставини із посиланням на відповідні докази, на даному етапі кримінального провадження дають обґрунтовані підстави вважати про можливу причетність ОСОБА_5 до неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Зазначене також свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки про доведеність підозри, узгоджуються з вимогами закону та зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені слідчим суддею, і якими, на переконання апеляційного суду, на цьому етапі досудового розслідування підтверджується підозра ОСОБА_5 .

Приймаючи судове рішення колегія суддів бере до уваги і те, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя має право оцінювати докази з точки зору їх належності та достатності для висунутої особі підозри і не вправі оцінювати їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у виді вироку, і жоден доказ не має наперед встановленої сили, у тому числі не вправі оцінювати докази на предмет їх допустимості.

З огляду на вищенаведені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та його захисників про те, що слідчий суддя не дослідив низку обставин, які, на думку апелянтів, є важливими для правильного вирішення поданої ними скарги, і що ними детально доведено помилкові висновки слідчого судді та допущені ним порушення норм матеріального та процесуального права, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Тому, проаналізувавши доводи скарги та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що наведені стороною захисту обставини не є підставами для скасування ухвали слідчого судді та задоволення скарги, оскільки не свідчать про незаконність чи необґрунтованість (в розумінні меж її доведеності на даному етапі досудового розслідування) повідомлення про підозру.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні скарги, обґрунтовано взяв до уваги те, що винуватість особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення доводиться, і відповідно, встановлюється, в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав ОСОБА_5 в особі захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дотримані вимоги КПК України, взяті до уваги положення Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини, постановлені у справах проти України, та в інших справах, положення КК України й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді від 16.06.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 подану в особі захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 подану в особі захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі його захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в особі захисника ОСОБА_6 , про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді