Провадження № 1-кп/344/652/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Глибока Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше судимого вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців за ч.4 ст.185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі; ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівців звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 407 КК України на підставі п.5 ст. 401 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 23.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 призвано на військову службу за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та направлено для проходження військової служби до Національної гвардії України.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_3 НГУ від 18.07.2025 № 383 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини і призначено на посаду стрільця 2-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу в Збройних Силах України солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102- IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб на всій території України.

В подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та триває на даний час.

Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 28.07.2025 приблизно о 09 годині 30 хвилин самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 ИГУ АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза розташуванням даної військової частини, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у селищі Глибока Чернівецького району Чернівецької області.

25 серпня 2025 року о 17 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_6 в супроводі службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДЕР, розташованого у місті Львові.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Вказав, що в той час, як він вже був мобілізований, законодавством поміняли призовний вік і він є особою, яка не досягла віку, з якого він має бути мобілізованим, а тому він думав, що має право на відповідну відстрочку. Просить суворо не карати, на сьогоднішній день він зрозумів хибність своїх дій.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується документами, які суд вважає належними та допустимими доказами.

Відповідно до копії Витягу з Наказу військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 № 186 від 26.06.2025 до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення зараховано ОСОБА_6 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації з військової частини НОМЕР_4 , та стосовно якого внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.04.2025 року № 0002603.

Відповідно до копії Витягу з Наказу військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 № 212 від 18.07.2025, вважати таким, що приступив до виконання обов`язків ОСОБА_6 .

Як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.08.2025 року, 05.08.2025 року зареєстровано кримінальне провадження за № 0000605 за ч.5 ст. 407 КК України. Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 НГУ солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний 23.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 , прож. АДРЕСА_1 , який 28.07.2025 року самовільно залишив розташування військової частини.

Відповідно до листа т.в.о. командира підполковника ОСОБА_8 , 28.07.2025 року близька 09:20, стрілець 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Західного ОТО солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (призваний на військову службу від час мобілізації 23.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 , самовільно залишив місце несення служби без поважних причин. Станом на 31.07.2025 року солдат ОСОБА_6 в розташування військової частини не прибув, на телефоні дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації (проживання) відсутній, пошуки позитивного результати не дали.

Як вбачається із листа командира ОСОБА_9 , 28.07.2025 року близько 09:20 стрілець 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Західного ОТО солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самовільно залишив місце несення служби без поважних причин. Станом на 15.08.2025 солдат ОСОБА_6 в розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ не прибув, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації (проживання) відсутній, пошуки позитивного результату не дали.

Відповідно до Наказу № 986 від 28.07.2025 про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини стрільцем 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону солдатом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 року 09.20 під час розосередження особового складу здійснив втечу з військового містечка №4 солдат ОСОБА_6 , наказано провести службове розслідування.

Згідно рапорту командира стрілецького батальйону майора ОСОБА_10 від 28.07.2025 року, 28.07.2025 року о 09.30 під час шикування особового складу після розосередження у зв`язку із повітряною тривогою на території військового містечка №4 виявлено відсутність двох військовослужбовців, серед яких ОСОБА_6 . На телефонні дзвінки військовослужбовці не відповідають. На околицях населеного пункту Тисмениця відсутні. Організовано першочергові пошукові заходи.

Як вбачається із копії письмових пояснень ОСОБА_11 від 03.08.2025 року, 28.07.2025 року о 09:30 год під час шикування особового складу після розосередження у зв`язку із повітряною тривогою на території військового містечка №4 виявлено відсутність двох військовослужбовців, серед яких ОСОБА_6 .

Згідно копії Донесення із військової частини ІНФОРМАЦІЯ_7 №50/241-3395 від 28.07.2025 про самовільне залишення військової частини (військовослужбовцем ЗСУ, затриманим за СЗЧ), 28.07.2025 під час розосередження особового складу, який проходить підготовку на території військового містечка №4, здійснив втечу солдат ОСОБА_6 , після завершення сигналу ракетної небезпеки, який раніше був затриманий та доставлений за СЗЧ із ЗСУ. Зброя та екіпіровка знаходиться в підрозділі. На телефоні дзвінки не відповідає. Місце знаходження даного військовослужбовця невідоме. Повідомлено працівників поліції та військову службу правопорядку.

Відповідно до Висновку із матеріалів службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини стрільцем 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону солдатом ОСОБА_6 , командуванням військової частини НОМЕР_5 було організовано першочергові пошукові заходи щодо встановлення місцезнаходження солдата ОСОБА_6 , а саме здійснено виїзд на автовокзали міста та залізничний вокзал; передано орієнтування блок-постам, військовим нарядам, організовано піші патрулі по місту. На момент закінчення проведення службового розслідування солдат ОСОБА_6 до військової частини не прибув. Пошуки позитивних результатів не дали.

Дослідивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.5 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, згідно службової характеристики характеризується посередньо.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Також, вбачається середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

Обставини, які пом`якшують покарання, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій інкримінованого йому злочину у виді позбавленні волі строком на 5 років, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати та не позбавляти волі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст. 407 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу слід залишити раніше обраний у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту, а саме з 28 серпня 2025 року.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із 28.08.2025 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_12