Провадження №11-сс/801/800/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 09:00 год. 16 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новокам`янка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_9 19.09.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 20.01.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

У межах даного кримінального провадження 18 вересня 2025 року, ОСОБА_8 , у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який становить значну суспільну небезпеку, санкцією ч. 4 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

У той же час в ході розслідування кримінального провадження стосовно підозрюваної ОСОБА_8 вбачається наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, задля уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання судом її винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення;

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення;

- спосіб вчинення злочину (вчинила умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, що з великою часткою ймовірності спонукатиме її до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу);

- ОСОБА_8 є ВПО та може переїздити з однієї області в іншу.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчать те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, пом`якшення їй покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить поведінка підозрюваної ОСОБА_8 , яка виражається у вчиненні кримінального правопорушення умисно з ідеологічних мотивів, що вказує на свідомо обрану антиукраїнську позицію, яка може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України.

Запобігти даним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки підозрювана не виконуватиме в повній мірі покладені на неї обов`язки, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 09:00 год. 16 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Свої вимоги мотивує тим, що відсутні підстав стверджувати про вчинення підозрюваною злочину з ідеологічних мотивів. Під час судового розгляду не було враховано, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є нетяжким, а отже підозрювана може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням на підстав ст. 75 КК України. У той час, коли спроба переховування від слідства, перешкоджання слідству іншим чином можуть бути підставою для відмови у застосування ст. 75 КК України. Таким чином, підозрюваній не має сенсу переховуватись від слідства. Підозрювана проживає віддалено від свідків, які давали покази проти неї, має сім`ю: чоловіка, дочку та онуків, тобто у підозрюваної є соціально стримуючі фактори, а тому відсутня мотивація здійснювати вплив на свідків, що також може бути кваліфіковано як злочин.

Окрім цього, звертає увагу на те, що слідчим суддею не враховано, що підозрювана має хронічне захворювання: жировий гепатоз, хронічний калькульозний холецистит, дифузні зміни паренхіми підшлункової залози, двобічне ущільнення ЧЛС, а тому тримання під вартою може негативно відобразитись на її здоров`ї.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вказав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів провадження, УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 20.01.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

18 вересня 2025 року ОСОБА_8 відповідно до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрювану, заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість оголошеної підозри.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у зв`язку з відсутністю підстав стверджувати про вчинення підозрюваною злочину з ідеологічних мотивів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано встановив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрювана ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту щодо відсутності існування ризиків у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваної, її роль у даному кримінальному провадженні.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З огляду на зміст пред`явленої ОСОБА_8 підозри та дані про особу підозрюваної посилання слідчого судді на наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, не є безпідставним, оскільки характер інкримінованого злочину вказує на можливість вжиття підозрюваною заходів для переховування не тільки на території України, але і на території держави-агресора або на тимчасово окупованих частинах території України, у випадку застосування до неї іншого запобіжного заходу.

Та обставина, що підозрювана проживає віддалено від свідків, які давали покази проти неї, не свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, то інкриміновані підозрюваній дії вказують на її схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, що може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ураховуючи фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину, який посягає на основи національної безпеки України, запровадження в Україні правового режиму воєнного стану, слідчий суддя ухвалив законне та обґрунтоване рішення - не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід, з чим погоджується колегія суддів.

У даному провадженні колегія суддів не вбачає підстав для визначення підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу чи визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, з огляду на положення абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Посилання захисника на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваної, не переважає можливих ризиків її неправомірної поведінки. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо стану здоров`я підозрюваної, то колегія суддів зауважує, що суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі за станом здоров`я та неможливість отримання нею належного медичного лікування у разі такої необхідності.

Окрім того, в умовах ДУ «ВУВП № 1» особи мають доступ до кваліфікованої медичної допомоги.

Так, положеннями МЮ України та МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Таким чином, застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не є перешкодою для реалізації заходів щодо охорони її здоров`я, оскільки Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, достатньо урегульовано питання отримання медичної допомоги (у т.ч. хірургічне втручання чи необхідної госпіталізації) особами, які перебувають в слідчих ізоляторах.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4