Справа №583/5791/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1030/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2025, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна обвинуваченого ОСОБА_9 в якій він просив переглянути вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2025 та застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі

- за ч.1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Застосувано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 18.08.2025, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 20.06.2025 по день набрання вироком законної сили відповідно до ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 5 775,44 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначав, що свою вину у вчиненому він повністю визнав та активно сприяв слідству у розкритті злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_9 будучи обізнаним про воєнний стан в України, в тому числі і на території м. Охтирка та Охтирського району Сумської області, вчинив новий злочин в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 04.02.2024 близько 21-ї години ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , оскільки до цього за даним домоволодіння спостерігав два дні та був впевнений, що в домоволодінні ніхто не мешкає.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна, з корисливою метою та прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, руками відчинивши вхідну хвіртку, проник на територію двору зазначеного домоволодіння. Перебуваючи в дворі цього домоволодіння, ОСОБА_9 підійшов до металопластикового вікна однієї із кімнат жилого будинку, зняв москітну сітку та заздалегідь підготовленою «плоскою» викруткою віджав вище зазначене металопластикове вікно та проник безпосередньо до однієї із жилих кімнат будинку, де знайшов та викрав телевізор Blaupunkt, модель 43FE265, чорного кольору, діагональ екрана - 43 дюйма, роздільна здатність екрану Full HD (1920x1080), тип телевізора LED, частота розгортай екрана 60 Гц, тип підсвічування Direct LED, який стояв в картонному пакуванні на підлозі під стіною. Після цього ОСОБА_9 разом із викраденим телевізором через вікно та в подальшому через вхідну хвіртку покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим телевізором на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди в розмірі 9349,15 грн.

Такі дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_9 , будучи обізнаним про воєнний стан, що запроваджений з 24.02.2024 по всій території України, в тому числі і на території м. Охтирка Сумської області, та будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судимість якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 05.10.2024 приблизно о 21-ї годині ОСОБА_9 перебував поблизу багатоквартирного будинку №11 по вул. Перемоги в м. Охтирка Сумської області, де відпочивав разом із своєю знайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час ОСОБА_7 надала ОСОБА_9 свою банківську картку, емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , за допомогою якої обслуговується її банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк», для того, щоб ОСОБА_9 придбав у магазині алкогольні напої, сигарети та продукти харчування для продовження їх спільного подальшого споживання, при цьому добровільно повідомила ОСОБА_9 . ПІН-код (персональний ідентифікаційний номер) від своєї банківської картки, що надає можливість використання карти та здійснення доступу до коштів банківського рахунку і проведення фінансових операцій з ними. При цьому ОСОБА_7 дозволу чи доручення на розпорядження її коштами іншим чином, ніж для проведення оплати за придбання в торгівельному закладі алкогольних напоїв, сигарет та продуктів харчування ОСОБА_9 не надавала.

Після отримання від ОСОБА_7 зазначеної вище банківської карти у ОСОБА_9 виникла можливість її безперешкодного використання для здійснення фінансових операцій, у зв`язку з чим у нього виник кримінально протиправний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_7 з метою обернення їх на свою користь.

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_9 , діючи без дозволу на всупереч волі потерпілої ОСОБА_7 , отримавши від неї зазначену вище банківську карту, одразу пішов до розташованого недалеко, а саме по вул. Перемоги, 11 в м. Охтирка Сумської області, банкомата АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де, використавши банківську карту ОСОБА_7 , емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та відомий йому ПІН-код до неї, о 21 год. 13 хв. перевірив стан (баланс) рахунку та виявив на ньому значну суму коштів, а саме 150000,00 грн, які попередньо цього ж дня, а саме 05.10.2024 об 11 год. 28 хв. надійшли на рахунок ОСОБА_7 в якості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та вирішив ними таємно незаконно заволодіти. Однак, враховуючи встановлені обмеження (ліміти) в сумі та в часі для зняття готівки з карти в банкоматі, ОСОБА_9 вдалося здійснити зняття лише 9000,00 грн, а саме виконати три послідовні операції по зняттю готівки: 05.10.2024 о 21 год. 17 хв. 1000,00 грн, 05.10.2024 о 21 год. 18 хв. 4000,00 грн, 05.10.2024 о 21 год. 19 хв. - 4 000 грн, які ОСОБА_9 залишив собі, обернувши на особисту користь, та якими в подальшому розпорядився за власним розсудом. Після цього, ОСОБА_9 , не бажаючи бути викритим, однак не полишаючи при цьому наміру в подальшому обернути на свою користь якомога більшу суму коштів ОСОБА_7 , що зберігаються на її банківському рахунку, придбавши у магазині «Обжорка» по вул. Батюка, 9 в м. Охтирка Сумської області алкогольні напої, сигарети та продукти харчування, повернувся до ОСОБА_7 , яка чекала його неподалік будинку №11 по вул. Перемоги в м. Охтирка Сумської області, при цьому повернув їй карту та продовжив вживання разом з нею та іншими особами алкогольних напоїв.

У подальшому, дочекавшись настання нової доби, а саме 06.10.2024 після 00,00 год., що давало можливість здійснити нове повторне зняття готівки з банківської карти, ОСОБА_9 , продовжуючи перебувати у дворі багатоповерхового будинку №11 по вул. Перемоги в м. Охтирка Сумської області разом з ОСОБА_7 , обравши зручний для цього час, коли потерпіла ОСОБА_7 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, заснула на лавочці, а інші особи не бачать його дій, тобто таємно від ОСОБА_7 та інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, вилучив з сумочки ОСОБА_7 її банківську карту № НОМЕР_1 , що емітована АТ «Ощадбанк» та є офіційним документом, який надає доступ до коштів, розміщених на банківському рахунку ОСОБА_7 в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , з метою подальшого використання цієї карти та її офіційних реквізитів для незаконного заволодіння та розпорядження коштами, розміщеними на відповідному банківському рахунку. Незаконно привласнивши зазначену банківську карту, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого єдиного кримінально протиправного умислу, спрямованого на таємне обернення коштів потерпілої ОСОБА_7 на свою користь, пішов до розташованого неподалік банкомату АТ «Ощадбанк» за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Перемоги, 1, де, діючи таємно від потерпілої та інших осіб, без дозволу та без відома ОСОБА_7 , 06.10.2024 о 00 год. 17 хв., використовуючи банківську картку ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк», вставив її до зазначеного банкомату АТ «Ощадбанк» №А1800013 в м. Охтирка Сумської області, ввів до банкомату відомий йому ПІН-код від банківської картки та зняв із банківського рахунку ОСОБА_7 НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Ощадбанк», готівкові кошти в сумі 10000,00 грн, якими в подальшому розпорядився на свою користь за власним розсудом.

Враховуючи наявні часові та кількісні обмеження (ліміти) для зняття готівки в банкоматі, бажаючи досягти бажаної мети обернення на свою користь якомога більшої суми коштів потерпілої ОСОБА_7 в межах наявних на її банківському рахунку, ОСОБА_9 вирішив реалізувати це в інший спосіб. А саме, маючи доступ до мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 та її банківської карти, в той час як потерпіла спала, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 , видаляючи при цьому всі повідомлення про проведені операції з телефону потерпілої, також 06.10.2024 о 01 год. 01 хв. та 06.10.2024 о 02 год. 22 хв. таємно від потерпілої та інших осіб, за допомогою власного мобільного телефону, через мережу Інтернет шляхом введення у відповідні поля Інтернет-сторінки онлайн-казино « ІНФОРМАЦІЯ_3 » номеру картки потерпілої ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , емітованої AT «Ощадбанк», та тризначного коду перевірки дійсності картки платіжної системи «CVV2» банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , та шляхом подальшого підтвердження кодів авторизації переказу грошових коштів в автоматичному режимі через наявний у нього мобільний телефон потерпілої, здійснив розрахунки з банківського рахунку ОСОБА_7 , відкритому в АГ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , на власну користь за послуги онлайн-казино « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у сумі 5000 грн та 3000 грн, всього на загальну суму 8000 грн, чим здійснив крадіжку коштів з вказаного банківського рахунку ОСОБА_7 на вказану суму.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення коштів ОСОБА_7 з її банківського рахунку, ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно від потерпілої ОСОБА_7 , яка не була обізнана про кримінально протиправні дії ОСОБА_9 та не давала йому згоди на подальше вчинення будь-яких дій з її банківськими рахунками й користуванням її мобільним телефоном в платіжних системах, 06.10.2024 приблизно о 02 год. 22 хв., перебуваючи біля будинку №11 по вул. Перемоги в м. Охтирка Сумської області, з використанням мобільного телефону ОСОБА_7 , абонентський номер якого визначений фінансовим номером банківського рахунку ОСОБА_7 , відкритомуо в AT «Ощадбанк» НОМЕР_2 , та за допомогою якого можна увійти до системи призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу (інтернет-банкінг), в тому числі електронними платежами, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, отримав доступ до розпорядження коштами, які зберігаються на банківському рахунку ОСОБА_7 , а саме, використовуючи опції Інтернет-сервісу, здійснив онлайн покупки в торгівельно-сервісній мережі «KOMFY», використовуючи при цьому «LIQPAY», який являється українською платіжною системою, відкритим веб-застосунком, який дозволяє приймати платежі і переказувати гроші за допомогою мобільного телефону, Інтернету і платіжних карток.

Зокрема, ОСОБА_9 в інтернет-магазині «KOMFY» здійснив для себе замовлення товарів, при цьому провів розрахунок за замовлені товари, використавши платіжну систему «LIQPAY» за допомогою мобільного телефону ОСОБА_7 , абонентський номер якого НОМЕР_3 визначений фінансовим номером банківського рахунку ОСОБА_7 , відкритого в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , а саме придбав таким чином за кошти потерпілої ОСОБА_7 наступний товар: мобільний телефон «Iphone 13» 128 Gb білого кольору, мобільний телефон «Iphone 13» 128 Gb синього кольору, мобільний телефон «Infinix Smart 8» 4/64 Gb, навушники «Орро Enco Buds 2», мобільний телефон «Samsung Galaxy а05» 4/128 Gb, транзакціями по 28999,00 грн, 8328,00 грн, 24499,00 грн, 2708,00 грн відповідно, після чого безпосередньо на мобільний телефон ОСОБА_7 для підтвердження транзакцій приходили відповідні коди, які ОСОБА_11 вводив у платіжну систему «LIQPAY» для підтвердження розрахунку за замовлені товари.

Таким чином, ОСОБА_9 здійснив фінансові операції щодо розпорядження на свою користь коштами ОСОБА_7 , що зберігалися на її банківському рахунку, на загальну суму 91534,00 грн, у т.ч. на суму 72534,00 грн у вигляді оплати за придбані товари та надані послуги, а також 19000,00 грн у вигляді отримання готівки в банкоматах, заподіявши при цьому потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 91534,00 грн.

Такі дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали і просили застосувати ст. 69 КК України та призначити менш суворе покарання, думки прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечили, просили вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений лише обвинуваченим, який у вимогах скарги просив застосувати ст. 69 КК України і призначити йому менш суворе покарання, оскільки свою вину у вчиненому він повністю визнав та активно сприяв слідству у розкритті злочинів.

За таких обставин вирок суду першої інстанції колегія суддів переглядає в межах заявлених апелянтом вимог в частині призначеного йому за за ч. 4 ст. 185 КК України та за ч.1 ст. 357 КК України покарання.

Так, однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Положеннями ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання, для застосування вимог ст. 69 КК України в ході судового провадження не встановив, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах реальної ізоляції від суспільства із відбуванням покарання у виправній установі, призначивши покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі та за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі і з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд дійшов правильного висновку призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому, судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини - активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який має молодий вік, під динамічним спостереженням лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де мешкає з батьками, за місцем проживання характеризується негативно, як конфліктна та шебутна людина, раніше не судимий, виключений з військового обліку, не працює, отже позбавлений законних джерел до існування, шкоду потерпілим не відшкодував, розкаяння у вчиненому не висловлював, що правильно розцінено судом як відсутність критичного ставлення до власних вчинків та належних висновків.

Також суд дійшов правильного висновку і про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК, або ж застосування ст. 69 КК до обвинуваченого, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, а тому призначення будь-якого іншого виду покарання, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, характеру вчинених ним кримінальних правопорушень, суд правильно розцінив, як діяння, яке б вказувало на не можливість досягнення мети, регламентованої ст. 50, 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний обвинуваченому ОСОБА_9 вид покарання, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим, відповідає цілям покарання та вимогам справедливості.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначав, що свою вину у вчиненому він повністю визнав та активно сприяв слідству у розкритті злочинів, однак вказане обвинуваченим було предметом оцінки суду та враховувалось при призначенні ОСОБА_9 покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України ні суд першої інстанції ні апеляційний суд не вбачає, оскільки вказані обставини не можуть істотно знижувати вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Як повідомила апеляційному суду потерпіла ОСОБА_7 , обвинувачений за весь час шкоди їй так і не відшкодував та на думку потерпілої, обвинувачений на шлях виправлення не стає і має нести покарання.

Також колегія суддів зауважує і на тому, що призначене обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, знаходиться в мінімальних межах визначених санкцією вказаної частини статті.

За таких обставин колегія суддів в задоволенні вимог апеляцяційної скарги обвинуваченого відмовляє, а вирок суду першої інстанції залишає без зміни, як законний, обгрунтований та вмотивований.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2025, відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4