Справа № 362/8933/25
Провадження № 1-кс/362/785/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000368 від 03.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

11.11.2025 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000368 від 03.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 03.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідування час і місці, але не пізніше 28.05.2025, діючи з умислом, направленим на заволодіння шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, грошовими коштами, які знаходяться на банківських картках громадянки ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вступили в злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Так, з метою реалізацію спільного злочинного умислу направленим на заволодіння чужим майном ОСОБА_6 , а саме грошовими коштами, які знаходились на її банківських карткових рахунках АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заздалегідь розподіливши ролі, 28.05.2025 р., близько 11:00 год. невстановлена досудовим розслідування особа зателефонувала на мобільний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 , з мобільного номеру НОМЕР_6 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «Приват банк».

Далі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_5 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_6 недостовірних даних про те, що дана особа являється працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», отримала від ОСОБА_6 дані щодо її банківських карткових рахунків АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , необхідних для безготівкового зняття грошових коштів та здійснення розрахунків у торгівельних мережах, проводячи операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Після чого, продовжуючи реалізацію прямого умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , невстановлена досудовим розслідуванням особа з використанням електронно-обчислювальної техніки надала ОСОБА_5 та особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження доступ до банківських карткових рахунків потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_5 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з використанням електронно-обчислювальної техніки 28.05.2025 р., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , в період часу з 13 год. 31 хв. по 13 год. 38 хв., з банкомату 5206212, здійснив зняття грошових коштів в сумі 48 000 грн.;

перебуваючи за адресою проспект Перемоги, 102 у м. Чернігів о 13 год. 56 хв., з банкомату 6499867, здійснив зняття грошових коштів в сумі 20 000 грн.; перебуваючи за адресою вул. Княжа, 26 у м. Чернігів о 13 год. 58 хв., з банкомату А2401921, здійснив зняття грошових коштів в сумі 20 000 грн.;

перебуваючи у магазині «Алло» за адресою проспект Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів здійснив розрахунок за придбання мобільних телефонів Apple iPhone 16 Pro Max 128 Natural Titanium ІМЕІ НОМЕР_7 та Apple iPhone 16 Pro Max 256 Natural Titanium ІМЕІ НОМЕР_8 в сумі 108 204 грн.;

перебуваючи у магазині «Фокстрот» за адресою проспект Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів о 14 год. 54 хв., здійснив розрахунок за придбання мобільного телефону Samsung SM-S721B Galaxy S24 FE 8/128 ZKD (graphite) в сумі 24 557 грн.;

перебуваючи у магазині «Київстар» за адресою проспект Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів о 15 год. 10 хв., здійснив розрахунок за придбання мобільних телефонів Xiomi Redmi 14C 8/256 GB NFC Sage Green ІМЕІ НОМЕР_9 та Xiomi Redmi 14C 8/256 GB NFC Midnight Black ІМЕІ НОМЕР_10 в сумі 10 598 грн;

перебуваючи у магазині «Цитрус» за адресою: проспект Миру, 49 у м. Чернігів о 19 год. 06 хв., здійснив розрахунок за придбання мобільних телефонів Apple iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium ІМЕІ НОМЕР_11 та Apple iPhone 16 Pro Max 256 Natural Titanium ІМЕІ НОМЕР_12 в сумі 119 498 грн.;

перебуваючи у магазині «Мойо» за адресою: проспект Миру, 49 у м. Чернігів о 19 год. 21 хв., здійснив розрахунок за придбання мобільних телефонів Apple iPhone 16 Pro 256 Natural Titanium ІМЕІ НОМЕР_13 , Apple iPhone 16 Pro Max 256 Natural Desert Titanium ІМЕІ НОМЕР_14 та Apple iPhone 16 Pro 256 Natural Desert Titanium ІМЕІ НОМЕР_15 в сумі 176 217 грн.;

перебуваючи у фізичної особи-підприємці ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 о 20 год. 03 хв., здійснив розрахунок за придбаний мобільних телефонів Apple iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium new ІМЕІ НОМЕР_16 , Apple iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium new ІМЕІ НОМЕР_17 , Apple iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium (еSim) ІМЕІ НОМЕР_18 та Apple iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium new ІМЕІ НОМЕР_19 в сумі 221 596 грн.;

перебуваючи у магазині «Фокстрот» за адресою проспект Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів, в період часу з 20 год. 17 хв. по 20 год. 18 хв., здійснив розрахунок за придбані мобільні телефони OPPO Reno 13 12/256GB (luminous blue) та OPPO A5 PRO 4G 8/128 (mocha brown) в сумі 42 220 грн.;

перебуваючи у магазині «Сільпо» за адресою проспект Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів, в період часу з 20 год. 29 хв. по 20 год. 41 хв., здійснив зняття готівки та придбання товару в сумі 24 249,57 грн..

Тим самим, ОСОБА_5 разом особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та невстановленою досудовим розслідуванням особою спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 811 184 грн. 57 коп.

10.11.2025 р. в період часу з 10:01 по 10:20 в ході проведення огляду службового кабінету №102 Пенітенціарної академії України, що розташована за адресою:

м. Чернігів, вул. Гонча, 34, в якому знаходився підозрюваний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого на підставі письмової заяви про добровільну видачу було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 » та поміщено до паперового конверту.

Вищевказаний речовий доказ було вилучено до відділу поліції № 1 Обухівського РУП, за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Речові докази є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належне забезпечення збереження вказаного речового доказу можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у користуванні та розпорядженні ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачені діючим законодавством права, що може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення (ч. 11 ст. 170 КПК України).

2) Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном вчиненому у великих розмірах та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб .

3) Підстави і мета відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна:

Відповідно до п. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої и цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою накладення арешту на тимчасове вилучене майно є збереження речових доказів, а саме на тимчасово вилучене майно у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду:

1.Мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 », який поміщено до паперового конверту.

4) Перелік і види майна, що належить арештувати:

1. Мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 », який поміщено до паперового конверту.

В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Відомості, які підтверджують право власності на вилучене майно:

Мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 », який поміщено до паперового конверту, який зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, та є власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, курсанта Пенітенціарної академії України Держаної кримінально-виконавчої служби України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого.

В зв`язку із вище викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Також, у ході досудового розслідування необхідно з`ясувати усі обставини кримінального правопорушення, провести ряд слідчих дій та судових експертиз, для чого необхідно збереження майна, в тому стані в якому вони знаходилися на момент виявлення, що може вплинути на об`єктивність проведених досліджень, для цього необхідно накласти арешт на зазначене майно та зберігати його в матеріалах кримінального провадження.

Ст.слідчий ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечив щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000368 від 03.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

10.11.2025 в період часу з 10:01 по 10:20 в ході проведення огляду службового кабінету №102 Пенітенціарної академії України, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, 34, в якому знаходився підозрюваний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого на підставі письмової заяви про добровільну видачу було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 » та поміщено до паперового конверту.

Вищевказаний речовий доказ було вилучено до відділу поліції № 1 Обухівського РУП, за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

10.11.2025 р. постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 » визнано речовим доказом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що старшим слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або подальшого використання, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, а відтак клопотання підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» модель «14 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 SIM-карта НОМЕР_22 , пароль « НОМЕР_23 », який поміщено до паперового конверту, та який зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, котрий було вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду службового кабінету №102 Пенітенціарної академії України, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, 34, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1