КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7186/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року, -

за участю:

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08.09.2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08.09.2025 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 24.06.2025 року ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а також зобов`язати уповноважену посадову особу Офісу Генерального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, а висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. Слідчим суддею не встановлено під час розгляду скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , що існують обґрунтовані підстави, які можуть бути достатніми для відмови в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 .

Вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, не відповідає вимогам ст. 277 КПК України та порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник зауважує, що у межах даного кримінального провадження слідчим було лише формально зазначено про наявність ознак, що нібито підтверджують існування організованої злочинної групи. Водночас, у матеріалах провадження відсутня чітка конкретизація кожного з вищезгаданих факторів, що, згідно з вимогами закону та усталеною практикою, мають бути індивідуально встановлені, описані та підтверджені належними доказами.

Крім того, наведені слідчим аргументи носять загальний, декларативний характер та не містять детального обґрунтування щодо складу, ролей, функцій та координації між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким інкримінується участь у такій групі. Не вказано, у який спосіб та за яких обставин відбувалося планування злочинної діяльності, не визначено чітких часових меж, місця чи способу взаємодії між учасниками.

Більше того, у матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, що підтверджують наявність стійких зв`язків між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попередньої змови, узгодженості дій або спільної мети, що є ключовими критеріями для кваліфікації дій як вчинених у складі організованої злочинної групи. Таким чином, висновки слідчого ґрунтуються на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах, що ставить під сумнів обґрунтованість таких тверджень.

Посилається апелянт і на те, що попри наведений у повідомленні про підозру перелік дій, які нібито вчиняв ОСОБА_7 у статусі організатора відповідної організованої злочинної групи, слідчим не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його реальну причетність до обставин кримінального провадження. У матеріалах кримінального провадження відсутні конкретні дані, що свідчили б про факт віддання ним наказів чи розпоряджень, проведення інструктажів, застосування заходів впливу, здійснення планування злочинної діяльності або визначення ролей учасників.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, та просили задовольнити її, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження наданих до суду, що за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000193 від 21.03.2024 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

24.06.2025 старшим слідчим в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 , повідомлено ОСОБА_7 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

28.08.2025 року захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав скаргу до Святошинського районного суду міста Києва, в якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та зобов`язати уповноважену посадову особу Офісу Генерального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08.09.2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, колегія суддів не наділена повноваженням здійснювати перевірку обґрунтованості підозри і встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину.

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного з кримінальними правопорушеннями, достатньо аби виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Murray v. the United Kingdom" № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Усі інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваної судової ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 21.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4