Справа №592/7493/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/228/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/7493/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2023 щодо відмови у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким,

установила:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК, виходячи із законності територіальної підсудності.

31.05.2023 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке останній обґрунтовував тим, що він є соціально стабільним, характеризується позитивно, має заохочення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2023 відмовлено засудженому в задоволенні клопотання. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що питання, яке порушує засуджений ОСОБА_8 згідно ч. 2 ст. 539 КПК не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми та роз`яснив, що з відповідним клопотанням засуджений не позбавлений можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)».

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 надійшло письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а від засудженого ОСОБА_8 будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно- правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (рішення від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Так, ОСОБА_8 засуджений вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23.03.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК та йому із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Компетентним органом засудженому ОСОБА_8 визначено відбувати призначене судом покарання в ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)», однак він самостійно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про заміну покарання більш м`яким, перебуваючи у ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Розглянувши клопотання засудженого та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке має розглядатись за місцем відбування засудженим покарання, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема положенням ст. 537 і ч. 2 ст. 539 КПК, оскільки судове рішення відносно ОСОБА_8 набрало законної сили і останньому компетентним органом визначено відбувати призначене судом покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)», яка знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми. При цьому у разі необхідності вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)».

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Колегія суддів не може погодитися з тим, що перебуваючи в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 подав своє клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке в межах територіальної юрисдикції, оскільки переведення засудженого до слідчого ізолятору є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування ним призначеного покарання.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2023 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4