КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2258/2026 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004002за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 10 лютого 1998 року вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області за ст. 141, ч. 2 ст. 44, ст. 45 КК України /в редакції 1960 року/ до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 7 липня 1998 року вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області за ст. 143, ч. 2 ст. 144, ч. 2 ст. 42 КК України /в редакції 1960 року/ до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23 вересня 1998 року вироком Іллічівського районного суду Одеської області за ст. 86-1, ст. 42, ст. 44 КК України /в редакції 1960 року/ до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 9 липня 2008 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 22 листопада 2018 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 297, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 116 березня 2021 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ст.395 КК України до 3 місяців арешту;

- 15 січня 2021 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі

- 28 травня 2025 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 70 КК України за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, 20 червня 2024 року звільнений умовно-достроково на 11 місяців на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2024 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2025 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до призначеного судом покарання невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року, та остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Цим же вироком вирішено питання цивільного позову та доля речових доказів у провадженні.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, і повторно вчинив нове кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану при наступних обставинах.

Так, 1 жовтня 2024 року приблизно о 14.10 год., в період дії воєнного стану, ОСОБА_8 , перебуваючи на вулиці напроти магазину «Велмарт», що за адресою: місто Київ, площа Галицька, 3, біля паркану побачив велосипед сіро-чорного кольору марки «KOGA», моделі «F3», штрих-код «KGBK60407», який належить ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного велосипеду. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 1 жовтня 2024 року приблизно о 14.15 год., ОСОБА_8 , знаходячись на вулиці, напроти магазину «Велмарт», що за адресою: місто Київ, площа Галицька, З, підійшов до огорожі (паркану), де стояв велосипед сіро-чорного кольору марки «KOGA», моделі «F3», штрих-код «KGBK60407», вартістю 14953 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 67 (шістдесят сім) копійок, який належить ОСОБА_9 , та, не звертаючи на себе увагу, під приводом власника, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому, шляхом вільного доступу взяв вищезазначений велосипед, відкотив його від перил паркану, сів на нього та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму в розмірі 14 953 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 67 (шістдесят сім) копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник вважає оскаржуваний вирок суду незаконним, необґрунтованим, постановленим з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому таким, що підлягає скасуванню, оскільки вирок ґрунтується виключно на припущеннях, без доведеності вини обвинуваченого.

Зокрема, захисник зазначає, що в діях його підзахисного ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки останній не мав наміру вчиняти крадіжку, зважаючи на те, що велосипед нікому не належить, так як він просто лежав на асфальті, ОСОБА_8 взяв його, оскільки вважав, що велосипед не має власника.

Як вважає захисник, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 зроблено з порушенням принципу доведення винуватості особи поза розумним сумнівом, та презумпції невинуватості особи закріпленої у ст. 62 Конституції України.

Потерпілий, належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, подав заяву про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, у т.ч. шляхом перегляду відеозапису подій, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

За змістом ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94цього Кодексу

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК Українивизначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Так, обвинувачений під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не визнав та показав, що 1 жовтня 2024 року приблизно о 14 год. він проходив неподалік вул. Старовокзальної, де біля магазину «Велмарт», що за адресою: м. Київ, площа Галицька, 3, побачив, що на асфальті валяється велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga». Він запитав у людей, які були поруч, кому належить цей велосипед, але власник не відгукнувся. У зв`язку з цим він вирішив, що велосипед викинули, та вирішив його забрати. Сівши на велосипед, він поїхав на ньому додому та через день-два приїхали працівники поліції та забрали велосипед, а його затримали. Умислу на викрадення велосипеду він не мав та хотів його повернути власнику, але до нього ніхто не звертався. Не заперечує факт заволодіння велосипедом, оскільки це підтверджується відеозаписами. Допитані в ході судового розгляду свідки його обмовляють, він їх ніколи не бачив та не знає, велосипед він нікому не продавав.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтвердив обставини, викладені ним під час судового розгляду, додатково вказавши, що він звертався також і до паркувальника, який не знав, кому належить велосипед та власника останнього.

Суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання потерпілого, свідків, забезпечивши сторонам усі можливості для реалізації їхніх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, дослідив надані сторонами докази, повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінив кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, детально навів досліджені докази у вироку, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

За змістом показань потерпілого ОСОБА_9 в суді першої інстанції 1 жовтня 2024 року приблизно о 14 год. він біля паркану пристебнув на цепок свій велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga» та пішов у власних справах. Приблизно через 20-30 хвилин він повернувся та виявив відсутність велосипеду. На паркані висів лише цепок, яким він пристібав велосипед. Після цього він зателефонував в поліцію та передивився відеокамери, які були встановлені на будівлі, та виявив, що велосипед викрав невідомий чоловік. Згодом, приблизно через тиждень-два, працівники поліції повернули йому викрадений велосипед.

Згідно з показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 до затримання ОСОБА_8 він працював з останнім та мав робочі стосунки. Десь на початку жовтня у вечірній час він зустрівся після роботи з ОСОБА_8 , який запропонував придбати у нього велосипед, оскільки потребував грошових коштів в сумі 2000 грн. Він у ОСОБА_8 запитував, чи не крадений велосипед, на що останній категорично повідомляв, що не крадений, але не вказував, де його взяв. Знаючи, що у його ( ОСОБА_10 ) знайомого - ОСОБА_11 проблеми з ногою, він вирішив запропонувати ОСОБА_11 велосипед. Вони разом з ОСОБА_12 пішли до будинку ОСОБА_11 , побачили останнього у дворі. Він ( ОСОБА_10 ) повідомив ОСОБА_13 , що ОСОБА_14 продає велосипед, не крадений, на що ОСОБА_11 погодився придбати велосипед за 5000 грн. Після чого вони привезли велосипед, він передав велосипед ОСОБА_13 та отримав від нього гроші. У подальшому, оскільки ОСОБА_8 був винен йому частину грошей, він 2000 грн. віддав ОСОБА_8 , а решту забрав собі. Через деякий час до нього звернулись працівники поліції з приводу крадіжки велосипеду, яким він розповів все, що знав. Чому ОСОБА_8 заперечує факт їх знайомства, пояснити не може, але наполягає, що вже не один рік знає останнього.

Відповідно до показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 1 жовтня 2024 року приблизно о 17 год. він повертався додому, та у дворі будинку до нього підійшли раніше знайомий ОСОБА_10 з раніше незнайомим ОСОБА_8 . В ході їхнього спілкування ОСОБА_10 запропонував придбати у ОСОБА_8 велосипед за 5 тисяч грн. Він погодився на пропозицію, але вказав на необхідність оглянути велосипед. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_15 підійшов до нього вже з велосипедом, після чого, оглянувши велосипед, він віддав ОСОБА_16 раніше обумовлену суму. Згодом, через деякий час, працівниками поліції у нього зазначений велосипед було вилучено, оскільки, як з`ясувалося, велосипед був крадений. При цьому ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_8 не повідомляли, що майно крадене. Категорично стверджує, що разом з ОСОБА_17 був саме обвинувачений ОСОБА_8 .

Також судом досліджені докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол огляду місця події від 1 жовтня 2024 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого у присутності потерпілого ОСОБА_9 оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Київ, площа Галицька, 3;

- заява ОСОБА_11 від 9 жовтня 2024 року, за змістом якої ОСОБА_11 добровільно надав працівника поліції велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga», який він придбав 1 жовтня 2024 року;

- протокол огляду місця події від 9 жовтня 2024 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого слідчим у присутності понятих оглянуто виявлений у ОСОБА_11 велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga», за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 12, та на підставі заяви останнього велосипед вилучений;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 9 жовтня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), у якого він 1 жовтня 2024 року приблизно о 17.00 год. придбав велосипед марки «Koga» за 5000 грн.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 9 жовтня 2024 року, за змістом якого ОСОБА_11 впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_8 ), який перебував поруч з ОСОБА_10 , у якого він 1 жовтня 2024 року приблизно о 17.00 год. придбав велосипед марки «Koga» за 5000 грн.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 9 жовтня 2024 року з відеозаписом до нього, який був переглянутий безпосередньо судом, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу під № 2 ( ОСОБА_8 ), який хотів продати велосипед марки «Koga», та з яким він у подальшому відправилися до ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 продав вказаний велосипед ОСОБА_11 за 5000 грн.;

- висновок товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/58910-ТВ від 10 жовтня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки, тобто - наданого дослідження бувшого у використанні велосипеду марки «Koga F3 28», на ринку подібного майна на дату оцінки, а саме станом на 1 жовтня 2024 року становить 14953, 67 грн.;

- протокол огляду місця події від 17 жовтня 2024 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 описав велосипед, який у нього було викрадено, та впізнав за маркуванням велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga»;

- протокол огляду місця події від 9 жовтня 2024 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомив, що велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga» він придбав 1 жовтня 2024 року у знайомого ОСОБА_18 та змінив на ньому сидіння;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2024 року з відеозаписом до нього, який був переглянутий судом та відповідно до якого ОСОБА_8 у присутності понятих повідомив, що 1 жовтня 2024 року приблизно о 14 год. перебував за адресою: м. Київ, площа Галицька, 3, та біля огорожі навпроти магазину «Велмарт» побачив велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga», без власника. У подальшому вказаний велосипед він відкотив від огорожі та поїхав на ньому;

- протокол огляду відеозапису від 15 жовтня 2024 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого слідчим у присутності ОСОБА_8 було переглянуто відеозаписи з камер спостережень, встановлених на площі Галицька, 3, у м. Києві. Відповідно до вказаного протоколу 1 жовтня 2024 року о 14.17 год. біля огорожі знаходиться чоловік ( ОСОБА_8 ), який підходить до огорожі, де стоїть велосипед. У подальшому ОСОБА_8 намагається його відкотити від огорожі та о 14.18 год. відкочує його, сідає на нього та їде в сторону вул. Старовокзальна у м Києві;

- протокол огляду відеозапису від 15 жовтня 2024 року, відповідно до якого слідчим у присутності ОСОБА_8 переглянуті відеозаписи з камер спостережень, встановлених від вул. Старовокзальна-вул. Жилянська - Центральний залізничний вокзал-вул. Липківського-вул. Солом`янська - просп. Повітрофлотський, та встановлено, чоловік ( ОСОБА_8 ) рухається на велосипеді зазначеними вулицями у м. Києві;

- постанову про визнання речових доказів від 9 жовтня 2024 року, за змістом якої вилучений в ході огляду місця події велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga» моделі «F3» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;

- постанову про визнання речових доказів від 9 жовтня 2024 року, відповідно до якої вилучені в ході огляду місця події сидіння для велосипеду чорного кольору з написом «RONDINE» та «WING Flex» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши наведені докази, положення ст.ст. 337, 338 ЦК України, суд дійшов висновку, що ними спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність в його діях умислу на викрадення чужого майна.

Крім того, суд дійшов висновку, що доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.356 КК України, як самоправство, не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення полягає у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_9 1 жовтня 2024 року приблизно о 14.15 год. залишив свій велосипед сіро-чорного кольору марки «Koga» напроти магазину «Велмарт», що за адресою: м.Київ, площа Галицька, 3, біля паркану та пішов у власних справах хвилин на 20-30. Таким чином, ОСОБА_8 , виявивши велосипед біля паркану на площі Галицька, 3, в м. Києві, усвідомлював, що він не може бути загубленим, однак, не вжив належних заходів щодо виявлення (ідентифікації) законного власника знайденого велосипеда, а, навпаки, розуміючи, що велосипед комусь належить та є цінним майном, вчинив дії щодо його викрадення, яке виразилось у тому, що відкотив велосипед від паркану, сів на нього та з місця вчинення кримінального правопорушення поїхав, а в подальшому продав його.

Крім того, судом встановлено з показань свідків, отриманих в ході судового розгляду, що ОСОБА_8 ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_11 не повідомляв, що велосипед викрадений та/або він його знайшов.

Також судом перевірялись доводи сторони захисту про недостатність доказів для визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та дійшов висновку, що такі доводи спростовується дослідженими судом доказами, а саме: показаннями потерпілого та свідків, які є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами та доказами у кримінальному провадженні, які суд визнав правдивими та поклав в основу обвинувального вироку. Підстав для обмови обвинуваченого у потерпілого та свідків судом не встановлено.

Таким чином, суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

При цьому колегія суддів враховує, що під час перегляду відеозапису подій під час апеляційного розгляду на відео зафіксовано, що ОСОБА_8 ні до кого не звертається, ходить вздовж проїзної частини, після чого підходить з боку дороги до автомобіля, який перекриває частково оглядовість дороги та огорожі, певний час проводить якісь маніпуляції, після чого виводить на дорогу велосипед, сідає на нього та уїжджає.

Вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у кримінальному провадженні, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, спростовуються доводи сторони захисту про відсутність умислу у ОСОБА_8 на крадіжку велосипеда.

Окрім того, колегія суддів враховує, що у цей же день ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном, продавши велосипед. При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 заперечував факт продажу, водночас не зміг пояснити, яким чином велосипед опинився у ОСОБА_11 , у якого у подальшому велосипед і був вилучений.

Згідно з положеннями ст.ст. 337,338 ЦК України у взаємозв`язку, якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування. Особа, яка знайшла загублену річ, має право зберігати її у себе або здати на зберігання Національній поліції, або органові місцевого самоврядування, або передати знахідку особі, яку вони вказали. Особа, яка знайшла загублену річ, відповідає за її втрату, знищення або пошкодження в межах її вартості лише в разі свого умислу або грубої необережності.

Окрім того, особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, якщо:

1) не буде встановлено власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення загубленої речі;

2) власник або інша особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, не заявить про своє право на річ особі, яка її знайшла, Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Отже особа, яка знайшла загублену або залишену власником річ, зобов`язана у найкоротший розумний термін повідомити власника чи заявити про знахідку Національній поліції або органу місцевого самоврядування.

Проте, з наявних доказів встановлено, що ОСОБА_8 , який вказував про знахідку велосипеда, не вчинив жодних дій для встановлення власника, а також не повідомив поліцію або орган місцевого самоврядування про вказаний велосипед, а тому колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 велосипед не викрадався, а був знайдений, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а відтак є безпідставними та спростовуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених судом доказів.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених судом обставин, доведена в повному обсязі.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку, а тому подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4