Справа № 331/3528/24
Провадження № 1-кс/331/223/2026
УХВАЛА

іменем України

05.02.2026

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000109 від 01.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.260, ч.2 ст.111 КК України КК України, -

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що у невстановлений час, але не пізніше 24.03.2022, громадяни України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також інші невстановлені на даний час особи, діючи умисно, ініціативно надали згоду на співробітництво з військовослужбовцям ЗС РФ та представникам інших воєнізованих формувань РФ у проведенні підривної діяльності проти України, у тому числі шляхом участі у бойових діях проти ЗС України на окупованих територіях.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний громадянин України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженець м. Запоріжжя Запорізької області, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 . Так встановлено, що ОСОБА_14 , не пізніше травня 2024 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння, здійснив перехід на бік ворога та добровільно вступив до лав збройних сил російської федерації.

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу 6 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Запорізькій області встановлено, що громадянин України ОСОБА_13 підтримує сталі зв`язки із своїми батьком: ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_11 , який може бути обізнаним про вчинення кримінального правопорушення останнього, робоче місце ОСОБА_14 знаходиться у приміщенні ординаторського блоку дистанційно-променевої терапії КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 177а.

30.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук робочого місця, яке знаходиться в кабінеті з табличкою «Блок дистанційно-променевої терапії», що розташований на 1 поверсі КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 177а, під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон чорного кольору, марки «HUAWEI» P40 Lite,

модель: JNY-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ,

S/N: НОМЕР_3 , з встановленою сім картою, яка має мобільний номер телефону: НОМЕР_4 , з видимими слідами використання.

Постановою слідчого від 30.01.2026 вказані предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час, враховуючи що на вказаних предметах можуть міститись електронні докази, виявлення та фіксація яких передбачає застосування спеціальних знань, в органу досудового розслідування є необхідність провести судову комп`ютерну технічну експертизу.

Зазначені вище речі мають вагоме значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та відповідно до критеріїв ст. 84 та ст. 100 КПК України можуть бути використані як доказ протиправної діяльності.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Адвокат ОСОБА_15 до судового засідання не з`явилася, долучила до матеріалів справи заперечення проти задоволення клопотання, прохала суд відмовити у задоволенні клопотання та розгляд справи проводити й їх відсутність.

В запереченнях адвоката вказано, що ОСОБА_14 та ОСОБА_16 є літніми людьми, мають низьку хронічних хвороб. Вони ніколи не притягувалися до будь-якої юридичної відповідальності. В їх діях, не вбачається складу будь-яких кримінальних правопорушень. Кримінальне провадження, в рамках якого розглядається це клопотання зареєстровано в ЄРДР ще в 2022 році. З цього часу і до теперішнього, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не перебувають в статусі підозрюваних або обвинувачених і такої реальної перспективи не має. Вони не повинні відповідати за дії або бездіяльність свого повнолітнього сина ОСОБА_13 , який поїхав з України у 2018 році, а з 2020 року став громадянином російської федерації. Сам факт спілкування з ним не несе кримінальної відповідальності. На підставі зазначеного, вважає клопотання слідчого про накладення арешту на майно невмотивованим, доводи, викладені в ньому стосовно необхідності в накладенні арешту на майно її довірителя є надуманими, які основані на припущеннях. Вважає, що арешт майна порушить його права як власника.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Як вбачається з наданого суду витягу №0000109 від 01.04.2022 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ч.2 ст.28 ч.1 ст.260, ч.2 ст.111 КК України.

30.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук робочого місця, яке знаходиться в кабінеті з табличкою «Блок дистанційно-променевої терапії», що розташований на 1 поверсі КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 177а, під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон чорного кольору, марки «HUAWEI» P40 Lite,

модель: JNY-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ,

S/N: НОМЕР_3 , з встановленою сім картою, яка має мобільний номер телефону: НОМЕР_4 , з видимими слідами використання.

Постановою слідчого від 30.01.2026 вказані предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У клопотанні слідчий вказав, що на даний час, враховуючи що на вказаних предметах можуть міститись електронні докази, виявлення та фіксація яких передбачає застосування спеціальних знань, в органу досудового розслідування є необхідність провести судову комп`ютерну технічну експертизу.

Щодо заперечень адвоката ОСОБА_17 , суддя звертає увагу на наступне.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Метою накладення арешту слідчий вважає забезпечення збереження речових доказів.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000109 від 01.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.260, ч.2 ст.111 КК України КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час обшуку робочого місця, яке знаходиться в кабінеті з табличкою «Блок дистанційно-променевої терапії», що розташований на 1 поверсі КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 177а, під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон чорного кольору, марки «HUAWEI» P40 Lite,

модель: JNY-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ,

S/N: НОМЕР_3 , з встановленою сім картою, яка має мобільний номер телефону: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1