Провадження № 1-кп/344/1206/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, приватного підприємця в Італійській Республіці, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив відчуження майна, на яке накладено арешт, вчинене особою, якій це майно було ввірене.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 21.10.2020 року під час проведення огляду місця події у межах кримінального провадження № 0000567 від 22.10.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку з наявністю ознак втручання у номер кузова, було вилучено автомобіль марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер (транзитний) НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Після чого, 09.12.2020 року, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/14276/20, з метою забезпечення збереження майна, яке визнано речовим доказом, на вказаний автомобіль та ключі до нього було накладено арешт із забороною розпорядження до його скасування у встановленому КПК порядку.

У подальшому, 23.01.2021 року дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, на виконання ухвали слідчого судді від 09.12.2020 у справі № 344/14276/20, винесено постанову про передачу ОСОБА_4 на зберігання речового доказу - автомобіля марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер (транзитний) НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 та передано вказаний автомобіль із попередженням ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, під час чого, останньому роз`яснено відповідні заборони щодо майна, на яке накладено арешт, визначені ухвалою слідчого судді та відповідальність за вчинення незаконних дій із таким майном, про що ОСОБА_4 власноручно засвідчив своїм підписом у постанові про передачу речового доказу, а також, надав розписку, у якій він власноруч зазначив про ознайомлення із вказаними заборонами, передбаченими ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні № 0000567 від 22.10.2020 року.

Арешт із забороною розпорядження на автомобіль марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер (транзитний) НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді від 09.12.2020 у справі № 344/14276/20 ОСОБА_4 у встановленому КПК порядку не скасовувався.

У подальшому, всупереч забороні, накладеній ухвалою слідчого судді щодо розпорядження автомобілем марки «Toyota C-HR», який був визнаний речовим доказом, на початку 2022 року (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_4 , маючи корисливий умисел, спрямований на відчуження майна, на яке накладено арешт, а саме автомобіля марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер (транзитний) НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 , який йому було ввірено, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо його зберігання до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, так як був письмово попереджений про кримінальну відповідальність за пошкодження, розтрату, відчуження, приховування, підміну, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання та умисно порушуючи встановлену ухвалою слідчого судді заборону щодо розпорядження зазначеним транспортним засобом, із залученням осіб, не обізнаних у протиправних цілях останнього, з корисливих мотивів відчужив ввірений йому автомобіль марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер (транзитний) НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_3 , на який накладено арешт із забороною розпорядження 09.12.2020 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/14276/20.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно та суду пояснив, що шість років тому шукав в Італії автомобіль для своєї дружини, оскільки, вони хотіли переїхати жити в Україну. На сайті він знайшов автомобіль марки «Toyota C-HR» з італійським номером, зустрівся із власником та придбав у нього авто. Після чого зв`язався із брокером ОСОБА_5 , яка мала допомогти розмитнити транспортний засіб, надіслав їй всі необхідні документи. Вона вирахувала мито в розмірі близько десяти тисяч євро. Зняли з обліку та оформили договір купівлі-продажу. Пізніше він привіз даний автомобіль в Україну, на митниці Чоп перевіряли машину, заплатив мито через банк. Працівники митниці при в`їзді оглядали машину, ніхто жодних зауважень не висловлював. Через декілька днів забрав розмитнену машину та поїхав в МРЕО. У МРЕО під огляду автомобіля експерти виявили, що з нею щось не так. Тоді приїхала поліція, яка пояснила, що транспортний засіб слід перевірити. Машину відвезли в ОСОБА_6 на парковку. ОСОБА_7 два-три місяці відбувся суд, тоді машину йому повернули для зберігання, може він був не уважний, але йому сказали, що нею не можна користуватися. Авто стояло в його гаражі. Потім почалася війна, він з дружиною та дітьми вирішили їхати в Італію. Думав, що війська окупантів дійдуть до м. Івано-Франківська та заберуть автомобіль, будуть нею користуватися, можливо вб`ють когось, тоді йому прийдеться відповідати. Тоді прийняв рішення відвезти авто на шрот. Пояснив, що розуміє, що вчинив не правильно. Вже пізніше прийшла поліція та запитала де автомобіль, тоді він пояснив їм що сталося. Відвіз автомобіль на авто розбір десь в лютому-березні 2022 року.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та слід кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 388 КК України, як відчуженні майна, на яке накладено арешт, вчиненому особою, якій це майно було ввірене.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід враховувати: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, він з середньою освітою, приватний підприємець в Італійській Республіці, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей; раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Санкція ч. 1 ст. 388 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, враховуючи наведене, думку прокурора яка просила врахувати особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання згідно з ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, визнати його винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, процесуальні витрати покласти на обвинуваченого; думку обвинуваченого, який визнав себе винним, не заперечив щодо призначення покарання у виді штрафу, щиро кається у вчиненому; суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, і таке покарання буде достатніми, справедливими та необхідними для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так й іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 10 177 (десять тисяч сто сімдесят сім) гривень 92 копійки процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуюча суддя ОСОБА_8