СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1649/25
ун. № 759/8934/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 12.11.2022 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

На розгляді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, усвідомлюючи міру покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, а також ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримала захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання, зауважив на тому, що кримінальне провадження щодо його підзахисного є сфабрикованим, відсутні будь -які докази причетності ОСОБА_3 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, клопотання прокурора ґрунтується на припущеннях, анкетні дані обвинуваченого навмисно спотворені, натомість його підзахисний є діючим військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, справно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Зауважив, що прокурором не доведені ризики, заявлені у клопотанні. Захисник ОСОБА_5 просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подане клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою суду від 04.08.2025 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, згідно якого обвинуваченому заборонено без дозволу суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, та покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну засобів зв`язку; утримуватися від спілкування з особами, які мають/ мали статус обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 18.09.2025 вказаний запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 ,продовжено до 17.11.2025 року.

Враховуючи стадію судового провадження , завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу, не вбачається можливим.

Частинами 1,2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Суд, надаючи оцінку доводам прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зазначає наступне.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При вирішенні клопотання прокурора, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна), а також відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину,раніше не судимий, має постійне місце проживання, являється військовослужбовцем ЗСУ, а також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, суд виснує, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, може переховуватись від суду. Водночас наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків зменшує вірогідність вказаного ризику, але не настільки, щоб виключити вказаний ризик або звести його до малоймовірності.

Враховуючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які наразі не допитані судом, з метою примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються, прокурором належним чином не вмотивоване, та вказаний ризик не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд домашнього арешту у певний час доби, не зменшилися та продовжують існувати. Зважаючи на стадію судового провадження, обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Твердження сторони захисту, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а доводи викладені у ньому не підтверджені відповідними доказами, суд відхиляє з мотивів наведених вище.

Також суд наголошує на тому, що питання щодо винуватості чи не винуватості в скоєні кримінальних правопорушень, належності та допустимості доказів вирішуються під час розгляду справи по суті, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, строком на 60 днів, тобто до 11 січня 2025 року, заборонивши йому без дозволу суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну засобів зв`язку; утримуватися від спілкування з особами, які мають/ мали статус обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14.11.2025.

Суддя ОСОБА_1