Номер провадження: 11-сс/813/196/26
Справа № 515/1769/20 1-кс/515/2237/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідства та прокуратури щодо закриття провадження по кримінальній справі № 515/1769/20,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідства та прокуратури щодо закриття провадження по кримінальній справі № 515/1769/20 повернуто.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, внаслідок чого потребує скасування.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що отримав оскаржувану ухвалу 02.12.2025 року, однак через ведення воєнного стану в країні, частими тривогами і вимкненнями світла не мав можливості подати апеляційну скаргу у визначений законодавством строк, звернувся до Одеського апеляційного суду лише 16 грудня 2025 року. На думку апелянта, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Позиції учасників судового розгляду.

Скаржник підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі (а.с. 53-54 т.2).

Дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвала про арешт майна, відповідно до п. 9 ч.1 статті 309 КПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Однак поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним. Зокрема, з системного аналізу ст. ст. 117, 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 400 КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне її звернення до суду у встановлений КПК строк. Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

Тож можливість поновити строк на апеляційне оскарження кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим чи обставини, унаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення в суд.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_6 повернуто особі, яка її подала (а.с.236-237 т. 1). Супровідним листом за №515/1769/20/4123/2025 від 21 листопада 2025 року оскаржувану ухвалу надіслано засобами поштового зв`язку ОСОБА_6 , яку останній отримав 02 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 241 т.1) та не оспорюється самим заявником у апеляційній скарзі. Таким чином, строк для апеляційного оскарження, скаржнику, почав обчислюватись з дня отримання оскаржуваної ухвали, відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 395 КПК України, та становив до 08 грудня 2025 року включно.

Разом з тим, апеляційну скаргу ж було подано до апеляційного суду засобами поштового зв`язку лише 16 грудня 2025 року, що за наведених обставин, свідчить про те її подання поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Натомість, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, наведеними на обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, щодо наявності поважних причин, у зв`язку з якими апеляційну скаргу подано з пропуском строку.

Так, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справі «Bellet v. France»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 5 грудня 2018 року (справа № 11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Таким чином, відмова у поновленні строку на звернення із апеляційною скаргою в умовах, коли апелянт надав докази своєї об`єктивної неможливості вчасно подати її, буде проявом процесуального формалізму, що несумісний як із завданнями кримінального провадження (ст. 2 КПК України), так і з міжнародними стандартами справедливого суду.

За цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідства та прокуратури щодо закриття провадження по кримінальній справі № 515/1769/20.

В зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження, а також, враховуючи можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне призначити апеляційну скаргу ОСОБА_8 до розгляду.

Керуючись статями 113, 116, 117, 370-372, 376, 395, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідства та прокуратури щодо закриття провадження по кримінальній справі № 515/1769/20 задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження та призначити розгляд скарги на 21 січня 2026 року об 11 годині 30 хвилин в залі судових засідань № 10.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_9 ОСОБА_3 ОСОБА_4