Справа № 450/4538/25 Провадження № 1-кп/450/584/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 від 20.07.2025 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 , ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2025 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 від 20.07.2025 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 , ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою суду від 03.10.2025 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні в процесі обговорення питання підсудності даного обвинувального акту встановлено наступне.

З обвинувального акту встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 382 КК України. Так, згідно формулювання обвинувачення зазначеного у обвинувальному акті, 20.07.2025, приблизно о 12:20 год., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку вул. Городоцька міста Львова, Львівської області, в межах населеного пункту смт. Рудно Львівського району, Львівської області, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п. 2.1 а, г), 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1 ПДР, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем без наявності посвідчення на право керування транспортним засобом та страхового полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку 1.1 Розділу 34 ПДР України та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення із автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху потерпіла ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла, а потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/6873/23 (провадження №3/464/2694/23 від 27.12.2023), що набрала законної сили 07.01.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 5 років, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/2049/24 (провадження №3/450/1438/24 від 06.06.2024), що набрала законної сили 17.06.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 7 років та постанову Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/3391/24 (провадження №3/464/1480/24 від 15.07.2024), що набрала законної сили 25.07.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.3 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 10 років. Так, будучи належним чином повідомленим про вказані судові рішення, які йому було скеровано рекомендованим поштовим відправленням, ОСОБА_4 20.07.2025, приблизно о 12:00 год., сів за кермо автомобіля марки «BMW 320І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку вул. Городоцька міста Львова, Львівської області, в межах населеного пункту смт. Рудно Львівського району Львівської області, приблизно о 12:20 год. допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку вул. Городоцька міста Львова, Львівської області, в межах населеного пункту смт. Рудно Львівського району, Львівської області, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями.

Відповідно до загальних правил підсудності, з врахуванням обставин, які враховуються при вирішенні питання підсудності обвинувального акту, зокрема місця вчинення злочину, даний обвинувальний акт підсудний Залізничному районному суду м. Львова.

З цього приводу прокурор вказав, що у цій ситуації доцільно скерувати обвинувальний акт до апеляційного суду задля визначення належного суду.

Проти наведеної пропозиції прокурора учасники процесу, кожен окремо, заперечень не висловили, поклалися на розсуд суду

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Оцінюючи доводи учасників процесу щодо підсудності обвинувального акту, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Значення меж судового розгляду кримінального судочинства допомагають провести гласний, відкритий змагального характеру судовий розгляд стосовно обвинуваченого, який має право на захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення скоєно на території Залізничного району м. Львова, тобто на території, яка належить до відповідної юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Тобто, під час підготовчого судового засідання встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому вчинено на території, яка не належить до юрисдикції Пустомитівського районного суду Львівської області.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 34 КПК визначено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на «законного суддю», тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Водночас, згідно положень ст.ст.409, 412 КПК України, порушення правила підсудності є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що є підставою для скасування вироку.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказує, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також наведені вище встановлені обставини, суд виходить з того, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції, у законному складі суду станом на момент вчинення певних процесуальних дій(процедур).

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для скерування справи до Львівського апеляційного суду для вирішення питання про передачу обвинувального акту на розгляд іншого належного суду з дотриманням правил підсудності, в порядку встановленому ч. 2 ст. 34 КПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 34 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 від 20.07.2025 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 , ч. 1 ст. 382 КК України, - направити до Львівського апеляційного суду для вирішення питання про передачу обвинувального акту на розгляд іншого належного суду з дотриманням правил підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1