Провадження № 1-кп/714/44/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2026 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисниківОСОБА_4
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000418 від 29 травня 2025 року відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка Уманського району Черкаської області, громадянин України, який знаходиться у цивільному шлюбі, солдат В/Ч НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 будучі обізнаним з тимчасовими обмеженнями щодо виїзду за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років з України через воєнний стан встановлений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та затвердженим Законом України № 2102-IX, переслідуючи мету незаконного виїзду за межі України, а також незаконно переправити ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, о другій половині травня 2025 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, зателефонував інспектору прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , який є службовою особою та в силу своїх посадових обов`язків виконував обов`язки по охороні кордону на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону та добре орієнтується на місцевості в прикордонній зоні Чернівецького району Чернівецької області, на лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунія, якому повідомив про свій та ОСОБА_7 наміри незаконно перетнути державний кордон України, у чому просив посприяти, при цьому висловив ОСОБА_8 пропозицію щодо надання йому неправомірної вигоди за вчинення таких дій.

Отримавши згоду ОСОБА_8 на таке сприяння, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , 05 червня 2025 року, прибули до м. Чернівці та заселилися до готелю «Форсаж 2005», що в м. Чернівці, провулок Складський, 5.

ОСОБА_6 , діючи на підтвердження своїх дійсних намірів щодо незаконного перетину державного кордону України та на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, в той же день, близько 12 год. 00 хв. зустрівся із ОСОБА_8 на території вищевказаного готелю, якому підтвердив про його та знайомого ОСОБА_7 наміри незаконно перетнути державний кордон України, за відповідного сприяння ОСОБА_8 .

Цього ж дня, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_6 , знаходячись разом з ОСОБА_7 в автомобілі марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_8 , рухаючись за маршрутом з м. Чернівці в напрямку м. Герца в напрямку державного кордону, за для доведення свого злочинного умислу, надав останньому за вчинення в його інтересах та інтересах ОСОБА_7 дій пов`язаних із безперешкодним перетином державного кордону України 4000 доларів США, з яких 2000 доларів США за себе та 2000 доларів США за ОСОБА_7 , що відповідно до курсу Національного банку України на вказаний день становить 165 920 гривень,

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і суду показав, що з огляду на те, що до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну працював у Польщі де познайомився з ОСОБА_9 . Приблизно у травні 2025 року останній йому подзвонив та спитався якщо він не бажає повернутися назад до Польщі на роботу, на що він повідомив, що наразі працевлаштований та й коштів не має. Водночас він поцікавився в ОСОБА_9 у який саме спосіб можливо виїхати через заборону для чоловіків для виїзду за кордоном. У відповідь ОСОБА_9 повідомив про ОСОБА_8 , як особу, яка працює прикордонником та може безперешкодно посприяти у вирішенні даного питання. За наслідками їх переписки, ОСОБА_9 повідомив йому, що в разі якщо надумає виїхати, також поросив узяти із собою його брата - ОСОБА_7 . Приблизно у кінці травня 2025 року подзвонив ОСОБА_8 , якому повідомив щодо намірів перетнути державний кордон, на що останній повідомив про сприяння у цьому в разі прибуття до м. Чернівці. Через деякий час, після чергової переписки із ОСОБА_9 , через водія автобуса у м. Черкаси отримав 4000 доларів США, тобто по 2000 доларів США та себе й ОСОБА_7 , після чого подзвонив ОСОБА_7 , з яким домолися про зустріч, а згодом зустрілися на автовокзалі у м. Черкаси. Він придбав квітки та 05 червня 2025 року приїхали до м. Чернівці. По прибуття, поселилися до готелю Форсаж, після чого подзвонив ОСОБА_8 , який незадовго прихав на місце, якому підтвердив про його та знайомого ОСОБА_7 наміри незаконно перетнути державний кордон України.

В то же день, після обіду він знову зв`язався по телефону із ОСОБА_8 , який згодом приїхав на автомобілі марки «Ауді А6», після чого він та ОСОБА_7 сіли до нього до автомобіля та вони вирушили в напрямку м. Герца. Проїхавши приблизно 30 хв. він надав ОСОБА_8 обумовлену суму грошей у розмірі 4000 доларів США за сприяння у перетині кордону. Через деякий час, їх було затримано працівниками поліції. У вчиненому розкаюється.

У зв`язку із визнанням обвинуваченим ОСОБА_6 обставин вчинення кримінального правопорушення, суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати інші докази, оскільки ніхто з учасників процесу їх не оспорював.

Аналіз та оцінка вищенаведених доказів у їх сукупності, які повно і всебічно досліджені в судовому засіданні, дає можливість суду дійти висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 369, ч.1 ст. 332 КК України, так як обвинувачений запропонував, а згодом надав неправомірну вигоду службовій особі за вчинення службовою особою в його інтересах обвинуваченого дій з використанням службового становища а також, організував незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі статтями 50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом враховано те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття у вчиненому та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

З-поміж обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в силу ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , відомостей щодо відсутності судимостей, обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого щодо його щирого каяття та сприяння органу досудового слідства у розкритті кримінального правопорушення, з огляду на характер і ступень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, пов`язаний із сприянням у незаконному переправленні особи через державний кордон України, що має вкрай негативні наслідки для обороноздатності держави в умовах воєнного стану, ставлення обвинуваченого до скоєного, та виходячи з положень ч. 2 ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без відбування покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі на певний строк ближче до найнижчої межі. Цей вид покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім не тільки для виправлення обвинуваченого, але і для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України слід конфіскувати у власність держав грошові кошти в сумі 4000 доларів США що передавались ОСОБА_6 в якості неправомірної вигоди.

Зважаючи на те, що стаття 369 КК України входить до переліку статей до яких, відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України застосовуються спеціальна конфіскація, то у такому випадку виключається альтернативна можливість вирішення питання щодо долі речових доказів в частині грошових коштів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанов від 27 вересня 2021 року (справа № 466/5842/20; провадження № 51-29550км21).

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) років ;

- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання та звернення вироку до виконання.

В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 05 по 09 червня 2025 року.

До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_6 залишити міру запобіжного заходу у вигляді застави, яка обрана ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2025 року.

Після вступу вироку в законну силу, повернути ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. внесені в якості застави за ОСОБА_6 на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Чернівецькій області згідно квитанції АТ «ПУМБ» від 06.06.2025 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2025 року по кримінальному провадженню №0000418 на грошові кошти в сумі 4000 доларів США що передавались ОСОБА_6 в якості неправомірної вигоди, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, грошові кошти в сумі 4000 доларів США, які зберігаються у філії Укрексімбанку у м. Чернівці - конфіскувати в дохід держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2025 року по кримінальному провадженню №0000418 на мобільний телефон марки «iPhone 13» який був вилучений у ОСОБА_6 05 червня 2025 року та переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (сейф пакет 1024862) та повернути його законному володільцю.

Скасувати арешт накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2025 року по кримінальному провадженню №0000418 на :

земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0733 площею 3.6961 га, що на прав власності належить ОСОБА_6 ;

автомобіль марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належний на праві власності ОСОБА_6 ;

Речовий доказ :

мобільний телефон марки «Редмі Нот 11 Про», з номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , повернути ОСОБА_7 як законному волдільцю.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя :