У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів реагування в порядку ст. 206 КПК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчому судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу 08.12. 2025 року передано заяву ОСОБА_2 з якої вбачається ,що їй стало відоме, що ОСОБА_3 був викрадений ,примусово вивезений представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .04.12.2025 року у АДРЕСА_1 ,за магазином АТБ орієнтовно о 20:30 -20:50 чоловіка ОСОБА_4 зупинили невідомі особи у піксельній формы, документів не надали та не представились. Почали застосовувати проти нього фізичну силу, повалили на землю, тримали та наносили тілесні ушкодження. Після вимоги чоловіка ОСОБА_4 відпустити, його примусово, проти його волі було поміщено у автомобіль світлого кольору, реєстраційний номер не відомий ,та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .Після цього місце перебування Людини невідоме ,зв`язок відсутній. На прохання надати їй інформацію про стан здоров`я і місце знаходження людини відмовились. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в алкогольному сп`янінні. Вважає ,що порушена ст. 29 Конституції України .Кожен слідчий суддя має постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади або службову особу забезпечити додержання прав Людини, якщо судді стало відомо ,що ОСОБА_5 позбавлена свободи без законного рішення або неуповноваженої на те особи. Якщо під час розгляду заявлено про насильство, тиск чи інше порушення прав-суд забезпечує судово медичне обстеження, фіксацію фактів і передачу даних до органу розслідування. Просила провести перевірку працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 за перевищення службових повноважень і порушення прав людини. Звільнити причетних до викрадення людини ,незаконного утримування людини працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонити працювати в цій сфері

1

діяльності. Надіслати ухвалу на адресу та електронну пошту заявника.

Дослідивши заяву, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження, виходячи з такого.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно дост.3Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно ст.4Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для

2

тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як убачається із змісту заяви, заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням, у порядку ст. 206 КПК України, в якому просить вжити заходів з відновлення порушених прав чоловіка ОСОБА_4 , який незаконно позбавлений свободи, до якого застосовано фізичну силу, спричинені тілесні ушкодження та який силоміць утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просила провести перевірку працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 за перевищення службових повноважень і порушення прав людини. Звільнити причетних до вираження людини, незаконного затримання людини працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ,заборонити працювати в цій сфері діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України ,ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

3

Із заяви не вбачається, що правовідносини виникли на підставі норм КПК України, тобто не встановлено, що чоловіка ОСОБА_4 затримали уповноважені на те органи в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним законодавством України. Заявником не приєднано до заяви жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_4 незаконно затримано працівниками РТЦК та СП.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022у зв`язку з військовою агресією росії проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Дніпропетровської області.

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за

4

сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлено ст.. 303 КПК України.

Закріплений у ст. 206 КПК України правовий механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи. Разом із тим, вказаний порядок не охоплює правовідносин, які виходять за межі кримінального провадження та діяльності правоохоронних органів, тобто не мають кримінально-процесуальних ознак.

Відтак вважаю помилковим посилання заявника на те, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді право зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу негайно доставити певну особу до слідчого судді для з`ясування підстав перебування її у певному місці та/або прийняти рішення про її звільнення.

Виходячи з обставин заяви та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить до висновку, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державнебюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Із заяви вбачається, що заявник фактично оскаржує дії працівників ТЦК та СП, який не є правоохоронним органом і не здійснює кримінальне провадження. Дії та бездіяльність останніх можуть бути предметом адміністративного оскарження, а за наявності у них складу кримінального правопорушення предметом досудового розслідування, втім не можуть бути перевірені в порядку ст. 206 КПК України.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право

5

доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону. Якщо особу затримано або її позбавлено волі сторонніми особами, без відповідних правових підстав, то має місце вчинення кримінального правопорушення, тому зацікавлені особи мають право подати скаргу чи заяву до відповідних правоохоронних органів.

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України, та на дії осіб, які не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,8,9,206,304,309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження за заявою з ОСОБА_2 про вжиття заходів реагування в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий Суддя ОСОБА_1

6