Справа № 487/7526/25
Провадження № 1-кс/487/4485/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000281 від 04.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на тимчасово вилучену в ході огляду місця події 04.10.2025 медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану 27.09.2024, 2 Серія МДТ № 223324, ТОВ «Медоглядів України», , яку вилучено та поміщено до сейф пакету № PSP 1082318, з метою забезпечення її істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, в якості речового доказу.

Клопотання обґрунтоване тим, що сектором дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000281 від 04.10.2025 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від ТСЦ № 4841 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, у повній мірі усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, для складання іспиту з отримання водійського посвідчення свідомо використала завідомо підробний документ медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, 2 Серії МДТ № 223324, видану 27.09.2024.

04.10.2025 проведено огляд місця події за адресою: м. Миколаїв, пр. Транспортний, 1а/1 (ТСЦ 4841), в ході якого виявлено та вилучено медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана 27.09.2024, 2 Серія МДТ № 223324 ТОВ «Медоглядів України», , яку вилучено та поміщено до сейф-пакету № PSP 1082318.

У клопотанні прокурор посилається на те, що медична довідка має ознаки підробки та визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому суттєве значення для розслідування кримінального провадження і може бути використана як доказ. Незастосування арешту майна шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження призведе до фактичного повного знищення слідів кримінального провадження, а отже до неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу (ч. 3 ст. 208 КПК України).

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зі змісту зазначеної норми закону слідує, що до тимчасово вилученого майна належать вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Згідно з положеннями ст. 133 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст.1 70 КПК УКраїни).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000281 від 04.10.2025 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від ТСЦ № 4841 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, у повній мірі усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, для складання іспиту з отримання водійського посвідчення свідомо використала завідомо підробний документ медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, 2 Серії МДТ № 223324, видану 27.09.2024.

З протоколу огляду місця події від 04.10.2025 слідує, що старшим слідчим Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 за адресою: м. Миколаїв, пр. Транспортний, 1а/1 (ТСЦ 4841) виявлено та вилучено медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану 27.09.2024, 2 Серія МДТ № 223324 ТОВ «Медоглядів України», , яку поміщено до сейф пакету № PSP 1082318.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка працює на посаді адміністратора ТСЦ 4841 за адресою: пров. Транспортний, 1а/1 в м. Миколаєві, та пояснила, що 04.10.2025 до Сервісного центру звернулася ОСОБА_4 для реєстрації проходження практичного іспиту з керування транспортним засобом, необхідного для отримання посвідчення водія. ОСОБА_4 було надано паспорт та медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.09.2024, 2 Серія МДТ № 223324 ТОВ «Медоглядів України», .

Під час перевірки вказаної довідки вона виявила ознаки підробки. Крім того, на адресу ТСЦ 4841 надійшов лист від ВП № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП в Львівській області, де вказано, що ТОВ «Медоглядів України», , не здійснює жодної діяльності, оскільки її директор, кінцевий бенефіціарний власник та засновник ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, будь-яка звітність про діяльність вказаного медичного центру з грудня 2019 року до контролюючих органів не подавалася.

Постановою дізнавача СД Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 06.10.2025 медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану 27.09.2024 серія МДТ № 223324 ТОВ «Медоглядів України», , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та долучено до останнього.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у ст. ст. 98, 167 КПК України.

Так, наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучена медична довідка є предметом кримінального правопорушення та зберегла на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підлягає подальшому експертному дослідженню.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, видану 27.09.2024 ТОВ «Медоглядів України», , 2 серія МДТ № 223324, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була вилучена 04.10.2025 в ході огляд місця події, заборонивши розпорядження та користування нею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1