Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1570/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/523/25
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000271 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, працюючого водієм, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити. Вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив обставини події, а саме місце зіткнення автомобілів, яке згідно протоколу огляду місця ДТП від 07.05.2016 року відбулося на нерегульованому, нерівнозначному перехресті, а не на автодорозі, як зазначено у вироку, та помилково послався на порушення ОСОБА_9 п.10.4 ПДР. Вказує, що суд не надав належної оцінки поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 , а також письмовим доказам по справі, зокрема: протоколу огляду місця ДТП від 07.05.2016 року, висновкам експертів №000420/01 від 05.07.2021 року, №3/695 від 11.08.2016 року, №3224-Е від 10.10.2024 року та протоколу додаткового огляду місця події від 08.01.2024 року. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає, що сторона обвинувачення не надала суду будь-яких допустимих доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Посилається на те, що суд першої інстанції не обґрунтував належним чином у вироку, чому взяв до уваги висновки експертів №1501/17-25/15726/18-52 від 27.07.2018, №3/89/58/19-25 від 24.06.2019, №3/1097/2182/1925 від 28.12.2019, №3224-Е від 10.10.2024 та відкинув висновок експерта №000420/01 від 05.07.2021 року, отриманий на замовлення сторони захисту. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи обвинуваченого щодо листа ГСУ МВС №10860/21/3/25-2017 (24/Р-1990). Вважає, що суд помилково послався на витяг з ЄРДР, як на доказ вини ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій ОСОБА_9 та доведеності його вини, просить вирок суду скасувати в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та віднесення на рахунок держави судових витрат на залучення експертів. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Стягнути з ОСОБА_9 судові витрати на залучення експертів в сумі 86 977,20 гривень В решті вирок суду залишити без змін. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у вказаній частині у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував приписи ст.49 КК України та звільнив ОСОБА_9 , від кримінальної відповідальності обвинувальним вироком, яким його визнано винним та призначено конкретне покарання, оскільки ОСОБА_9 заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, а тому таке звільнення свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.285 КПК України). Вказує, що внаслідок звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності обвинувальним вироком, суд в порушення вимог ст.124 КПК України, безпідставно відніс судові витрати на залучення експертів на рахунок держави.

Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судові витрати за проведення експертних досліджень експертами Житомирського НДЕКЦ МВС України, Житомирського відділення Київського НДІСЕ та Львівським НДІСЕ віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 07 травня 2016 року, близько 09 години 00 хвилин, в світлу пору доби, при необмеженій оглядовості, в задовільних дорожніх умовах, водій ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем марки Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався по автодорозі сполученням «Біла Криниця - Радомишль» зі сторони м. Радомишль в напрямку с. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області.

Рухаючись указаним транспортним засобом на 28 км указаної автодороги, що на перехресті з автодорогою, яка веде до с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1, 10.4 та 10.6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (в редакції, що діяла на момент скоєння ДТП), своїми діями створив небезпеку дорожнього руху, що загрожувала життю та здоров`ю громадян, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, тобто, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, перед виконанням маневру розвороту ліворуч не зайняв відповідного крайнього положення зліва на проїзній частині, а змістився праворуч по ходу напрямку свого руху при цьому виконуючи маневр розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній частині, не надав перевагу в русі попутному автомобілю марки Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким у попутному напрямку позаду нього керував водій ОСОБА_11 , в результаті чого ОСОБА_9 лівою боковою частиною свого автомобіля марки Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення з передньою частиною автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді ран повіки, колінного суглобу, закритого перелому правої променевої кістки, які по своїй категорії відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 10.1, 10.4 та 10.6 Правил Дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми необережними діями, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленою про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її присутності.

Під час апеляційного розгляду жодних клопотань про повторне дослідження доказів від прокурора чи сторони захисту не надходило та в апеляційній скарзі захисника не заявлялося, а колегія суддів не вбачала підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів.

Вказана позиція узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 березня 2021 року в справі № 154/2975/17, від 21 грудня 2022 року в справі № 759/5737/17, згідно якої сам по собі факт незгоди захисника з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

За відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.403 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційної скарги захисника, доводи захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 286 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі та пояснив, що 07.05.2016 року в денну пору доби їхав з м.Радомишль по автодорозі в напрямку с.Біла Криниця до хутора Чапаєв. На перехресті до с.Раковичі його очікували тітка та двоюрідна сестра, яких він мав забрати. По дорозі рухався зі швидкістю 35-40 км на годину, бо дорога сильно розбита. Перед перехрестям, де є вказівник на с.Раковичі скинув газ та йшов «накатом», пригальмував і увімкнув лівий поворот. Оскільки машина має продовгувату форму змістився трохи вправо, на сантиметрів 30-40, щоб вписатися і здійснити розворот. Машину позаду бачив, у неї були увімкнені фари, але вважав що вона далеко і він встигне швидко розвернутись, щоб той автомобіль проїхав по своїй полосі. Здійснюючи розворот ліворуч, з його автомобілем зіткнувся автомобіль Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого почав на перехресті обганяти автомобіль ОСОБА_9 , тому зіткнення відбулось вже на зустрічній смузі руху. Внаслідок зіткнення ОСОБА_9 вдарився головою об стійку та на короткий час втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості то присутні вже надавали допомогу. В подальшому приїхала поліція та карета «швидкої допомоги». Вказав, що в той день погода була суха, видимість добра. Автомобіль ОСОБА_11 бачив здалеку та вважає, що автомобіль Renault 19 рухався із швидкістю 80-90 км.год. Зіткнення відбулось на зустрічній полосі руху, ближче до лівого узбіччя дороги. Прийнявши вправо він все одно не звільнив свою полосу руху, а тому у ОСОБА_11 не було місця для об`їзду. Також він вважав, що на перехресті його ніхто не буде обганяти. Здійснити розворот із виїздом на дорогу, що іде вліво у нього не було можливості, оскільки габарити автомобіля цього не дозволяли, тому був змушений спочатку зміститись трохи вправо. Довжина автомобіля марки Fiat Nuovo Doublo становить близько 5 м. Коли змістився вправо, відстань від переднього лівого колеса до осьової полоси було приблизно 1,5 метра, а загальна ширина полоси руху близько 3 м. Вважає, що у даній ДТП винен водій автомобіля Renault 19, який здійснив обгін його автомобіля Fiat Nuovo Doublo на перехресті, де обгін заборонено.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 надав аналогічні пояснення.

Проте, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах свідка ОСОБА_11 (водія автомобіля марки Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 07.05.2016 року в денну пору доби, близько 9.07 год. їхав з м.Радомишль в с.Березці. Дорога була мокра, пройшов невеликий дощ, видимість була добра. Їхав за кермом власного автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 зі швидкістю близько 70 км/год. Перед самим зіткненням він пригальмував, але коли автомобіль Fiat Nuovo Doublo почав повертати вліво, а перед цим, увімкнувши лівий поворот змістився вправо, тим самим надавши дорогу позаду їдучому транспорту, щоб уникнути ДТП теж змістився вліво де і відбулось зіткнення. Дії водія ОСОБА_13 зрозумів так, що водій хоче розвернутись, для чого прийняв у право, тобто розворот буде здійснювати з правого положення. У такому випадку вважає, що водій Fiat Nuovo Doublo повинен був зупинитись, пропустити авто, які їдуть на зустріч, а також позаду, тобто його, після чого здійснити розворот. Місце ДТП це перехрестя головної і другорядної дороги, хоча ніяких знаків встановлено не було. І він і обвинувачений рухались по головній дорозі. Коли він побачив, що у Fiat Nuovo Doublo загорівся ліхтар стоп та увімкнувся лівий поворот то він зменшив швидкість приблизно до 50 км/год. В автомобілі було 3 пасажири. Він викликав поліцію та карету «швидкої допомоги»;

- показах потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які будучи допитаними в судовому засіданні суду першої інстанції, підтвердили покази водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо взаємного місце розташування транспортних засобів, маневрування та фактичних обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а саме :

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000271 від 07.05.2016, зі змісту якого слідує, що 07 травня 2016 року біля 09-ї години, ОСОБА_11 , керуючи автомобілем Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався на 28 км автошляху «Біла Криниця» - «Радомишль» поблизу м. Радомишль Житомирської області, де на повороті автошляху зіткнувся з автомобілем Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , що рухався в попутному напрямку і здійснював маневр розвороту, в результаті чого пасажир автомобіля Renault ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження (т.1 а.п. 135);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.05.2016 року, де місцем проведення являється автодорога Біла Криниця Радомишль, 27 км. + 450 м.) із схемою місця ДТП та фототаблицею до нього, в ході якого, в присутності понятих, оглянуто місце події та пошкоджені транспортні засоби. Зафіксована слідові інформація гальмівного шляху, концентрованого осипу скла та зрушення ґрунту, виміри проїжджої частини (т.1 а.п.139-148);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.п.152);

- висновком судово-медичної експертизи № 134 від 20 липня 2016, яким встановлено, що у ОСОБА_12 1964 року народження згідно записів медичної документації малися тілесні ушкодження у вигляді ран повіки, колінного суглобу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я. Закритого перелому правої променевої кістки, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягнуло тривалий розлад здоров`я. Дані ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів, не виключено в термін вказаний у фабулі даної постанови. Потерпіла відносно травмуючого об`єкту могла перебувати передньою частиною тіла. Дані ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої з положення стоячи на тверду поверхню. Даними про те, в якому стані /твереза, п`яна/ вона перебувала в момент отримання тілесних ушкоджень судово-медичний експерт не володіє (т.1 а.п.210-211);

- висновком експерта № 3/478 від 14.06.2016 технічного стану автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким встановлено, що на момент огляду, відповідно і на момент ДТП гальмівна система автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також рульове керування автомобіля, ходова частина та зовнішні світлові прилади вказаного автомобіля знаходились в технічно працездатному стані.

В процесі дослідження технічного стану гальмівної системи, рульового керування, ходової частини та зовнішніх світлових приладів автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_3 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.1 а.п.158-166);

- висновком експерта № 3/479 від 16 червня 2016 року технічного стану автомобіля Renault-19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким встановлено, що на момент ДТП робоча гальмівна система вказаного транспортного засобу, рульове керування, ходова частина та зовнішні світлові прилади знаходились в технічно працездатному стані.

При дослідженні технічного стану автомобіля Renault-19 реєстраційний НОМЕР_2 , а саме: зовнішнього світлового обладнання, робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б стати причиною ДТП (т.1 а.п.175-185)

- висновком експерта № 3/480 від 30 червня 2016 року у транспортно-трасологічній експертизі, яким встановлено, що первинний контакт досліджуваних автомобілів Renault-19 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 , відбувся між переднім бампером автомобіля Renault-19 реєстраційний номер НОМЕР_2 з лівою боковою частиною автомобіля Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 . В момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю автомобіля Renault-19 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 складав близько 54±5, при загальному русі транспортних засобів в перехресному напрямку. Місце зіткнення автомобіля Renault-19 реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 розташоване в районі концентрованого осипу скла та зрушення ґрунту, які зафіксовані (позиція №6) на схемі до протоколу ОМП від 07.05.2016 року (т.1 а.п.193-200);

- висновком експерта № 3/695 від 11 серпня 2016 року у судовій експертизі обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, яким встановлено, що в наведеній дорожній обстановці, водію ОСОБА_11 , необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 11.3; 11.10; 13.1; 14.2(6); 14.6(а) Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. В наведеній дорожній обстановці, водію ОСОБА_9 , необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 9.4: 10.1; 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. В умовах місця пригоди, при заданому комплексі вихідних даних, максимально допустима швидкість автомобілів в даній дорожній ситуації обумовлена вимогами п. 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України - неповинна перевищувати 90 км/год. При заданому комплексі вихідних даних та при заданій небезпеці для руху водію автомобіля «Renault - 19» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_17 , що настає в момент ввімкнення показників гальмування, в автомобілі «Fiat Nuovo Doblo» під керуванням ОСОБА_9 , за умови виконання водієм ОСОБА_11 , технічних вимог п.п. 13.1; 14.2(6) та 14.6(а), водій завжди буде мати змогу уникнути зіткнення (т.1 а.п. 216-222);

- висновком експерта № 3/1074 від 05 грудня 2016 року при проведенні фототехнічної експертизи, яким встановлено, що з моменту зміни напрямку руху автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» праворуч до початку руху ліворуч (виїзду на смугу руху автомобіля «Renault - 19» та повернення на свою попередню смугу руху) минуло близько 2,0 секунди. З моменту зміни напрямку руху автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» ліворуч до моменту зіткнення минуло близько 1,88 секунди (т.1 а.п..226-233);

- висновком експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи № 56/17-25 від 10 лютого 2017 року, яким встановлено, що в даній дорожній обстановці, згідно вихідних даних, зазначених в постанові та висновку судової фототехнічної експертизи №3/1074 від 05.12.2016, водій автомобіля «Renault - 19» ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Nuovo Doblo», шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Renault - 19» ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні №1, в діях водія ОСОБА_11 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Fiat Nuovo Doblo» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_9 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати, технічно не обґрунтовані дії водія ОСОБА_9 , які суперечили вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України (т.1 а.п. 238-241);

- висновком експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи № 146/17-25 від 16 травня 2017 року, яким встановлено, що відповісти на питання: чи встигав водій автомобіля «FIAT Nuovo Doblo» ОСОБА_9 , залишити небезпечний коридор руху автомобіля «RENAULT-19» при умові застосування своєчасного термінового гальмування його водієм ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для його руху, з технічної точки зору, не представляється за можливе, з причин зазначених в дослідницькій частині висновку (т.1 а.п.247-249);

- висновком експерта № 19/12-1/195/196-СЕ/17 від 23 жовтня 2017 року, яким встановлено, що відповідно до наданого на дослідження відеозапису «12280020 аvі» швидкість руху автомобіля «RENAULT-19», під керуванням водія ОСОБА_11 становила 73±6 км/год.

У даній дорожній обстановці швидкість руху автомобіля RENAULT виходячи з залишених ним слідів гальмування становить 32,6...43,0 км/год.

У даній дорожній обстановці зупиночний шлях автомобіля RENAULT, при швидкості його руху 70 км/год. становить 53,9:69,4 м, при 73 км/год. - 57,5:74,5 м, при 90 км/год. - 81,1:107,0 м.

У даній дорожній обстановці час зупинки автомобіля RENAULT при швидкості його руху 70 км/год. становить 4,4-6,1 с, при 73 км/год. - 4,6-6,3 с, при 90 км/год. - 5,4- 7,5 с.

У дані дорожній обстановці водій автомобіля RENAULT ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, п.п. 11.10 та 14.6 а) Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля FIAT Nuovo Doblo ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.4 та 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля FIAT Nuovo Doblo ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем RENAULT шляхом виконання вимог п.п. 10.4 та 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля RENAULT ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем FIAT Nuovo Doblo шляхом виконання вимог п. 14.6 а) Правил дорожнього руху України (обгін на перехресті заборонено).

У даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля FIAT Nuovo Doblo ОСОБА_9 убачаються невідповідності вимогам п.п. 10.4 та 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водії ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не перебували в аварійній обстановці. Питання щодо причинного зв`язку у діях водіїв автомобіля FIAT Nuovo Doblo ОСОБА_9 та автомобіля RENAULT ОСОБА_11 з виникненням події даної пригоди судовими експертами не вирішувалося з причин, які вказані в дослідницькій частині цього висновку (т.2 а.п.10-22);

- протоколом огляду від 12.09.2017 року, в якому зафіксовано, що в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 було переглянуто відеозапис з встановленого реєстратору відео в автомобілі марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 та в ході перегляду було зафіксовано обставини ДТП. В ході перегляду видно, що в момент запису 00:46 хв., автомобіль проїжджав місце де ліворуч від нього розташований кілометровий стовпчик на синьому фоні, цифровий запис не чіткий, а видно що в момент наближення автомобіля з відео реєстратором до автомобіля FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 з ним відбулось зіткнення у автомобіля FIAT Nuovo Doblo увімкнулись сигнали гальмування це зафіксовано на 01:02 хв. відеозапису при цьому чітко видно, що автомобіль FIAT Nuovo Doblo перебував передньою частиною на лінії перехрестя, а автомобіль з реєстратором перебував за декілька метрів до 6 (шостої) за номером лінії дорожньої розмітки відображений на асфальтовому покритті від дорожнього знаку 5.53 ПДР України після цього було здійснено виїзд до місця ДТП зафіксований в матеріалах вказаного кримінального провадження де встановлено, що на даний час в місці ДТП обстановка відповідає обстановці на момент ДТП, дорожній знак 5.53 ПДР знаходиться на місці, дорожня розмітка видна. Замірами встановлено, що відстань, на якій розташовується 6 смуга дорожньої розмітки від знаку 5.53 ПДР напрямок м. Радомишль складає (не вказано) м. Подальшим оглядом встановлено, що на лівому узбіччі по ходу руху в напрямку місця ДТП з м. Радомишль наявний кілометровий знак «28», замірами встановлено, що відстань від кілометрового знаку до знаку 5.53 ПДР становить (не вказано) м. (т.1 а.п.27);

- протоколом проведення слідчого експерименту, від 20.07.2016 року, за участю свідка ОСОБА_11 у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , схеми та фототаблиць до нього, в ході якого свідок зазначив, що того дня він по даному автошляху рухався на своєму автомобілі RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_2 , показавши своє місце розташування, а саме: на відстані 23 м. до знаку направлення населеного пункту «Раковичі» та показав місце розташування автомобіля FIAT Nuovo Doblo, який він побачив перед собою в момент коли вказаний автомобіль почав зупинятись, а саме: коли він побачив загоряння стопів, відстань між даними автомобілями 31 м. 04 см. Також вказав місце де автомобіль FIAT Nuovo Doblo зазначений на схемі під №2 та свій автомобіль під № 1. Далі останній показав де автомобіль під № 1 з`їхав з дороги, а саме: переднім лівим колесом 0,35 м. до дороги, заднім 0,4 м., його місця розташування на правій смузі руху в напрямку с. Б.Криниця а саме: до правого краю дороги від переднього колесу 0,55 м. від заднього 0,6 м., після чого він показав на схемі автомобіль під номером № 2 виїхав на його смугу переднім колесом до лівої лінії 1,4 м., заднім 3,55 м., його розташування до осьової т/з №1 переднім лівим 0,06 м., заднім 0,42 м., відстань між вказаними автомобілями 10,4 м.. Також він вказав місце зіткнення т/з а саме: до краю дороги зустрічної смуги руху на відстані 0,76 см., та від знаку «Раковичі» на відстані 38,8 м. (т.1 а.п.29-31);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2016 за участю свідка ОСОБА_9 у присутності понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , схеми та фототаблиць до нього, в ході якого ОСОБА_9 зазначив, що того дня він рухався на своєму автомобілі марки FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 на вищезазначеній ділянці дороги, після чого він вказав на місці своє розташування на вказаній дорозі, яке зображено на схемі до протоколу під №1, від осі правого переднього колеса до узбіччя а/д за 0,70 м., від правого заднього 0,74 м.. Після чого він проїхав 21 м. від місця №1 де увімкнув лівий покажчик повороту та почав зменшувати швидкість, дане місце на схемі вказане під №2, він розташував свій автомобіль переднім правим колесом до узбіччя а/д за 0,80 м., правим заднім 0,91 м., до узбіччя а/д. Рухався він з увімкненим покажчиком лівого повороту на відстані 176 м., де доїхавши до з`їзду дороги в напрямку с. Раковичі Радомишльського району, взяв трохи правіше, для виконання маневру в ліво за один раз, місце розташування на схемі № 3. Розташування т/з правим переднім та заднім колесом до 0,10 м від узбіччя а/д. Також вказав, що з місця №3 до місця зіткнення яке вказане на схемі під №4, він проїхав радіусом 12,8 м., після чого відчув удар, зіткнення з його т/з, місце розташування №4 від лівого переднього колеса до узбіччя а/д 15,5 м., від заднього 14,8 м. (т.2 а.п.32-35);

- протоколом огляду відеозапису з відео реєстратору від 11 грудня 2017 року та фототаблиць до нього, складеного за участю понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , з якого вбачається те, що на кадрі №1642 (зображення №2 в додатку до протоколу огляду) автомобіль FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 продовжує зміщення вправо. Оглядаючи відеозапис далі на кадрі №1651 1642 (зображення №3 в додатку до протоколу огляду) автомобіль FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 вирівнявся, при цьому в правій смузі руху утворився коридор, а автомобіль FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 лівою частиною знаходився на смузі руху, а правою на смузі руху в напрямку с. Раковичі, і далі на кадрі № 1655 (зображення №4 в додатку до протоколу огляду) вищевказаний транспортний засіб розпочинає маневр розвороту, при цьому встановлено, що ширина «коридору», що утворилася на смузі руху по напрямку руху автомобіля RENAULT 18 реєстраційний номер НОМЕР_2 складає близько 2,5 м. (відповідно до протоколу огляду місця ДТП ширина вказаної смуги 3,0 м., а автомобіль FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 зайняв близько 0,5 м.), і далі на кадрі № 1702 відбувається зіткнення транспортних засобів 1642 (зображення №5 в додатку до протоколу огляду) (т.2 а.п.36-39). Згідно даного відеозапису, автомобіль FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 перед початком маневру розвороту змістився вправо, тим самим звільнивши смугу руху на ширину близько 2,5 м після чого розпочав манер розвороту, а автомобіль RENAULT 18 реєстраційний номер НОМЕР_2 перед виникненням небезпеки змістився вліво;

- висновком експерта Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Житомирське відділення за № 1501/17-25/15726/18-52 від 27.07.2018 року, яким встановлено: З технічної точки зору в даній дорожній обстановці, що згідно заданих вихідних даних водій RENAULT 18 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 немає технічної можливісті уникнути зіткнення з автомобілем FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля RENAULT 18 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні №2 в діях водія ОСОБА_11 невідповідність технічним вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія FIAT Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 вбачається невідповідність технічним вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам пункту 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку із скоєнням даної ДТП (т.2 а.п. 47-51);

- висновком експерта № 3/89/58/19-25 від 24.06.2019 року, яким встановлено, що відповідно до наданого на судову експертизу відеозапису з технічної точки зору вбачається що, відстань від задньої частини автомобіля Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 до автомобіля Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 визначається рівною близько 27.6м.

Відповідно до наданого на судову експертизу відеозапису, з технічної точки зору вбачається що, швидкість руху автомобіля Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 враховуючи дані додаткового огляду місця пригоди від 12.09.2017 визначається рівною близько 73±6 км/год.

В наведених дорожніх умовах (при заданому комплексі вихідних даних), з технічної точки зору водій автомобіля Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 - не мав технічної, можливості уникнути зіткнення з автомобілем Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору водієві автомобіля Renault -18 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст якого зазначений в дослідницькій частині.

Відповідно до проведених розрахунків питання №4 даного висновку з технічної точки зору дії водія ОСОБА_11 щодо технічних вимог вказаного п.12.3 ПДР України - не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

У даній дорожній обстановці, при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору водієві автомобіля Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.п 10.1, 10.4 ПДР, зміст яких зазначений в дослідницькій частині.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, знаходиться виконання маневру повороту (розвороту) водієм автомобіля Fiat Nuovo Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 в момент знаходження автомобіля Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 від місця зіткнення, коли водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути даної ДТП (т.2 а.п.62-80);

- висновком експерта № 3/1097/2182/1925 від 28.12.2019 року, яким встановлено, що у даній дорожній обстановці (при заданому комплексі вихідних даних), водієві автомобілі Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР з моменту об`єктивної можливості виявлення небезпеки для руху створеної зміною напрямку руху автомобілем Fiat Nuovo Doublo р/н НОМЕР_1 необхідно було негайно вжити заходи до зниження швидкості руху аж до зупинки автомобіля Renault-18 реєстраційний номер НОМЕР_2 - своєчасне застосування термінового гальмування.

Необхідність виконання водієм ОСОБА_11 будь яких інших технічних вимог Правил дорожнього руху у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору не вбачається та не є предметом експертного дослідження.

З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_11 невідповідностей технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху - не вбачається (т.2 а.п.86-94);

- протоколом огляду від 08.01.2024 року, проведеного на вимогу експерта, згідно якого оглядом являється частина автодороги «Біла Криниця Радомишль» перед перехрестям з автодорогою до с. Раковичі. Огляд проводиться зі сторони м. Радомишль в напрямку с. Біла Криниця. В ході огляду встановлено, що автодорога «Радомишль Біла Криниця» перед вказаним перехрестям та за ним має по одній смузі руху в попутному напрямку, ширина смуг руху становить по 3,0 м кожна, на проїзній частині дороги нанесена горизонтальна дорожня розмітка 1.5 ПДР України та безпосередньо поряд перехрестям і за ним - 1.1 ПДР України. З обох боків від проїзної частини наявні ґрунтові узбіччя шириною 3.1 м лівого та 3.0 м правого. Перед вказаним перехрестям зі сторони м. Радомишль будь-які дорожні знаки відсутні. За 16.2 м до ближньої межі автодороги до с. Раковичі завершується лінія дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, що наявна на поїзній частині автодороги «Радомишль Біла Криниця». Довжина даної лінії становить 25.0 м, за 2.7 м до початку лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, на проїзній частині вище вказаної дороги нанесена лінія дорожньої розмітки 1.5 ПДР України, де довжина штрихів становить 3.0 м, а відстань між ними 9.0 м. На відстані 39.5 м від місця закінчення лінії дорожньої розмітки 1.1. ПДР України на проїзній частині дороги «Радомишль Біла Криниця» за перехрестям з автодорогою до с. Раковичі нанесена ще одна лінія горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, яка має довжину 24.0 м. При цьому вертикаль від даної межі автодороги до с. Раковичі до початку зазначеної лінії дорожньої розмітки становить 17.5 м. Дані по напрямку огляду тобто в сторону с. Біла Криниця на відстані 84.5 м від місця зазначеної лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, на лівому узбіччі встановлений попереджувальний дорожній знак 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку». Будь-які інші дорожні знаки відсутні. З лівого боку до автодороги Радомишль Біла Криниця навпроти автодороги до с. Раковичі у місці перехрещення зазначених доріг прилягає прилегла територія з ґрунтовою дорогою. Ширина вказаної прилеглої території становить 31.3 м. Ширина автодороги до с. Раковичі становить 7.0 м. З обох боків до неї прилягають ґрунтові узбіччя шириною 1.3 м лівого та 2.1 м правого. Відстань від початку заокруглення проїзної частини автодороги «Радомишль Біла Криниця» до ближньої межі автодороги до с. Раковичі становить 9.0 м, а відстань від початку заокруглення автодороги до с. Раковичі до ближньої межі автодороги Радомишль Біла Криниця становить 13.0 м. В ході огляду встановлено, що покриття частини автодороги «Радомишль Біла Криниця» є бетонною (бетоні плити) з частковим накладанням асфальту. Проїзна частина автодороги до с. Раковичі є асфальтобетонною. На момент проведення огляду проїзна частина перебувала в сухому та чистому стані. З обох боків за узбіччям автодороги наявні насадження дерев (ліс). Огляд проведено в світлу пору доби без опадів. В ході проведення огляду проводилося фотографування цифровою камерою SONY, нічого не вилучалося, складено схему (т.4 а.п.16-22);

- висновком експерта Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз №3224-Е від 10 жовтня 2024 року, яким встановлено, що:

1(1) Вирішити питання про те, чи відбулось зіткнення автомобілів Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах перехрестя головної дороги Біла Криниця - Радомишль з другорядною дорогою, яка веде в сторону с. Раковичі не виявляється можливим по причині вказаній в п.1 дослідницької частини цього висновку.

2 (5) Для водія автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_26 існувала перешкода для руху у вигляді автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався попереду в попутному напрямку із загорянням стоп-сигналів, ввімкненим покажчика лівого повороту та зміщенням праворуч (з моменту загоряння стоп-сигналів до моменту зміни напрямку руху ліворуч на протязі 3,84с).

При цьому з моменту початку повороту ліворуч і до моменту зіткнення час руху автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 становив 1,92сек.

3 (3) Вимогами п. 14.6 ПДРУ (чинних на момент ДТП ) об`їзд перешкоди на перехресті не заборонений.

Однак, якщо ця перешкода (а саме: рухома, і якщо вона рухається у попутному напрямку через перехрестя) займає таке положення, при якому для її об`їзду водієві транспортного засобу необхідно було б виїжджати на смугу зустрічного руху, то у такому випадку маневр, який він мав би виконати (і який вже мав би бути пов`язаний із виїздом на смугу зустрічного руху), уже буде являтися «обгоном», а обгін на перехресті заборонений.

5(4).1. Оскільки судом в ухвалі про призначення експертизи не задане значення швидкості руху автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 перед ДТП, а вказано, що «Інші вихідні дані знаходяться в матеріалах кримінального провадження» то даною експертизою для проведення досліджень, пов`язаних із розрахунками (які необхідні для проведення досліджень по даному питанню), із матеріалів кримінального провадження використовувалися наступні значення швидкостей руху вказаного транспортного засобу: 73 км/год (т.2 а.с 16), 73±6 км/год (т.2, а.с.22); 83,1 км/год (т.1 а.с 110) .

Усі ці значення швидкостей руху вказаного автомобіля Рено отримані розрахунковими шляхами.

5(4).2. Для заданих судом вихідних даних для варіанту №1 моменту виникнення небезпеки для руху дії водія ОСОБА_11 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУ.

Це пов`язане із тим, що при часі існування небезпеки 5,8с (для заданого судом варіанту виникнення небезпеки для руху №1) значення зупинних шляхів автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 при швидкостях руху 67 км/год. 79 км/год., 73 км/год.; 83.1 км/год. менші від відповідних значень віддалень від цього транспортного засобу до місця зіткнення у момент виникнення небезпеки для руху.

А тому при вихідних даних, заданих судом для варіанту №1 виникнення небезпеки для руху, водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» під керуванням водія ОСОБА_9 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і, відповідно, своєчасної зупинки автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 до місця зіткнення (без зміни напрямку руху).

Тож для заданих судом вихідних даних для варіанту № 1 моменту виникнення небезпеки для руху дії водія ОСОБА_11 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУ.

5(4).3. Для заданих судом вихідних даних для варіанту №2 моменту виникнення небезпеки для руху при часі існування небезпеки 1.88 с. (для цього варіанту виникнення небезпеки для руху) значення зупинних шляхів автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 при швидкостях руху 67 км./год., 79 км/год., 73 км/год., 83,1 км/год перевищують відповідні значення віддалень від цього транспортного засобу до місця зіткнення у момент виникнення небезпеки для руху.

А тому при вихідних даних, заданих судом для варіанту №2 виникнення небезпеки для руху, водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» під керуванням водія ОСОБА_9 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Тож для заданих судом вихідних даних для варіанту №2 моменту виникнення небезпеки немає підстав стверджувати, що дії водія ОСОБА_11 з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУ.

6 (6) При вирішенні питання 4 уже було відзначено, як повинен був діяти водій автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 безпосередньо при виконанні маневру розвороту в частині розташування керованого ним транспортного засобу.

У цей же час, безпосередньо перед таким розташуванням вказаний водій повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 2.3 (підпункту «д») та 10.1 ПДРУ, які полягають у наступному:

п.2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

...д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху...».

п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Таким чином, при заданих судом варіантах №1 та №2 моменту виникнення небезпеки для руху водієві ОСОБА_11 дії водія автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали як вимогам п.п. 10.4; 10.6, так і п.п. 2.3 (підпункту «д») та 10.1 ПДР України.

7 (8) Враховуючи відповіді на питання 4 та 6, можна зробити висновки про те, що водій автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 2.3 (підпункту «д») 10,1, 10,4, 10,6 ПДРУ.

Іншими словами, для уникнення даної ДТП водієві ОСОБА_9 необхідно (і достатньо) було завчасно увімкнути світловий покажчик повороту ліворуч, зайняти крайнє ліве положення на проїзній частині даного напрямку і з цього положення виконати маневр розвороту. Якщо ж з тих чи інших причин маневр розвороту не можна було виконати із крайнього лівого положення на проїзній частині даного напрямку, то його можна було б виконати і не з крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, однак у цьому випадку необхідно було дати дорогу попутному транспортному засобові (у даному випадку - автомобілеві Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

9 (9) В частині дослідження наявності чи відсутності у водія ОСОБА_11 технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» шляхом своєчасного застосування гальмування як для заданого судом варіанту розвитку механізму ДТП №1, так і для заданого судом варіанту розвитку механізму ДТП №2.

Водночас, задані судом у формулюванні даного питання додаткові обставини потребують певних уточнень висновків.

При проведенні транспортно-трасологічних досліджень не встановлено, як розташовувалися автомобілі-учасники даної ДТП відносно елементів проїзної частини дороги як один відносно одного, так і відносно елементів дороги у момент первинного контакту. Остання відповідь була б необхідна для того щоб встановити, яка частина автомобіля «Фіат» залишалася на смузі руху у напрямку ОСОБА_27 (і чи залишалася взагалі) у момент первинного контакту автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат».

Тож враховуючи результати досліджень, виконаних при вирішенні питання 5, є підстави зробити наступні висновки:

- якщо час руху автомобіля «Фіат» з моменту виникнення небезпеки для руху і до моменту зіткнення становив 1,88с (для заданого судом варіанту №2, при якому небезпека для руху водієві ОСОБА_11 виникла із моменту, коли автомобіль «Фіат» розпочав виконання маневру зміщення ліворуч), то при таких вихідних даних водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» шляхом своєчасного застосування гальмування.

Тож при таких вихідних даних дорожня обстановка, яка склалася для водія ОСОБА_11 , може бути потрактована як «аварійна обстановка».

В умовах аварійної обстановки дії водіїв технічними вимогами ПДР України не регламентуються, а тому дана експертиза не має підстав стверджувати, що дії водія ОСОБА_11 для заданого судом варіанту №2 можуть бути такими, які б не відповідали вимогам ПДР України.

11 (12) При відповідях на питання 4, 6 та 7 уже вказувалося, що у даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 2.3 (підпункту «д»); 10.1; 10.4; 10.6 1 ПДР України.

З технічної точки зору, ці невідповідності перебувають у причино-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП.

12 (11) Відповідь на питання в частині оцінки наявності чи відсутності у водія ОСОБА_11 технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат».

Результати цих досліджень в плані відповіді на другу частину даного питання, дають підстави зробити наступні висновки: при часі існування небезпеки 5,8 с. (тобто для заданого судом варіанту виникнення небезпеки для руху №1) дії водія ОСОБА_11 , з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУ, і ця їх невідповідність, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП;

при часі існування небезпеки 1,88с (тобто для заданого судом варіанту виникнення небезпеки для руху №2) дана експертиза не має підстав стверджувати, що дії водія ОСОБА_11 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДРУ, а тому не має підстав стверджувати, що для цього варіанту розвитку механізму ДТП дії водія ОСОБА_11 , з технічної точки зору, перебувають у причино-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП.

14 (14). При вихідних даних про обставини даної ДТП, заданих судом для варіанту №1, причинами настання даної ДТП, з технічної точки зору, є наступні обставини:

1) факт невідповідності дій водія ОСОБА_9 вимогам п.п. 2.3 (підпункту «д»); 10.1; 10.4; 10.6 ПДР України;

2) факт невідповідності дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 12.3 ПДРУ;

При вихідних даних про обставини даної ДТП, заданих судом для варіанту №2, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія ОСОБА_9 вимогам п.п. 2.3 (підпункту «д») ; 10.1; 10.4; 10 6 ПДР України (т.4 а.п.30-46).

Проаналізувавши сукупність зібраних та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що витяг з ЄРДР не може бути процесуальним джерелом доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст.214 КПК України визначено обов`язок відповідної особи внести відомості до ЄРДР після повідомлення або виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до зазначених норм, а також виходячи з аналізу ч.1 ст.99, ч.1 ст.110 КПК України процесуальні рішення, такі як витяги з ЄРДР не можуть оцінюватися з погляду їх допустимості, оскільки не є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК України, однак повинні братися до уваги у сукупності з іншими доказами, оскільки містять інформацію щодо обставин кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції невірно встановив обставини події, а саме місце зіткнення автомобілів, яке згідно протоколу огляду місця ДТП від 07.05.2016 року відбулося на нерегульованому, нерівнозначному перехресті, а не на автодорозі, як зазначено у вироку суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України виклав у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки Fiat Nuovo Doublo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по автодорозі сполученням «Біла Криниця - Радомишль» зі сторони м. Радомишль в напрямку с. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області та автомобілем марки Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким у попутному напрямку позаду нього керував водій ОСОБА_11 , відбулася 07 травня 2016 року, близько 09 години 00 хвилин на 28 км автодороги сполученням «Біла Криниця - Радомишль», що на перехресті з автодорогою, яка веде до с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області.

Тобто, суд першої інстанції, зазначив, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася на перехресті автодороги сполученням «Біла Криниця - Радомишль» з автодорогою, яка веде до с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області, що узгоджується з дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме протоколом огляду місця ДТП від 07.05.2016 року, показами обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 та іншими дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.

Вказання сторони захисту на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 , а також письмовим доказам по справі, зокрема: протоколу огляду місця ДТП від 07.05.2016 року, висновкам експертів №000420/01 від 05.07.2021 року, №3/695 від 11.08.2016 року, №3224-Е від 10.10.2024 року та протоколу додаткового огляду місця події від 08.01.2024 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пояснення обвинуваченого містяться у вироку суду, а вказані протоколи огляду місця події та висновки експертів було досліджено безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції в присутності обвинуваченого та його захисника. Вказаним доказам надано у вироку належну оцінку, оскільки при наявності суперечливих експертиз, на які посилається захисник, за клопотанням сторони захисту судом було призначену експертизу, за висновком якої ( №3224-Е від 10.10.2024) встановлено, що при заданих судом варіантах №1 та №2 моменту виникнення небезпеки для руху водієві ОСОБА_11 дії водія автомобіля Fiat Nuovo Doublo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали як вимогам п.п. 10.4; 10.6, так і п.п. 2.3 (підпункту «д») та 10.1 ПДР України. Для уникнення даної ДТП водієві ОСОБА_9 необхідно (і достатньо) було завчасно увімкнути світловий покажчик повороту ліворуч, зайняти крайнє ліве положення на проїзній частині даного напрямку і з цього положення виконати маневр розвороту. Якщо ж з тих чи інших причин маневр розвороту не можна було виконати із крайнього лівого положення на проїзній частині даного напрямку, то його можна було б виконати і не з крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, однак у цьому випадку необхідно було дати дорогу попутному транспортному засобові (у даному випадку - автомобілеві Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 ). Водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» шляхом своєчасного застосування гальмування. У даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 2.3 (підпункту «д»); 10.1; 10.4; 10.6 1 ПДР України. З технічної точки зору, ці невідповідності перебувають у причино-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду справи клопотань про повторне дослідження будь-яких доказів сторона захисту не заявляла.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи обвинуваченого щодо листа ГСУ МВС №10860/21/3/25-2017 (24/Р-1990) від 02.06.2019, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки вказаний факт жодним чином не спростовує правильність висновків суду першої інстанції стосовно доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки вказаний лист з вказівками заступника начальника ГСУ МВС України з вказівками у даному кримінальному провадженні щодо неналежного розслідування не є доказом в розумінні вимог кримінального-процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не обґрунтував належним чином у вироку, чому відкинув висновок експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» №000420/01 від 05.07.2021 року (отриманий на замовлення сторони захисту), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки приймаючи рішення про не врахування вказаного висновку, суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки.

Так, суд першої інстанції зазначив, що з досліджених в судовому засіданні протоколу ОМП від 07.05.2016 року із схемою до нього, запису з відео реєстратора автомобіля «Рено», протоколу огляду відеозапису з відео реєстратору від 11 грудня 2017 року, вбачається, що на під`їзді до місця зіткнення відсутні дорожні знаки - 1.21 «перехрещення рівнозначних доріг», 1.23.1-1.23.4 «прилягання другорядної дороги», знак 1.23.1 «прилягання з правої сторони», 1.23.2 «з лівої сторони», 1.23.3 «з правої і лівої сторони», 1.23.4 «з лівої і правої сторони». По напрямку руху учасників ДТП наявний лише знак із вказівником в сторону населеного пункту Раковичі із поворотом праворуч. На лівому узбіччі, де сторона захисту вказує про наявність дороги, перебувало в очікуванні двоє людей.

Таким чином, з наявних дорожніх умов та дорожньої обстановки об`єктивно водії можуть визначити лише наявність Т-образного перехрестя із поворотом праворуч по напрямку руху, в той час як ОСОБА_9 виконував маневр розвороту ліворуч.

В дослідницькій частині висновку експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи», для вирішення питання про наявність або відсутність у водія ОСОБА_9 та ОСОБА_11 порушень правил ПДР, що призвели до ДТП, був взятий за основу дослідження факт зіткнення на перехресті доріг, під час повороту (розвороту) ОСОБА_9 в ліву сторону. В той же час, такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає наявній дорожній обстановці.

Також суд врахував обсяг вихідних даних, які використовувались під час проведення експертиз у даній справі.

Так, у висновку ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» № 000420/01 від 05 липня 2021 року досліджувалися лише копії матеріалів кримінальної справи наданої заявником, з яким сторона захисту ознайомлювалась під час виконання вимог ст.290 КПК України.

Тоді як решта експертних висновків були складені за наявності більш широкого спектру вихідних даних, а при складенні комісійного висновку Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз №3224-Е від 10 жовтня 2024 року враховувались також покази обвинуваченого, потерпілого, свідків щодо обставин та механізму виникнення ДТП.

За таких обставин, суд першої інстанцій дійшов висновку, що досліджений в судовому засіданні суду першої інстанції висновок експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» № 000420/01 від 05 липня 2021 року, за результатами проведення комплексної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи із виконанням фото-відео дослідження обставин пригоди є неналежним доказом.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Що стосується доводів захисника про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми ПДР до даної ситуації, а саме помилково послався на порушення ОСОБА_9 п.10.4 ПДР, оскільки ДТП відбулася на перехресті доріг, а тому в даній ситуації однозначно винен водій автомобіля Renault 19, ОСОБА_11 , який здійснював обгін на перехресті, що прямо заборонено ПДР, то колегія суддів вважає їх безпідставними з тих підстав, що такі доводи сторони захисту також були предметом дослідження в суді першої інстанції, і суд у вироку надав на них вичерпну відповідь.

Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно із п.2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

Відповідно до п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.4 ПДР України встановлено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Згідно із п.10.6 ПДР України якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а саме; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.05.2016 року із схемою до нього, запис з відеореєстратора автомобіля «Рено», висновки експертів №1501/17-25/15726/18-52 від 27.07.2018 року, №3/89/58/19-25 від 24.06.2019 року, №3/1097/2182/1925 від 28.12.2019 року, №3224-Е від 10.10.2024 року та допитавши за клопотанням сторони обвинувачення експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_29 та експерта Житомирського відділення КНДІСЕ ОСОБА_30 , суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1, 10.4 та 10.6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (в редакції, що діяла на момент скоєння ДТП).

Зокрема суд вказав, що з наявних дорожніх умов та дорожньої обстановки на місці ДТП встановлено наявність Т-образного перехрестя із поворотом праворуч по напрямку руху учасників ДТП, в той час як водій ОСОБА_9 виконував маневр розвороту ліворуч.

При цьому, водій ОСОБА_9 виконував маневр розвороту, в ліву сторону, не з крайнього лівого положення, а з`їхавши праворуч, звільнивши майже повністю свою полосу руху, а тому судом встановлено, що момент виникнення небезпеки для водія «Рено» ОСОБА_11 виник саме з моменту зміни в ліву сторону напрямку руху автомобілем «Фіат».

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції експерт Житомирського відділення КНДІСЕ ОСОБА_31 підтвердив, що комісія погодилась із тим, що небезпека для ОСОБА_11 виникла саме в момент зміни напрямку руху в ліво автомобіля «Фіат», оскільки водій майже повністю з`їхав із своєї полоси руху праворуч. Загоряння стоп сигналів є небезпекою, коли не має зміни напрямку руху. Зазначив, що ввімкнення покажчику повороту не дає переваги у русі, а тому, якби автомобіль «Фіат» здійснював поворот із крайнього лівого положення то водій автомобіля «Рено» мав би пропустити його, а з урахуванням маневру вправо водій автомобіля «Рено» мав право об`їхати, здійснити випередження автомобіля «Фіат».

В той же час, при виникненні небезпеки для руху, водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення керованого ним автомобіля «Рено» із автомобілем «Фіат» під керуванням водія ОСОБА_9 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

З наведених підстав суд першої інстанції відкинув доводи сторони захисту, щодо того, що водій ОСОБА_9 здійснював лівий розворот на перехресті, а тому не зобов`язаний згідно вимог ПДР пропускати транспортні засоби, що рухаються позаду у попутному напрямку, навіть і коли розворот здійснюється не з крайнього лівого положення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що причиною настання даної ДТП, є порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР України.

Твердження сторони захисту про те, що у виникненні даного ДТП винен саме водій автомобіля Renault 19 реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. ст.50, 65 КК України, у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційних скаргах не наведено.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора стосовно істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та вирішенні питання про відшкодування судових витрат на залучення експертів.

Так, відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини другої цієї статті порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Згідно ч.2 ст.285 КПК України особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до частини третьої цієї статті у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив 07 травня 2016 року, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 вже сплинув.

Однак, під час роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_9 можливості звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, останній заперечив проти цього, наполягав на загальному розгляді кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку.

Наведені обставини, в силу імперативних положень ч.3 ст.285 КПК України, позбавляють суд можливості прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також, звільнення від кримінальної відповідальності можливе виключно у випадку закриття кримінального провадження, яке здійснюється шляхом постановлення ухвали, що випливає із положень ч.3 ст.288 КПК України, а не під час постановлення обвинувального вироку.

Водночас, згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного суду від 09.04.2019 року у справі №760/18016/15-к, якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження продовжується у повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Водночас, з мотивувальної частини вироку суду вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість обвинуваченого та призначення йому покарання із звільненням останнього від відбування покарання у зв`язку із спливом строку давності на підставі ст.49 КК України. Проте, в резолютивній частині вироку помилково зазначив у цій частині про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із спливом строку давності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку при ухваленні обвинувального вироку, ОСОБА_9 слід було звільнити від покарання на підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, а не від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Звільнення від кримінальної відповідальності та звільнення від покарання є різними за правовою природою та наслідками механізму реагування держави на вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається із положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України у порядку, передбаченому КПК України.

У абзаці четвертому вказаного вище пункту Пленум Верховного Суду України наголошує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності потрібно відмежовувати від звільнення засудженого від покарання та його відбування на підставі норм розділу ХІІ або статей 104, 105, 107 Загальної частини КК України.

Таким чином, ухваливши обвинувальний вирок та звільнивши обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, враховуючи, що прокурор просить постановити новий вирок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки в даному випадку не йдеться про погіршення становища обвинуваченого, якому оскаржуваним вироком вже призначено покарання.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, закон не мітить будь-яких застережень щодо неможливості застосування вказаної норми у випадку звільнення від покарання за вироком, або його відбування.

Натомість, оскаржуваним вироком суду, всупереч наведеним положенням закону, судові витрати на залучення експерта віднесено на рахунок держави.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції керувався правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі №203/241/14 від 12.09.2022 року, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, у тому числі на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відноситься на рахунок держави.

Однак, вказана правова позиція Верховного Суду, на переконання колегії суддів, не є ревалентною обставинам даного кримінального провадження, оскільки рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_32 судом не приймалось, а судовий розгляд було завершено ухваленням обвинувального вироку, що свідчить про необхідність покладення на ОСОБА_9 судових витрат на залучення експертів в силу приписів ч.2 ст.124 КПК України.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині вирішення питання про застосування положень ст.49 КК України та вирішенні питання про відшкодування судових витрат на залучення експертів, оскільки в цій частині не відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального права.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України та вирішення питання про процесуальні витрати.

На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за даним вироком у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 1 (один) рік, у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертних досліджень експертами Житомирського НДЕКЦ МВС України, Житомирського відділення Київського НДІСЕ та Львівським НДІСЕ в розмірі 86 977 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 20 копійок.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: