Справа № 447/3467/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1113/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устя, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, раніше судимого востаннє 29.04.2024 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді 240 годин гомадських робіт, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою клопотання ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження за № 0000123, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно ухвали суду22.10.2025 близько 09:15 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у центральному парку на пл. Ринок в м. Миколаєві Стрийського району Львівської області, на грунті словесного конфлікту з ОСОБА_9 , маючи умисел на завдання йому фізичного болю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, із застосуванням фізичної сили, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, внаслідок чого завдав останньому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 завдав потерпілому удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України.

На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25.11.2025 р. скасувати та ухвалити нову, якою закрити кримінальне провадження № 0000123 від 22.10.2025р. щодо ОСОБА_7 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, востаннє 29.04.2024 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15.02.2025, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, та остаточно визначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Таким чином, перебіг строку погашення судимості за попередній злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, перервався і обчислюється заново. На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, судимість не знята та не погашена.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Всупереч заяві потерпілого про відмову від обвинувачення, позиції обвинуваченого, прокурора, які не заперечували проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, вимогам статті 46 КК України, згідно яких звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим можна особу, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, суд звільнив раніше судимого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закрив за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.В даному випадку суд, задовольняючи заяву потерпілого ОСОБА_9 повинен був керуватися не ст. 46 КК України, а п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. У зв`язку з цим, колегія суддів постановила слухати справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 у, у відповідності до вимог ст. 405 КПК України, з чим погодився прокурор.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції 25.11.2025 потерпілий ОСОБА_9 подав письмову заяву, в якій зазначив, що у зв`язку з примиренням із обвинуваченим ОСОБА_7 відмовляється від обвинувачення. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Просив суд закрити кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти закриття кримінального провадження за заявою потерпілого та з вказаних підстав не заперечив, про що подав відповідну заяву.

Прокурор не заперечив проти закриття даного кримінального провадження, оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що є підставою для закриття кримінального провадження.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, востаннє 29.04.2024 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15.02.2025, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, та остаточно визначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Таким чином, перебіг строку погашення судимості за попередній злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, перервався і обчислюється заново. На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, судимість не знята та не погашена.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Всупереч заяві потерпілого про відмову від обвинувачення, позиції обвинуваченого, прокурора, які не заперечували проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, вимогам статті 46 КК України, згідно яких звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим можна особу, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, суд звільнив раніше судимого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закрив за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством).

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора, що в даному випадку суд, задовольняючи заяву потерпілого ОСОБА_9 , повинен був керуватися не ст. 46 КК України, а п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У відповідності вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід задоволити. Скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України та закрити кримінальне провадження № 0000123 від 22.10.2025р. щодо ОСОБА_7 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0000123 від 22.10.2025р. щодо ОСОБА_7 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4