Єд. унік. № 243/4668/25
Провадження № 1-в/243/189/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про про скасування звільнення від призначеного покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10.06.2025 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнена на підставі ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням у 3 роки,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. Суд зобов`язав засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Вирок набрав законної сили 11.07.2025 року прийнятий до виконання Відділом №12 17.07.2025, заведена особова справа № 39/2025.

07.10.2025 року начальник відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулася до суду з поданням про скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, яке обгрунтоване наступними обставинами.

На адресу, вказану у вироку суду: АДРЕСА_1 , засудженому був направлений виклик на 29.07.2025 для ознайомлення з порядком та умовами звільнення від покарання з випробуванням. ОСОБА_4 , згідно виклику не зв`язався з працівником відділу № 12 за номером телефону, який вказаний у виклику. 30.07.2025 ОСОБА_4 , за адресою його місця поживання вказаною у вироці суду: АДРЕСА_1 , був направлений виклик рекомендованим листом на 11.08.2025 р. до відділу №12. За викликом засуджений на зв`язок зі співробітниками відділу №12 не вийшов. Згідно трекінгу відстежень єдиного національного оператора поштового зв`язку України АТ «Укрпошта» 06.08.2025 р. була невдала спроба вручення листа засудженому.

12.08.2025 під час перевірки вищевказаної адреси, встановити місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 не вдалося. Двері квартири ніхто не відчиняв, стороннього шуму чутно не було, сусіди відмовились надавати будь-яку інформацію відносно мешканців вищезазначеного будинку. Встановити будь-яку детальнішу інформацію не виявилось можливим. 12.08.2025 розпочаті першочергові заходи з виявлення засудженої особи, місцезнаходження якого невідомо. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не встановлено.

Згідно отриманої інформації, в період іспитового строку засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням цього 25.09.2025 відділом № 12 були направлені матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 для проведення подальших розшукових заходів, керуючись ч. 1 ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України).

До теперішнього часу засуджений ОСОБА_4 не вийшов на зв`язок зі співробітником відділу №12, що свідчить про невиконання ним одного або кількох обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом. За вказаною у вироку суду адресою не проживає, на облік до органу пробації не став, що свідчить також про небажання стати на шлях виправлення, тому просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для відбування покарання.

Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, вказав, що воно є передчасним.

Представник відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала, просила його задовольнити, зазначивши за змістом заяви, що 10.10.2025 року засуджений ОСОБА_4 вийшов на зв`язок зі співробітником відділу № 12 та був ознайомлений з порядком та умовами звільнення від покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вказав, що він надавав свої контактні дані, а саме номер телефону його батька, але ніхто не телефонував, за місцем мешкання його не перевіряли. Тиждень тому йому телефонував інспектор, він вже перебуває на обліку.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання, осіб які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п.8 ст. 537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішується питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з ч. 2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, згідно з ч.4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до ч.6 ст. 166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, суд вирішуючи питання про скасування звільнення з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання повинен з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, в чому полягали правопорушення, чи відбувались вони систематично, які стягнення були покладені на засудженого, з`ясувати умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_4 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

У ході розгляду подання не встановлено переконливих доказів, що засуджений ОСОБА_4 свідомо і умисно порушував умови звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, з досліджених судом доказів, наданих в обґрунтування подання, можливо встановити, що 18.08.2025 повернувся поштовий лист, відправлений на адресу засудженого, з 17.07.2025 по 25.07.2025 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, нового кримінального правопорушення не вчинив, на обліку у ДУ «Дніпровська УВП № 4» не перебуває, не є внутрішньо переміщеною особою. Водночас, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання в матеріалах справи відсутнє.

З наведеного суд дійшов висновку, що викладені в поданні обставини наразі не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, а в матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про умисне порушення засудженим умов відбування покарання з випробуванням і його небажання ставати на шлях виправлення. Відтак, заявлене клопотання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання є необґрунтованим та передчасним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на вимоги ч. 6 ст. 166 КВК України, якою передбачено, що у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.533, 537, 539 КПК України, ст. 164, 166 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно ОСОБА_4 про скасування звільнення від призначеного покарання з випробовуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 22.10.2025 об 11-55 год.

Суддя ОСОБА_1