УХВАЛА

10 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні у приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2025 (справа № 761/37801/25) у кримінальному провадженні № 0000218 від 24.02.2025,

установив:

Через систему «Електронний суд» адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2025 (справа № 761/37801/25) у кримінальному провадженні № 0000218 від 24.02.2025.

В обґрунтування поданого клопотання, адвокат зазначив, що арешт майна накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, адвокат просить слідчого суддю арешту майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 761/37801/25.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 08.10.2025 клопотання розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 09.10.2025 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 24.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2025 (справа № 761/37801/25) накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 04.09.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, а саме: мобільний телефон «Motorola», моделі «edge 30», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , з сім-карткою оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 ; ноутбук «Lenovo», серійний номер MP1VL6Z3, з зарядним пристроєм.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Зазначена процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту майна.

Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, в рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п.195). Крім того, в п. 203 рішення у наведеній справі ЄСПЛ, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Таким чином, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право користуватись та/або розпоряджатись ним, зокрема до завершення проведення експертного дослідження, завершення кримінального провадження тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 24.02.2025 наразі триває.

Слідчий суддя зазначає, що арешт на майно, яке є предметом клопотання, накладено, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що такий арешт є доцільним, у тому числі і на цей момент.

Викладена фабула кримінального провадження у сукупності з дослідженими матеріалами справи, свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що матеріали клопотання не містять достатнього документального підтвердження, що арешт накладено необґрунтовано або відпала в ньому потреба.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що заявником не доведено, що потреба у застосуванні арешту відпала, оскільки арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Під час розгляду клопотання про скасування арешту не встановлено, що майно, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань матеріали, з урахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 22, 98, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2025 (справа № 761/37801/25) у кримінальному провадженні № 0000218 від 24.02.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1