справа № 492/78/26
провадження № 1-кс/492/19/26
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2026 року м. Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

ознайомившись із клопотанням представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про зобов`язання уповноважених службових осіб вчинити певні дії, -

встановив:

До Арцизького районного суду Одеської області надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_2 , який незаконно затриманий та позбавлений свободи, посилаючись на те, що 20 січня 2026 року після обіду її довіритель ОСОБА_2 був затриманий дома за місцем проживання працівниками поліції без протоколу затримання, силою його затягнули в патрульну машину і повезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є Свідком Єгови та належить до Релігійної організації Свідків Єгови в Україні. За свої релігійні переконання, які виразилися у відмові від відправки на військову службу у 2024 році в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 засуджено по ст.336 КК України Арцизьким районним судом Одеської області (вирок від 05.11.2025 у справі № 492/1463/24 провадження № 1-кп/492/108/25, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000076 від 02.02.2024). Справу наразі призначено до розгляду в Одеському апеляційному суді за скаргою прокурора. Достеменно знаючи про дані обставини, працівники поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 це проігнорували та продовжують утримувати її довірителя проти його волі, чим порушують норми чинного законодавства, як це виходить з положень абзаців шостого та сьомого пункту 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі Порядок) на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема: підозрювані або обвинувачені особи, крім тих підозрюваних або обвинувачених, що підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 335-337 Кримінального кодексу України. Якщо працівники РТЦК вважали, що її довіритель порушує закон, вони зобов`язані були передати матеріали щодо нього до поліції, а не утримувати його без рішення суду, застосовуючи психологічний та емоційний тиск з метою змусити його всупереч релігійним переконанням погодитись на відправку до військової частини. Дані обставини ігноруються, що свідчить про грубе порушення закону. Станом на 21.01.2026 о 9:15 її довіритель ОСОБА_2 знаходився у підрозділі ТЦК м. Арциз. Про це співробітники ТЦК повідомили його дружину ОСОБА_4 . Отже, всупереч законів України працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , достеменно знаючи про релігійні переконання її довірителя ОСОБА_2 , та про відкрите кримінальне провадження по ст. 336 КК України за його сумлінну відмову від військової служби, незаконно утримують його в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою примусити його все ж таки їхати до військової частини проти волі, релігійного сумління та процесуального, спеціального законодавства та Конституції України. Також, хвилюючись за брата ОСОБА_2 , у вечорі 20.01.2026 співвіруюча ОСОБА_5 подала заяву до поліції, номер заяви 258218260. Талон повідомлення ЄО №312. Поки що не відомо, які дії вжили співробітники поліції. Працівники поліції з`ясували обставини справи і передзвонили дружині. Однак ОСОБА_6 додому не повернувся. Отже, як вбачається із викладеного, працівники правоохоронних органів належно не зреагували на вказані повідомлення та не припинили відповідні злочини. Перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 неодноразово письмово і усно повідомляв службовим особам зазначеного державного органу про те, що він належить до Релігійної організації Свідків Єгови в Україні, і його релігійні переконання не дозволяють йому проходити військову службу, а тому він не підлягає призову на військову службу за призовом по мобілізації та бажає скористатися правом на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою, гарантованим йому ч. 4 ст. 35 Конституції України. З метою виконання своїх громадських обов`язків перед державою. ОСОБА_2 подав письмову заяву про те, щоби йому замінили спосіб виконання його обов`язків з військового на невійськовий і він міг би виконувати альтернативну (невійськову) роботу приносячи користь державі, однак службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) проігнорували розгляд відповідного письмового звернення. Також, на підтвердження правдивості своїх релігійних переконань мій довіритель ОСОБА_2 надав (службовим особам вказаного вище ТЦК довідку про приналежність до релігійної організації Свідків Єгови. Незважаючи на це, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно утримують її довірителя, незаконно позбавляючи його волі та силоміць, проти його сумління, з порушенням його конституційних права на свободу, у т.ч. на свободу релігії, особисту недоторканність та правосуддя, погрожують відправити його до військової частини Збройних сил України для проходження військової служби. Посилаючись на Конституцію України, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України, КПК України та інше, заявник вважає, що порушені права ОСОБА_2 , у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням.

Ознайомившись із клопотанням представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частина 1 статті 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно із пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частина 1 статті 3 КПК України).

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений частиною 1 статті 303 КПК України.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення тощо) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), відповідно до частин 2-5 статті 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17).

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 206 КПК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Слідчим суддею встановлено, що із змісту клопотання адвоката ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку статті 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Відповідно до положень частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку статті 206 КПК України заяви, скарги, поданих не в рамках кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 до заяви не додано доказів того, що ОСОБА_2 був затриманий уповноваженою службовою особою у випадку, пов`язаного із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження, без ухвали слідчого судді, що позбавляє слідчого судді здійснити перевірку наявності підстав позбавлення ОСОБА_2 свободи (зокрема наявності судового рішення тощо) та звільнення його, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що адвокат ОСОБА_3 подала заяву, яка не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, оскільки вказана заява не пов`язана із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження, подана не в рамках кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 з подальшим її розглядом, внаслідок чого необхідно відмовити у відкритті провадження за такою заявою.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог КПК України, у кримінальному провадженні слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у відкритті провадження не позбавляє заявника права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись статтями 3, 24, 26, 206, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У відкритті провадження за клопотанням представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про зобов`язання уповноважених службових осіб вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом із заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Слідчий суддя

Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1