Провадження № 1-кс/202/8412/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

20 листопада 2025 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001355 від 13.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду міста Дніпра звернувся прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0001355 від 13.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 18 листопада 2025 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.11.2025 о 16:55 водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому на момент події мався номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїзній частині дороги сполученням с. Нове Поле с. Тернувате, у напрямку с. Тернувате, Синельниківського району Дніпропетровської області, в районі е/о № 69 виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному йому напрямку.

Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «MITSUBISHI L200» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження та помер дорогою до лікарні. Водій автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI» ОСОБА_4 та водій автомобіля «MITSUBISHI L200» ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувальних закладів.

13.11.2025 автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , оглянуто та вилучено.

Вилучений автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тому у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки повністю відповідає критеріям зазначеної статті, 14.11.2025 визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 13.08.2023, виданого державою Республіка Польща, автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , має ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Інформація щодо юридичного власника зазначеного транспортного засобу наразі відсутня.

Прокурор, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чи слідів залишених на ньому шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому судових експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу та у разі необхідності судової транспортно-трасологічної експертизи, просив слідчого суддю накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2025 керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборонити власнику, ОСОБА_5 та особам, у володінні яких знаходиться вказаний автомобіль, відчуження, розпорядження та використання автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Прокурором до матеріалів клопотання долучено заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Враховуючи неявку учасників процесу та їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання без участі учасників процесу.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001355 від 13.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 листопада 2025 року за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому на момент події мався номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MITSUBISHI L200» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження та помер дорогою до лікарні. Водій автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI» ОСОБА_4 та водій автомобіля «MITSUBISHI L200» ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувальних закладів.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що 13 листопада 2025 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 13.08.2023, виданого державою Республіка Польща, має ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , вилучено.

Інформація щодо юридичного власника зазначеного транспортного засобу наразі відсутня.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 14 листопада 2025 року автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001355 від 13.11.2025 року.

Клопотання прокурора скеровано засобами до суду засобами поштового зв`язку 14 листопада 2025 року, що свідчить про дотримання прокурором строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень. При цьому існує загроза приховування, перетворення транспортного засобу.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника або володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки мав місце злочин, внаслідок якого загинула людина. Для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб.

Тобто таке обмеження відповідатиме вимогам законності та не буде свавільним.

Тим більше, що арешт носить тимчасовий характер та може бути скасований у порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора необхідно задовольнити та з метою збереження речового доказу накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001355 від 13.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2025 року керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1