Провадження №1-кп/522/2022/26
УХВАЛА

16 лютого 2026 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000267 від 19.04.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного мешкання на території м. Одеси та Одеської області, раніше судимого:

24.10.2025 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000267 від 19.04.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2025 року відносно ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000267 від 19.04.2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з альтернативою сплати застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень, який в подальшому було продовжено.

Станом на теперішній час строк запобіжного заходу спливає, застава не сплачена.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали обвинувального акту в межах заявленого прокурором клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Таким чином, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик підвищений тим, що обвинувачений не має офіційного місця роботи, не одружений, неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків на утриманні не має.

Також, на думку суду, ОСОБА_3 може вчинити тотожний злочин, оскількиє раніше судимою особою, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленою ст. 23 КПК України, не допитаний сам обвинувачений, потерпілий, свідки, тому, знаходячись на свободі, він може незаконно на них впливати.

Вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором у судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Також, суд вбачає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у будь-який момент ним, іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) може бути внесена застава відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2025 року (справа №522/13348/25, провадження №1-кп/522/2814/25), тобто у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) гривень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник звернулися до суду з клопотанням про зобов`язання відповідальних осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» провести його медичне обстеження та лікування, оскільки за час його перебування під вартою стан його здоров`я суттєво погіршився та йому не надається належне лікування.

Згідно ч. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Так, згідно розділу Х п. 2 Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5, яким затверджено правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Згідно розділу Х п. 3 Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5, яким затверджено правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, основними завданнями медичної частини є: організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду.

Крім того, згідно пункту 2 глави 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 року № 1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525 (із змінами), Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за №990/25767 (із змінами).

Згідно пункту 3 глави 2 розділу X зазначеного Наказу, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

В свою чергу, суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства доставлення до медичного закладу попередньо ув`язненої особи у разі необхідності здійснюється під конвоюванням співробітників відповідної установи, в якій така особа перебуває під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЧ неодноразово наголошував на необхідності своєчасного надання медичної допомоги ув`язненим. Так, влада повинна забезпечити ведення детального обліку стану здоров`я ув`язненого та лікування, яке він отримав, перебуваючи під вартою.

Крім того, у рішеннях «Гумматов проти Азербайджану» та «Маленко проти України» ЄСПЛ стверджує, що факт огляду ув`язненого лікарем і призначення того чи іншого лікування не може автоматично бути підставою для висновку про те, що медична допомога була адекватною.

Таким чином, з урахуванням викладеного, у зв`язку з перебуванням його в умовах утримання під вартою в ДУ «ОСІ», суд вважає за необхідне звернутись до начальника Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях для забезпечення організації проведення необхідного медичного обстеження та лікування (за необхідності) обвинуваченого ОСОБА_3 , та повідомити суд про результати проведення медичного обстеження та/або лікування обвинуваченого ОСОБА_3 у письмовому виді з долученням копій відповідних медичних документів у разі проведення лікувальних процедур.

У разі наявності вимоги Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях, зобов`язати адміністрацію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити вивіз обвинуваченого ОСОБА_3 до вказаної установи (у випадку неможливості конвоювання до головної філії), для проведення обстеження та за необхідності лікування, в узгоджений медичним закладом час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 331, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.04.2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у будь-який момент ним, іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) може бути внесена застава відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2025 року (справа №522/13348/25, провадження №1-кп/522/2814/25), тобто у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) гривень.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 16.04.2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 16 лютого 2026 року по 16 квітня 2026 року включно.

Зобов`язати начальника Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити організацію проведення необхідного медичного обстеження та лікування (за необхідності) обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я та повідомити суд про результати проведення медичного обстеження та/або лікування обвинуваченого ОСОБА_3 у письмовому виді з долученням копій відповідних медичних документів у разі проведення лікувальних процедур, до 16.03.2026 року.

У разі наявності вимоги Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях, зобов`язати адміністрацію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити вивіз обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вказаної установи (у випадку неможливості конвоювання до головної філії), для проведення обстеження та за необхідності лікування, в узгоджений медичним закладом час.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «ОСІ», Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1