Справа № 135/1939/25
Провадження № 1-кп/135/68/26
ВИРОК

іменем України

02.02.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ладижині кримінальне провадження № 0000221 від 06 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Летківка Тростянецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, не працює, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , представник потерпілого ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 13 жовтня 2025 року о 10 год 50 хв, перебуваючи на своєму робочому місці у Приватному акціонерному товаристві «Зернопродукт МХП», що за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вул. Слобода, 1б, зайшов до приміщення «Шиномонтажу», де в тумбі столу побачив гайко-крут акумуляторний торгової марки «WURTH» MASTER ASS 18-1/2 COMPACT із приєднаною акумуляторною батареєю торгової марки «WURTH» MASTER 18V Ah BASIC M-CUBE, що належали ПрАТ «Зернопродукт МХП», та вирішив таємно заволодіти цим майном з корисливих мотивів для власного збагачення.

ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, у період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України та затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, у тому числі відповідно до Закону України № 4643-ІХ від 21.10.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану продовжено з 05 год 30 хв 05.11.2025 строком на 90 діб, здійснив крадіжку належного ПрАТ «Зернопродукт МХП» гайко-крута акумуляторного торгової марки «WURTH» MASTER ASS 18-1/2 COMPACT вартістю 5 234 грн 85 коп та приєднаної до нього акумуляторної батареї торгової марки «WURTH» MASTER 18V Ah BASIC M-CUBE вартістю 3 500 грн 00 коп., узявши їх із тумби столу в приміщенні «Шиномонтаж» та помістивши під куртку, у яку був одягнений, з лівого боку.

Надалі ОСОБА_3 із викраденими речами вийшов з території ПрАТ «Зернопродукт МХП» таємно від оточуючих, непомітно поклав викрадене майно у власний автомобіль, який знаходився за межами території ПрАТ «Зернопродукт МХП». Після закінчення робочого часу ОСОБА_3 викрадений гайко-крут з акумуляторною батареєю на власному автомобілі перевіз до свого місця проживання та залишив для особистого користування.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв ПрАТ «Зернопродукт МХП» майнову шкоду на загальну суму 8 734 грн 85 коп.

ІІ. Позиція обвинуваченого

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин у повному обсязі, надав послідовні та правдиві показання, які відповідають викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та погодився нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

ОСОБА_3 пояснив, що у жовтні минулого року, під час перебування на своєму робочому місці на підприємстві «Зернопродукт МХП» за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вул. Слобода, 1б, він зайшов до приміщення «Шиномонтажу», де в тумбі столу побачив гайко-крут акумуляторний із приєднаною акумуляторною батареєю та вирішив їх викрасти. Надалі взявши вказані речі з тумби столу, він помістив їх під куртку, у яку був одягнений, вийшов з території підприємства та поклав у власний автомобіль, що знаходився за межами території підприємства. Після закінчення робочого часу зазначені речі на власному автомобілі перевіз до місця свого проживання та залишив для особистого користування. Нині він на підприємстві не працює, перебуває вдома та здійснює догляд за хворою дружиною.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, суд, пересвідчившись, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, усвідомлюють характер пред`явленого обвинувачення, а також відсутність будь-яких сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив учасникам провадження положення статті 349 КПК України.

За згодою сторін суд провів судовий розгляд щодо всіх обставин кримінального провадження із застосуванням правил, передбачених частиною 3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту обвинуваченого та дослідження поданих стороною обвинувачення документів, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються його стану здоров`я. На підставі узгоджених сторонами фактичних даних суд визнав встановленими обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у розділі І цього вироку.

IV. Стаття (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 13 жовтня 2025 року в умовах воєнного стану вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить ПрАТ «Зернопродукт МХП». Зазначені дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану.

V. Мотиви призначення покарання

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд керується статтею 65 Кримінального кодексу України, відповідно до якої покарання призначається у межах, установлених у санкції відповідної статті Особливої частини цього Кодексу, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Злочин вчинено в умовах воєнного стану та посягає на право власності одне із конституційно гарантованих прав, захист якого має особливе суспільне значення для забезпечення стабільності економічної системи держави.

Оцінюючи особу обвинуваченого, суд ураховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання негативних відомостей про нього немає. Він одружений, на його утриманні перебуває дружина, яка страждає на онкологічне захворювання. ОСОБА_3 є пенсіонером, нині не працює та здійснює одноосібний догляд за хворою дружиною. За попереднім місцем роботи він має посередню характеристику. Викрадене майно повернуто потерпілому у повному обсязі. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває, підстав сумніватися в його осудності не встановлено.

Суд також ураховує досудову доповідь, складену органом пробації стосовно обвинуваченого, у якій надано соціально-психологічну характеристику особи, встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та зроблено висновок про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, підтверджене визнанням ним своєї вини, послідовними показаннями у судовому засіданні, погодженням із фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування, висловленим жалем з приводу вчиненого та критичним ставленням до вчиненого, що свідчать про усвідомлення ним протиправності своєї поведінки, у розумінні пункту 1 частини першої статті 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги наведені обставини у їх сукупності характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вчинення його в умовах воєнного стану, невеликий розмір заподіяної майнової шкоди (8 734 грн 85 коп) та її повне відшкодування шляхом повернення викраденого майна потерпілому в натурі у неушкодженому стані, відсутність претензій від потерпілої сторони, а також дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність однієї пом`якшувальної обставини, пов`язаної з визнанням вини та розкаянням, суд вважає за необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання доцільності застосування до засудженого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд ураховує не лише обставини вчинення кримінального правопорушення, а й дані про особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення правопорушення.

ОСОБА_3 нині не працює, проте отримує пенсійні виплати. Він не має відкритих виконавчих проваджень, у яких був би боржником. На утриманні ОСОБА_3 перебуває дружина, яка страждає на онкологічне захворювання та потребує постійного догляду, який він здійснює одноосібно. Представник потерпілого будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_3 не має, викрадене майно повернуто у повному обсязі. Орган пробації у досудовій доповіді дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення не вчинив нових злочинів та не виявляв антисоціальної поведінки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що цілі покарання, визначені ст. 50 КК України, можуть бути досягнуті без реального відбування ОСОБА_3 призначеного покарання, шляхом його ресоціалізації у відкритому суспільстві під контролем уповноваженого органу з питань пробації.

З огляду на викладене, відповідно до статей 75 і 76 КК України, суд звільняє ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установлюючи іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, та покладає на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання є справедливим, пропорційним тяжкості вчиненого та обставинам справи, найбільшою мірою відповідає цілям кримінального покарання виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також забезпечує реалізацію превентивної та ресоціалізаційної функцій покарання.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого в межах цього кримінального провадження не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, арешт накладений за ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.11.2025 на речові докази у справі, слід скасувати.

Речові докази вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 2310/25-21 від 14.11.2025 в розмірі 4 240 грн 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 373376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України на період іспитового строку нагляд за засудженим ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 02 лютого 2026 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 2310/25-21 від 14.11.2025 в розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) грн 80 коп.

Речові докази: гайко-крут акумуляторний торгової марки «WURTH» MASTER ASS 18-1/2 COMPACT із приєднаною акумуляторною батареєю торгової марки «WURTH» MASTER 18V Ah BASIC M-CUBE, які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком суду законної сили залишити у володінні ПрАТ «Зернопродукт МХП», скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.11.2025.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя