Справа № 447/2436/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/753/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч.4 ст.186 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 липня 2025 року,

встановила:

вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 липня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання , тобто з 25.08.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2022 до 12.12.2022, з 20.10.2023 до 15.07.2025 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено в силі до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 12.09.2025.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, 24 серпня 2022 року, приблизно 23 год 10 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс йому удари ножем, який тримав у правій руці, в ділянку голови, шиї, грудей, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які згідно із висновком судово-медичної експертизи, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я Таким чином, ОСОБА_6 наніс умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_6 20 жовтня 2023 року, в період часу з 17 год 30 хв до 17 год 55 хв, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, що встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та який неодноразово продовжувався, знаходячись поблизу гуртожитку Державного професійно-технічного начального закладу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , та керуючись раптово виниклим прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, шляхом ривка, повторно, відкрито викрав, з його рук мобільний телефон марки «Хіоті», лінійки «Redmi А2+», моделі «23028RNGAG», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 із вставленою сім-карткою а.н. НОМЕР_4 , який йому подарував ОСОБА_11 17.10.2023, після чого покинув місце скоєння злочину разом із викраденим майном, завдавши матеріальної шкоди потерпілому в сумі 650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 відкрито викрав чуже майно (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати, оскільки інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях він не вчиняв.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1, п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі зазначає, що вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07.2025 є незаконним та необгрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо епізоду, кваліфікованого за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України (перекваліфікованого судом на ч. 2 ст. 125 КК України), апелянт стверджує, що суд неправильно оцінив покази потерпілого ОСОБА_9 . Зазначається, що на першому допиті потерпілий повідомив, що тілесні ушкодження отримав сам під час конфлікту, коли намагався вдарити ОСОБА_12 склом, а також що частина ушкоджень була у нього ще раніше, після бійки з іншою особою. На повторному ж допиті він кардинально змінив покази, вказавши, що ОСОБА_12 вимагав у нього гроші, погрожував убивством, наніс удари та забрав кошти. Таким чином, покази потерпілого є взаємовиключними, що свідчить про їхню недостовірність. Суд, на переконання захисника, повинен був дати їм критичну оцінку, однак безпідставно поклав у вирок лише одну версію.

Крім того, жоден зі свідків, допитаних у суді, не був очевидцем конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ніхто не бачив у руках обвинуваченого ножа, який так і не був віднайдений, а отже, відсутні прямі докази заподіяння обвинуваченим ушкоджень. За висновками експертів, виявлені у потерпілого ушкодження відносяться до легких і не могли створювати небезпеку для життя чи свідчити про умисел на вбивство. У зв`язку з цим кваліфікація дій ОСОБА_12 як замаху на умисне вбивство є надуманою та необгрунтованою. Стороною обвинувачення не доведено вину поза розумним сумнівом, що згідно зі ст. 17, 373, 284 КПК України повинно було зумовити його виправдання.

Щодо епізоду, кваліфікованого за ч. 4 ст. 186 КК України (грабіж), апелянт зазначає, що фактичні обставини справи свідчать про шахрайство, а не про відкрите викрадення майна. Так, потерпілий ОСОБА_14 передав свій телефон ОСОБА_12 добровільно на його прохання подзвонити, після чого останній із телефоном утік. Свідок ОСОБА_15 також підтвердив, що не було ані виривання майна, ані застосування насильства. Таким чином, дії ОСОБА_12 мали кваліфікуватися за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння майном шляхом зловживання довірою.

Крім того, захисник посилається на зміни законодавства, внесені Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким передбачено адміністративну відповідальність за дрібні викрадення, у тому числі шахрайство, якщо вартість майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки вартість телефону становила 2333 грн., що менше 2684 грн., діяння втратило ознаки кримінального правопорушення, і відповідно кримінальне провадження мало бути закрите на підставі п. 1 та п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідача, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив подані стороною захисту апеляційні скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, місцевий суд обґрунтував, покликаючись, зокрема, на: показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , зміст яких детально викладено у вироку суду.

Крім цього, вина обвинуваченого також підтверджується й матеріалами кримінального провадження, долученими до матеріалів справи в якості доказів та які ретельно було досліджено в судовому засіданні, зокрема: заявою від 25.08.2022 ОСОБА_9 про нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень , здійснивши замах на вбивство; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2022 з фототаблицею за участі потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 25.08.2022 з фототаблицею, та долученим відеозаписом; протоколом огляду місця події від 25.08.2022; протоколом обшуку від 25.08.2022 з фототаблицею, та долученим відеозаписом; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2022 з фототаблицею, та долученим відеозаписом за участі свідка ОСОБА_27 ; висновком експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_28 №113 від 26.08.2022, яка проводилась на підставі постанови старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП Львівської області капітана поліції ОСОБА_29 від 26.08.2022; повторним висновком експерта Стрийського районного відділення у місті Жидачів КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_30 №108/2022 від 04.10.2022, відповідно до якого вказана експертиза проводилась на підставі постанови старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП Львівської області капітана поліції ОСОБА_29 від 12.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_31 № 1014/2022-ім від 02.09.2022, відповідно до якого експертиза проводилась на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП Львівської області капітана поліції ОСОБА_29 від 29.08.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_31 №1013/2022-ім від 02.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_32 № 1015/2022-ім від 29.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_32 №1018/2022-ім від 29.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_32 №1016/2022-ім від 29.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_33 № 168/2022-мк від 30.09.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_32 № 1017/2022-ім від 04.10.2022; висновком експерта КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_34 №286/2022ц від 30.09.2022; протоколом огляду речей від 08.10.2022 об`єктів дослідження після проведення судових експертиз в ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом огляду речей від 16.10.2022 об`єктів дослідження після проведення судових експертиз в ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2022; протоколом огляду предметів від 18.10.2022, з якого встановлено, відомості оператора стільникового зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по абонентських номерам « НОМЕР_5 », « НОМЕР_6 » про адреси розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок та інше; висновком експерта відділення у місті Жидачів Стрийського районного відділення КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_34 №119/2022 від 18.10.2022; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2022, складеним об 01 год 10 хв. лікарем КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », відповідно до якого ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2022, складеним об 00 год 20 хв. лікарем КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », відповідно до якого ОСОБА_9 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; довідкою, виданою лікарем приймального покою КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 » 25.08.2022, про те, що ОСОБА_9 поступив на приймальний покій з діагнозом: «Непроникаючі колото-різані рани голови, шиї і грудної клітки"; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.10.2023, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив, що 20.10.2023 близько 17 год. відносно знайомий ОСОБА_6 перед входом до гуртожитка по АДРЕСА_3 шляхом обману вирвав з рук телефон марки «Redmi A2», з а.н. НОМЕР_7 ; протоколом огляду місці події від 20.10.2023, з фототаблицею з якого вбачається, що об`єктом огляду є відкрита місцевість по АДРЕСА_3 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом; протоколом огляду речей від 23.10.2023; висновком експерта ІНФОРМАЦІЯ_8 № СЕ-1/114-23/21253-ТВ від 20.11.2023; протоколом огляду речей від 25.10.2023; протоколом огляду документів від 27.10.2023; протоколом огляду речей від 10.12.2023; листом ФОП ОСОБА_35 Центру обслуговування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 16.11.2023, з якого вбачається, що мобільний телефон марки Redmi IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_8 , проданий 15.09.2023 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_9 » по АДРЕСА_4 , вартістю 3 499 грн.; листом ІНФОРМАЦІЯ_10 від 20.11.2023, з якого вбачається ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживали в гуртожитку ДПНТЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 28.05.2023 як ВПО. ОСОБА_24 є учнем є ДПНТЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 01.09.2021; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.12.2023 з фототаблицею;

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом першої інстанції досліджено наступні процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

Постанову про визнання речових доказів та доручення їх до кримінального провадження від 18.10.2022 згідно з якою визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000289 від 25.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R із написом «Му Media» 4.7 gb з написами виконаним барвником чорного кольору НОМЕР_9 , що вилучений під час виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів, оскільки на вказаному матеріальному носії містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження;

постанову про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 25.10.2023, згідно з якою визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000461 від 20.10.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України оптичний диск формату DVD-R торгівельної марки «НР» без наявних рукописних написів на якому 8 відеофайлів, що здійснювали відеофіксацію за адресою: АДРЕСА_4 ;

постанову про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 27.10.2023, згідно з якою визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0000461 від 20.10.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України - картонну коробку максимальними розмірами 18,5х8.5х5 см від мобільного телефона марки Redmi IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_8 та документи на даний телефон, а саме інструкцію на 29 сторінках, інформацію про телефон на 29 сторінках, гарантійна книжка на 29 сторінках. Копії медичних документів відносно потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 на 4 арк., а саме: титульну сторінка медичної книжки на 1 арк. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 жит. АДРЕСА_5 , Виписку з історії хвороби №628 на 2 арк. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 від 08.11.2004, Сторінку з медичної книжки на 1 арк.;

постанову про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 21.10.2023, згідно з якою визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000461 від 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України мобільний телефон марки Redmi ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_8 із встановленою сім-карткою а.н. НОМЕР_10 ;

постанову про визнання речових доказів та доручення їх до кримінального провадження від 26.08.2022 згідно з якою визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000289 від 25.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України кофту білого кольору на довгих рукавах із слідами речовини бурого кольору(далі РБК) джинсові шорти синього кольору із слідами РБК, кросівки білого кольору із слідами РБК, які 25.08.2022 вилучені під час обшуку затриманої особи., вилучено футболку білого кольору із слідами РБК. Які 25.08.2022 вилучено під час проведення огляду КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », 3 салфетки із слідками РБК та пачку з-під салфеток із слідами РБК , які 25.08.2022 вилучено в зоні огляду місця події у приміщенні №105, 6 ножів, які 25.08.2022 вилучено в ході обшуку;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (в порядку ст. 208 КПК України) ОСОБА_6 від 25.08.2022 з фототаблицею, під час обшуку якого виявлено та вилучено кофту білого кольору на довгий рукав із слідами РБК, джинсові шорти синього кольору із слідами РБК, ремінь сірого кольору, пару шкарпеток сіро-білого кольору із слідами РБК, кросівки білого кольору із слідами РБК;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (в порядку ст. 208 КПК України) ОСОБА_6 від 20.10.2023;

ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 про арешт майна від 29.08.2022, якою накладено арешт на кофту білого кольору на довгий рукав із слідами РБК, джинсові шорти синього кольору із слідами РБК, ремінь сірого кольору, пару шкарпеток сіро-білого кольору із слідами РБК, кросівки білого кольору із слідами РБК, які 25.08.2022 вилучені під час обшуку ОСОБА_6 ; футболку білого кольору із слідами РБК, яка 25.08.2022 вилучена під час проведення огляду КНП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », три серветки із слідами РБК, пачку з-під серветок із слідами РБК, які 25.08.2022 вилучено в ході огляду місця події у приміщенні квартири квартири АДРЕСА_2 ;

ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.10.2023 про арешт майна від 29.08.2022, якою накладено арешт на мобільний телефон марки Redmi ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_8 із встановленою сім-карткою а.н. НОМЕР_10 ;

ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.08.2022 щодо проведення допиту в судовому засіданні під час досудового розслідування

письмову згоду ОСОБА_9 на проведення огляду житла чи іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_6 ;

довідку про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 20.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000461, відповідно до якої витрати на проведення експертизи становлять 1434,24 грн.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, обгрунтовано суд першої інстанції визнав їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України.

Доводи захисту щодо сумнівності або припущень у висновках суду, неналежної оцінки доказів, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, вирок не містить припущень, а ґрунтується на встановлених фактах, підтверджених комплексом доказів. Суд не порушив вимог ст. 17 КПК України, і доводи захисту про сумнів у винуватості не підтверджуються фактично. Питання допустимості, належності та достовірності доказів розглянуто судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 94 КПК України.

Так, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно змінив обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд першої інстанції, зокрема виходив з того, що обставини події відомі суду лише з показів обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_9 . Водночас покази потерпілого ОСОБА_9 не є логічними та послідовними, впродовж провадження у справі неодноразово ним змінювалися, а тому суд оцінив такі критично.

При цьому, суд наголосив, що обставинами справи встановлено, що обвинувачений обмежився нанесенням лише декількох ударів гострим предметом. Водночас судом не встановлено вагомих обставин, які б перешкоджали обвинуваченому реалізувати умисел на вбивство. Крім цього, суд не вважав такою вагомою обставиною телефонний дзвінок обвинуваченому. Поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення злочину, а також поведінка потерпілого ОСОБА_9 свідчать про те, що обвинувачений не продовжив вчинення дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілого, який в свою чергу не намагався втекти та/або просити про допомогу в оточуючих чи повідомити про це правоохоронні органи.

Доводи щодо невинуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, колегія суддів, розцінює як спроби і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації і тим самим применшити особисту роль обвинуваченого у вчиненні ним цього діяння і настанні злочинних наслідків.

На переконання колегії суддів, твердження захисника про те, що суд не встановив прямих безпосередніх доказів участі обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є безпідставними.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 07 грудня 2020 року в справі №728/578/19, згідно ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України, не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, у цьому кримінальному провадженні, окрім показів обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_9 , відсутні інші прямі докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Однак факт скоєння цього злочину суд першої інстанції встановив на підставі сукупності інших належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист показань обвинуваченого щодо цих обставин, що не узгоджувалися із іншими доказами, що дозволило суду першої інстанції встановити винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Щодо покликань захисника про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.4 ст. 186 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне наголосити на наступному.

Згідно позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 679/316/21 (провадження № 51-1006км23).

Дії особи, спрямовані на заволодіння чужим майном, які були розпочаті ним як шахрайські, після викриття їх потерпілим, який усвідомлював протиправність вчинюваних щодо нього дій та намагався повернути свій мобільний телефон, мають кваліфікуватися саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відтак, доводи захисника щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки відповідно до показань свідка ОСОБА_23 обвинувачений не виривав телефон у потерпілого, який сам його передав ОСОБА_6 , після чого він з ним втік, є безпідставними.

Інші доводи викладені в апеляційних скаргах не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та обтяжуючих покарання обставин, з належним мотивуванням. Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу юридичної визначеності, який є одним із фундаментальних аспектів верховенства права і передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою касацію, а сама можливість існування двох думок на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть бути лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України»).

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було створено необхідні умови для реалізації сторонами принципів змагальності й диспозитивності, закріплених у статтях 22 та 26 КПК.Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні й доведеності їх переконливості перед судом.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія судців, -

постановила:

вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 15 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4