Справа № 610/3801/25
Провадження № 1-кп/610/222/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області кримінальне провадження № 0000185 від 20.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське Балаклійського району Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента 2-го курсу Харківського політехнічного інституту, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000185 від 20.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 19.04.2025 близько 19 години 00 хвилин, будучи неповнолітнім, керуючи технічно справним мотоциклом "СПАРК", р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по ґрунтовій дорозі від вулиці Зарічної в напрямку вулиці Шевченка поблизу будинку №20 у населеному пункті с. Петрівське Ізюмського району Харківської області, діючи необережно, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, виїхав на дорогу з прилеглої території, тобто з ґрунтової дороги на дорогу з бетонним покриттям тим самим не надав перевагу у русі мотоциклу "Мустанг", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вулиці Шевченка, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 10.2 ПДР України "Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає".

Внаслідок чого потерпілий водій мотоциклу "Мустанг", ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки лівого передпліччя зі зміщенням, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я.

Дії водія мотоциклу "СПАРК", р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.2. Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Захисником адвокатом ОСОБА_7 через канцелярію суду подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ст. 46 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережних нетяжких злочинів, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдані збитки. Кримінальне правопорушення вчинив будучи неповнолітнім.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 вказане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав. При цьому обвинувачений зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення він визнає повністю та щиро кається у вчиненому, йому роз`яснено та зрозуміло право заперечувати проти закриття кримінального провадження через звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим і що у такому випадку орган обвинувачення має довести його вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у загальному порядку.

Потерпілий ОСОБА_4 проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України не заперечував. Підтвердив факт примирення з обвинуваченим та відшкодування обвинуваченим йому завданих збитків. Вказав, що претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченої він не має.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання, вважала можливим закрити провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим в порядку ст. 46 КК України.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як на тому наголошено у абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

У ст. 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:

1) умова вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

2) підстава примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо: вона вчинила кримінальне правопорушення вперше; вчинене нею діяння належить до кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину; її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: щире покаяння особи; повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Для застосування ст. 46 КК України слід встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Також слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення. Закон надає їй право заперечувати проти закриття справи.

Враховуючи те, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів кримінального правопорушення за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, посилання на об`єкт кримінального правопорушення має значення лише для встановлення самого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і при застосуванні ст. 46 КК України значення немає.

Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України.

Судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, у судовому засіданні судом було роз`яснено і встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий просив звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з примиренням, зазначивши, що з обвинуваченим вони примирились, заподіяна шкода йому відшкодована, жодних претензій до нього він не має. При цьому, пояснив, що примирення є добровільним, жодного тиску на нього не вчинялось.

Таким чином, у судовому засіданні суд пересвідчився у дійсному волевиявленні потерпілого щодо примирення з обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 12 КК України правопорушення, вчинене обвинуваченим, є необережним нетяжким злочином. Крім того, ОСОБА_5 скоїв правопорушення вперше, визнав свою вину, щиро розкаявся. Потерпілий ОСОБА_4 просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, матеріальних чи моральних претензій до останнього не має.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання про долю майна на яке було накладено арешт, вирішується відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 44, 46 КК України, статтями 284, 286, 314, 370 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000185 від 20.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Речові докази по справі:

- мотоцикл "СПАРК", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим його законному власнику;

- мотоцикл "МУСТАНГ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим його законному володільцю;

Арешт майна, а саме мотоциклів "СПАРК", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та "МУСТАНГ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 23.04.2025 у справі № 610/1257/25 (провадження 1-кс/610/267/2025) після набрання ухвалою законної сили, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі в сумі 20 191 (двадцять тисяч сто дев`яносто одну) грн 20 коп., за проведення експертиз.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 21.11.2025.

Суддя