Справа №950/2480/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/787/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 19.01.2026, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 19.01.2026 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 19.03.2026 року включно.

Судом установлено, що до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, про що свідчить тяжкість покарання, яка загрожує останньому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, раніше судимий, не має соціальних зв`язків, звільнений умовно-достроково для проходження військової служби, не працює, джерел доходу немає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою і просив ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 19.01.2026 скасувати, винести ухвалу про закриття провадження відносно нього та направити до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження ним військової служби.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що йому потрібно надати змогу поновитись в лавах ЗСУ, оскільки має бойовий стаж, має письмову згоду від командира військової частини НОМЕР_1 на поновлення останнього на службі. Вважає, що повернення до військової частини та особисто отримана письмова згода демонструє наміри надалі проходити військову службу за контрактом.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений апеляційну скаргу підтримав, вказував що є письмова згода командира, тому він підлягає звільненню для продовження проходження військової служби.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, у порядку статті 331 КПК України, прокурор ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючого його продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і неможливістю більш м`яких запобіжних заходів забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 19.01.2026 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 19.03.2026 року включно.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті оскаржуваного рішення та поданих апеляційних скарг, вислухавши доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК України).

Оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно частин 1,2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом першої інстанції установлено, що ризики, передбачені п. 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, не втратили своєї актуальності і продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування ризику переховування, передбаченого п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України, який обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, відсутністю міцних соціальних зав`язків, наявністю попередніх судимостей.

На ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на даній стадії судового розгляду вказує те, що ОСОБА_6 ставиться за провину вчинення кримінального правопорушення у період умовно дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, відсутність постійного місця роботи та джерел доходу, проживання у іншій місцевості.

Судом першої інстанції належним чином досліджено і обґрунтовано взято до уваги обставини, визначені у статті 178 КПК України: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, відсутність утриманців та осіб за якими він здійснює догляд, його репутацію.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

За змістом частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема передбаченого статтею 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про бажання продовжити службу в ЗСУ та наявність письмової згоди командира військової частини на це, не є підставою для скасування ухвали суду про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу, що долучена ОСОБА_6 до апеляційної скарги письмова згода командира військової частини надана відповідно до статті 81-1 КК України, тобто у порядку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби. Наразі триває судовий розгляд кримінального провадження і ОСОБА_6 не є особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України апеляційний суд має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою апеляційний суд не вирішує питання про закриття кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому на підставі пункту 1 частини 3 статті 407 КПК України судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 19.01.2026, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Час проголошення повного тексту ухвали 08-30 год. 05.02.2026 року.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4