КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 07 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.11.2025 задоволено клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме, до 05.01.2026 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 10 885 660 гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025 року за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця _____________________________________________________________________________________

Справа № 757/55686/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9017/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування (поза проведенням процесуальних дій) зі свідками у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025 року;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 05.01.2026 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що за час досудового розслідування та після повідомлення про підозру до моменту затримання ОСОБА_6 продовжував вести звичайний спосіб життя та не переховувався від органу досудового розслідування, хоча для цього у нього було достатньо часу та можливостей.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025, однак у даному кримінальному провадженні запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 взагалі не застосовувався.

31.10.2025 підозрюваному ОСОБА_6 було повідомлено про завершення досудового розслідування укримінальному провадженні № 0001079, однак через тиждень Офіс Генерального прокурора та ДБР провели процесуальні дії, а Печерський районний суд міста Києва, нехтуючи нормами КПК України, прийняв та розглянув дане клопотання.

З моменту затримання ОСОБА_6 з 18.11.2024 жодних слідчих дій з його участю не проводилось.

За весь період досудового розслідування прокурор жодного разу не надав доказів існування обставин, передбачених ст. 177 КПК України, та належним чином не обґрунтував, у чому саме полягає необхідність тримання підозрюваного під вартою.

Згідно договору, який Державне бюро розслідувань вважає злочинним, кредит АТ «Банк Січ» наданий ТОВ «Елемент Базис» на 90 діб,тобто до 04.09.2022 року.Але НБУ 09.08.2022 року визнав АТ «Банк Січ» неплатіжоспроможним та ввів тимчасову адміністрацію і ОСОБА_6 було відсторонено від посади. Відтак, ОСОБА_6 не міг проконтролювати виконання цього договору.

Визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного та не відповідає його майновому стану.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 08.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ст. 219 КК України.

13.11.2024 року у межах кримінального провадження № 0000165 від 08.02.2023ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2024 року у межах кримінального провадження № 0000165 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 21 771 320 гривень, строком до 13.01.2025 року.

22.08.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а також про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора від 07.01.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 продовжено до 3 місяців, тобто до 13.02.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.02.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 продовжено до шести місяців, тобто до 13.05.2025 року включно.

У подальшому строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.10.2025 року строком до 13.11.2025 року, із можливістю внесення застави у розмірі 10 885 660 гривень.

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 30.10.2025 з кримінального провадження № 0000165 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Виділеному кримінальному провадженню присвоєно № 0001079 від 30.10.2025 року.

31.10.2025 року у кримінальному провадженні № 0001079 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, вчиненому організованою групою в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за 5 ч. 5 ст. 191 КК України; та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, організованою групою в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за 5 ч. 5 ст. 191 КК України.

31.10.2025 у кримінальному провадженні № 0001079 прийнято рішення про завершення досудового розслідування та відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування.

07.11.2025 прокурор другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 10 885 660 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.11.2025 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.01.2026 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 10 885 660 гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025 року за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування (поза проведенням процесуальних дій) зі свідками у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025 року;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 05.01.2026 включно, але не більше строку досудового розслідування.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що досудове розслідування на даний час завершено та триває стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим закінчити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки необхідний додатковий строк для проведення та завершення процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою із визначенням застави, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою із визначенням застави, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою із визначенням застави, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що за час досудового розслідування та після повідомлення про підозру до моменту затримання ОСОБА_6 продовжував вести звичайний спосіб життя та не переховувався від органу досудового розслідування, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею продовжено запобіжний захід ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001079 від 30.10.2025, не зважаючи на те, що у даному провадженні запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не застосовувався, спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких убачається, що кримінальне провадження № 0001079 від 30.10.2025 року виділене із матеріалів кримінального провадження № 0000165 на підставі постанови прокурора від 30.10.2025.

При цьому, у межах кримінального провадження № 0000165 щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2024, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Посилання захисника на те, що 31.10.2025 підозрюваному ОСОБА_6 було повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001079, а відтак клопотання про продовження запобіжного заходу подано та розглянуто у порушення вимог закону, є безпідставними.

Повноваження слідчого судді визначені у Розділі ІІ КПК України, що регламентує порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та Главою 26 Розділу ІІІ КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як встановлено колегією суддів, станом на день звернення прокурора із клопотанням та на день постановлення оскаржуваної ухвали досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001079 було завершеним, проте не закінченим у розумінні вимог п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 219 КПК України, оскільки кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.

За таких обставин, завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні не перешкоджає вирішенню слідчим суддею питання про продовження щодо особи запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, станом на день апеляційного розгляду наявні підстави для зменшення підозрюваному ОСОБА_6 визначеного слідчим суддею розміру застави.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 73; «Колакович проти Мальти» (Kolakovic v. Malta), § 72).

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, з плином часу зменшуються підстави, які існували на момент продовження щодо ОСОБА_6 22.10.2025 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення йому застави в розмірі 10 885 660 гривень.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави, та вважає що на даному етапі досудового розслідування наведених у клопотанні прокурора доводів є недостатньо для визначення застави у вищевказаному розмірі, а відтак визначений ОСОБА_6 розмір застави підлягає зменшенню.

Враховуючи обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, його вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про розмір збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_6 разом у складі організованої групи, а також беручи до уваги ту обставину, що підозрюваний утримується під вартою з 18.11.2024 та ризики непроцесуальної поведінки підозрюваного продовжують існувати, проте, ступінь вірогідність встановлених ризиків з плином часу певною мірою знизилася, колегія суддів приходить до висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 05.01.2026, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці - до 07.01.2026.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 07 листопада 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 05 січня 2026 року, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 07 січня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3