ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/8553/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/901/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.114-2 КК України
ВИРОК

Іменем України

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження заапеляційною скаргою прокурора на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29.01.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Вільхуватка, Куп`янського (раніше Великобурлуцького) району Харківської області, з середньою - технічною освітою, який не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 114-2 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України, звільнено від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому, що у невстановлений період часу, але не пізніше 24.03.2023, перебуваючи у с. Вільхуватка, Куп`янського району Харківської області, більш точне місце не встановлено, використовуючи месенджер «Telegram», встановивши контакт та розпочавши листування із Особою 1, (дочкою) досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, у період починаючи не пізніше 24.03.2023 по 02.09.2023, а також 01.05.2024, шляхом надсилання смс- повідомлень з посиланням на Google-карти, запису голосових повідомлень, у тому числі запису свого голосу на відео, передавав вказаній особі повідомлення, у яких містилася інформація про розташування особового складу, військової техніки та озброєння Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території с. Устинівка та с. Івашкине, та прилеглих ділянках Куп янського району Харківської області, за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Так, слідством встановлено, що у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем та мешканцем с. Вільхуватка Куп`янського району Харківської області, у період триваючої збройної агресії з боку рф та після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора рф, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та часі, будучи негативно налаштованим проти військовослужбовців Збройних Сил України, які для забезпечення національної безпеки та оборони України здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації, виник злочинний умисел направлений на вчинення умисних дій проти основ національної безпеки України, а саме на несанкціоноване поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, у с. Вільхуватка, Куп`янського району Харківської області в умовах воєнного стану.

З цією метою, ОСОБА_8 у невстановлений період часу, але не пізніше 24.03.2023, перебуваючи у с. Вільхуватка, Куп`янського району Харківської області, більш точне місце у ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи месенджер «Telegram», встановив контакт та розпочав листування із Особою 1, досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, яка 01.08.2022 виїхала за кордон України та по теперішній час перебуває на території держави агресора - рф (Бєлгородська область).

Далі, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, у ситуації що склалася, розуміючи протиправність та наслідки своїх дій, у невстановлений період часу, але починаючи не пізніше 24.03.2023 по 02.09.2023, використовуючи свій особистий профіль в месенджері «Telegram», в ході спілкування з Особою 1, досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні та яка використовує месенджер «Telegram» з ідентифікатором особистого акаунту: ІНФОРМАЦІЯ_2 (н.м.т. НОМЕР_1 ), шляхом запису та надсилання голосових повідомлень, у тому числі запису свого голосу на відео, передавав вказаній особі голосові повідомлення, у яких містилася інформація про розташування особового складу, військової техніки та озброєння Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території с. Устинівка та с. Івашкине, Куп`янського району Харківської області, за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Так, в ході аналізу надісланих ОСОБА_8 голосових повідомлень, встановлено точні координати місцевості, які відповідають даним та опису, озвученим ОСОБА_8 на аудіо-відео записах, які були передані Особі 1, досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, через месенджер «Telegram», а саме:

4) відео (30с), записане та надіслане ОСОБА_8 у невстановлений період часу, але не пізніше 24.03.2023 о 09:55:11, зміст та опис місцевості в якому відповідає наступним координатам: 1) НОМЕР_9; 8) НОМЕР_11; 15) НОМЕР_12; НОМЕР_13; НОМЕР_14. '

5) аудіозапис (58с), записаний та надісланий ОСОБА_8 у невстановлений період часу, але не пізніше 07.07.2023 о 20:41:36, зміст та опис місцевості в якому відповідає наступним координатам: 1) НОМЕР_15.

6) аудіозапис (4 хв 15 с), записаний та надісланий ОСОБА_8 у невстановлений період часу, але не пізніше 02.09.2023 о 19:09:51, зміст та опис місцевості в якому відповідає наступним координатам: 1) НОМЕР_16.

Разом з тим, слідством встановлено, що 01.05.2024 о 06:50:52 та о 06:54:47, ОСОБА_8 , використовуючи свій мобільний телефон із ідентифікатором « НОМЕР_8 » надіслав 2 смс повідомлення із посиланнями на Google-карти Особі 1 (своїй дочки), досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, на номер мобільного телефону « НОМЕР_1 ». Дослідивши вказані посилання, було встановлено, що вони відображають точки на Google-картах, які мають наступні координати: 1) НОМЕР_10.

Відповідно до повідомлення отриманого від ІНФОРМАЦІЯ_3 , у місцях, про які повідомляв ОСОБА_8 у своїх голосових повідомленнях, відео та смс повідомленнях, дійсно дислокувалися підрозділи Збройних Сил України, які виконували завдання із відсічі збройної агресії рф. Крім того, така інформація не розміщувалася у відкритому доступі офіційними джерелами Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а також у зв`язку з невідповідністю визначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовільнити виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 143-145), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покаранняОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, має похилий вік, за місцем мешкання характеризується позитивно; обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до висновку, що виправленняОСОБА_8 , можливе без ізоляції його від суспільства.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням насамперед особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що не відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Колегія суддів не може погодитися з висновком районного суду, про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, дані про особуОСОБА_8 , який до суду апеляційної інстанції не з`являвся, в зв`язку з чим був оголошений у розшук, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не є достатнім для досягнення мети покарання, а саме: виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про необґрунтоване застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, колегія суддів знаходить їх слушними виходячи з наступного.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 , раніше не судимий, однак він вчинив злочин, що належить до злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного часу. Також судом першої інстанції при призначенні покарання не приділено належної уваги процесуальній поведінці та відношенню обвинуваченого до скоєного правопорушення та правовій позиції Верховного Суду з цього приводу, а саме про те, що немає підстав застосування положень ст. 75 КК України, якщо особа, будучи громадянином України, у надважкий період для країни та суспільства, виправдовувала, визнавала правомірною збройну агресію російської федерації проти України й окупацію українських територій, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого.

Отже, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_8 , які свідчать про його суспільну небезпечність, апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не є достатнім для досягнення мети покарання, а саме: виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні вироку судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для його скасування.

При призначенні покарання, суд апеляційної інстанції керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, вищевказані дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, і призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього кодексу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання - судом не встановлено.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурорів підлягає задоволенню, обвинуваченомуОСОБА_8 призначається покарання за вчинення інкримінованого йому злочину у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29.01.2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання і ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покаранняОСОБА_8 обчислювати з дня його затримання для виконання цього вироку.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.02.2024 року по 29.01.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді