ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003054 за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луцьк, зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянка України, з неповною середньою освітою, учениця 12-А класу КП «Луцький інституційний ліцей №8» Луцької міської ради, раніше не судима,

засуджена ст.128 КК України та призначено їй покарання із врахуванням ст.100 КК України у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Відповідно до ч.1 ст.100 КК України, тривалість виконання даного виду покарання для неповнолітнього не може перевищувати двох годин на день, у вільний від навчання чи основної роботи час.

Вироком вирішено питання цивільного позову.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона 03.09.2024, близько 14 години, перебуваючи поблизу «Боголюбських ставків», що по вулиці Лесі Українки у селі Боголюби, Луцького району, Волинської області, у ході конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з необережністю, тобто не передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілій, хоча повинна була і могла передбачити, підійшла до потерпілої ОСОБА_12 спереду та нанесла один удар правою ногою в ділянку тулуба останньої, внаслідок чого потерпіла впала спиною на поверхню землі, при цьому вагою власного тіла оперлася на обидві руки. Внаслідок необережних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичного експерта №669 від 03.10.2024 спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритих переломів правої та лівої променевих кісток в нижній третині, перелому шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, які відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої вважає вирок суду незаконним. Вказує на те, що удар, який нанесла обвинувачена не міг бути ненавмисним, зрозуміти, які деталі дали можливість слідчому визначити, що удар був нанесений ненавмисно чи в чому полягала взагалі така ненавмисність - не виявляється можливим. Посилається на те, що обвинувачена ні в ході досудового слідства, ні під час судового розгляду не вибачилась та не демонструвала свій жаль заподіяній потерпілій шкоді, не відшкодувала і не намагалась відшкодувати заподіяну шкоду. Просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_10 , який подану апеляційну скаргу підтримував, просив скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, прокурора, обвинувачену, її законного представника та її захисника, які апеляційну скаргу заперечували і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції були дотримані.

Згідно правил ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами статті 392 КПК України регламентовано, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 , яка своїми необережними протиправними діями, які виразились у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та правильно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стверджується показаннями даними в судовому засіданні місцевого суду потерпілої ОСОБА_12 , яка суду показала, що 03.09.2025 вона, перебуваючи на ставках в с.Боголюби, де працює адміністратором, під`їхала до дівчат, які сиділи на березі ставка та попросила, щоб вони перейшли на іншу сторону, оскільки там де вони сиділи купатися заборонено. Однак, дівчата почали на неї лаятися нецензурними словами. За деякий час до неї підбігла ОСОБА_7 та почала махати руками та вдарила її ногою в груди, від чого вона впала на землю та заламала обидві руки. Після цього, вона подзвонила чоловіку, він викликав швидку, а дівчата встали і втекли. Вважає, що обвинувачена не розкаялася та наполягала на суворому покаранні останній.

Також, свідок ОСОБА_13 місцевому суду показала, що одного дня вона разом з сестрою ОСОБА_7 приїхали в с. Боголюби, пішли до озера та сиділи на березі, ніхто не купався. Потім, до них підійшла жіночка та почала їх виганяти. Згодом потерпіла велосипедом наїхала їй на руку, почала шарпати їх речі і кидатися взуттям сестри. Потерпіла штовхнула її, після чого сестра відштовхнула потерпілу, а потім вдарила останню ногою в область тазу, від чого та зробила крок назад і впала. Після цього, потерпіла підійшла до велосипеду, сперлася руками на нього і почала телефонувати своєму чоловіку.

Разом з цим, вина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.10.2023 підтверджується факт звернення потерпілої ОСОБА_12 до правоохоронних органів з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень; протоколом огляду місця події від 03.09.2024 з якого встановлено, що слідчим, у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, проведено огляд місця події територію поблизу ставка у с.Боголюби (ліва сторона); протоколом слідчого експерименту від 24.09.2024, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_12 , з якого вбачається, що остання в ході його проведення детально відтворила та деталізувала всі обставини спричинення їй тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.09.2024 з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу під №1 ОСОБА_13 , яка була присутня при нанесенні їй тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.09.2024 з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу під №3 ОСОБА_7 , яка наносила їй удар; протоколом огляду предмету (відеозапису) від 24.09.2024 із якого встановлено, що слідчим оглянуто відеозапис, наданий потерпілою ОСОБА_12 , на якому зафіксовано обставини конфлікту між обвинуваченою та потерпілою; протоколом слідчого експерименту від 25.09.2024, проведеного за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , з якого вбачається, що вказаний свідок відтворила відомі їй обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 ; висновком експерта №669 від 30.09.2024 з якого вбачається, що згідно даних медичної картки стаціонарного хворого КП «Волинська обласна клінічна лікарня» гр. ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження: закриті переломи правої та лівої променевих кісток в нижній третині, перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контактів з тупими предметами, цілком можливо в результаті падіння з висоти власного зросту з попередньо наданим прискоренням, послідуючим упором на витягнуті руки, за обставин та в час вказаних в постанові, в протоколах допитів, протоколах проведення слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби; протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2024 (з фототаблицями) відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_7 відтворила обставини конфлікту та нанесення удару потерпілій.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених місцевим судом обставин, оскільки такі не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст досліджених фактичних обставин і доказів дали достатні підстави вважати, що встановлені дії обвинуваченої вказують на те, що у ході конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_7 діяла з необережністю та підійшла до потерпілої спереду, нанесла один удар правою ногою в ділянку тулуба потерпілої, внаслідок чого потерпіла впала спиною на поверхню землі, при цьому вагою власного тіла оперлася на обидві руки.

Таким чином, внаслідок необережних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичного експерта №669 від 03.10.2024 спричинено тілесні ушкодження, які відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості та встановлено, що дані тілесні ушкодження виникли в результаті контактів з тупими предметами, цілком можливо в результаті падіння з висоти власного зросту з попередньо наданим прискоренням, послідуючим упором на витягнуті руки.

Отже, сукупністю досліджених місцевим судом доказів, зокрема показань обвинуваченої, потерпілої, протоколів слідчих експериментів та висновку судово-медичної експертизи №669 від 03.10.2024 повністю спростовуються доводи апелянта про те, що дії ОСОБА_7 були неправильно кваліфіковані за ст.128 КК України.

Також твердження представника потерпілої про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_14 були предметом перевірки суду першої інстанції та були спростовані всебічно, повно і об`єктивно дослідженими у судовому засіданні доказами, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника потерпілої про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтованими.

Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у апеляційного суду сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Також апелянтом ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не було наведено підстав, визначених ст.415 КПК України, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а наведені представником потерпілої доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_7 за ст.128 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про її особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Обставин, які обтяжують покарання винної, судом не встановлено.

Також місцевим судом враховано особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, як неповнолітня вчинила кримінальне правопорушення, що згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, свою вину визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, має постійне місце проживання, де проживає разом з бабусею, за місцем навчання характеризується позитивно, на обліках нарколога чи психіатра не перебуває, потерпіла на полягала на суворому покаранні.

Також, судом першої інстанції було враховано досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення неповнолітньої без позбавлення або обмеження волі.

На підставі вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень є призначення покарання передбаченого санкцією ст.128 КК України, у виді громадських робіт на строк 40 годин, із врахуванням положень ч.1 ст.100 КК України.

Призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченою дій, їх небезпечності та даним про особу винної.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: