Номер провадження: 11-кп/813/938/25
Справа № 501/1388/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000978 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 24 вересня 2024 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання вирішено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення з 12.04.2022 року до 10.11.2022 року, а також з 24 вересня 2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Цілодобовий домашній арешт з 10.11.2022 р. по 28.12.2022 р. вирішено зарахувати у строк покарання, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 9 043,81 грн.

Задоволено в повному обсязі цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч гривень).

Також вказаним вироком вирішені питання із речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просив повторно дослідити докази, вирок скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що стороною обвинувачення не доведена причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, судом першої інстанції невірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 та вирок ухвалений із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

До апеляційного суду надійшла уточнена апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 , в якій міститься клопотання про повторне дослідження доказів, а також окремо захисником подане клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, які мотивовані наступним.

В клопотанні про повторне дослідження доказів захисник вказує, що з метою повноти та обґрунтованості дослідження доказів, що є у матеріалах провадження захисник також просить повторно дослідити докази, яким необхідно дати правову оцінку, яка відрізняється від правової оцінки суду першої інстанції, або судом взагалі не надано будь-яку правову оцінку, а саме: протокол слідчого експерименту в кабінеті слідчого; протокол слідчого експерименту на місті події (т. 2 а.с. 12); протокол впізнання по фотографіям (т. 1 а.с. 111-114);відеозапис та стенограма допиту свідка ОСОБА_11 (т. 1 а.с.127), медична карту стаціонарного хворого ОСОБА_12 ; висновок судово-медичної імунологічної експертизи від 30.01.2020 року (т. 1.а.с. 173-177); висновок судово-медичної експертизи № 3/355-2019 від 30.01.2020 року; акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 355 від 30.01.2020 року, № 1528 від 23.12.2019, № 3372/355 від 09.01.2020, № 598 від 26.12.2019 р.(т.1 а.с. 140-143, 144-155); висновок додаткової судово-медичної експертизи Х®65/355-2019 від 27.03.2020 р. (т. 1 а.с. 205-208); висновок додаткової судово-медичної експертизи Х®2/355-2019 від 30.04.2022 р. (т. 1. а.с. 209-213); висновок комплексної комісійної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №178 від 12.05.2022 р. (т. 1, а.с. 214- 217).

Необхідність призначення комплексної судово-медичної експертизи захисник обґрунтовує тим, що висновки вже проведених судово-медичної експертиз містять відомості про декілька тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого: різна рана шиї з повним пересіченням зовнішньої лівої яремної вени; закрита черепно-мозкова травма; які ускладнилися лівобічною фібринозно-гнійною пневмонією.

При цьому, захисник зазначає, що ОСОБА_8 спричинив пошкодження яремної вени 11 грудня 2019 року, а смерть настала 20 грудня 2019 року, тобто через дев`ять днів після події. Згідно медичної документації стаціонарного хворого ОСОБА_12 під час проведення операції кровотеча від пересічення зовнішньої лівої яремної вени повністю зупинена, що може свідчити про те, що загроза життю потерпілого внаслідок порізу припинилась. Тому захисник вважає висновок експерта необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам кримінального провадження та пропонує провести нову експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1. Які тілесні ушкодження утворилися у ОСОБА_12 , їх локалізація, механізм заподіяння, давність утворення та ступінь тяжкості?

2. Яка причина смерті ОСОБА_12 .?

3. Чи пов`язана причина смерті з усіма тілесними ушкодженнями, які виявлені у ОСОБА_12 .?

4. Чи характерна при ушкодженні венозних судин кровотеча під високим тиском, як вказує свідок ОСОБА_13 стенограмі під час допиту у судовому засіданні Іллічівського міського суду Одеської області 18 грудня 2019 р.?

5. Чи є у загиблого ОСОБА_12 ознаки геморагічного шоку?

6. Які характерні строки настання смерті при геморагічному шоці?

7. Які характерні строки розвитку центральної пневмонії при ЧМТ?

8. Чи пов`язані некротичні зміни структур головного мозку з черепно-мозковою травмою?

9. Що клінічно характерно для некротичних змін структур головного мозку?

10. У який проміжок часу після нанесення різаної рани ОСОБА_12 в області шиї, внаслідок чого пошкоджена зовнішня ліва яремна вена він отримав закриту черепно-мозкову травму?

11. Чи припинилась небезпека життю ОСОБА_12 після зупинення кровотечі шляхом прошивання та перев`язування проксимального та дистального кінців пересіченої лівої наріжної яремної вени, пересічених м`язів капроном № 4 під час первинної хірургічної обробки, яка відбулась 11 грудня 2019 р. в період 04.55 05.35 годин?

12. Чи виникла у ОСОБА_12 фібринозно-гнійна пневмонія з розвитком інтоксикації внаслідок падіння?

13. Чи призвела у ОСОБА_12 фібринозно-гнойна пневмонія до розвитку інтоксикації, що викликало септикопіємією (сепсис + генералізоване гнійне запалення)?

14. Чи знаходиться у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_12 наявність у нього захворювання ВІЧ четвертої клінічної стадії?

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_9 , думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотань та зазначив, що не має підстав для призначення комплексної експертизи, а також повторного дослідження доказів, проаналізувавши клопотання апелянта та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вимогами ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини).

Частиною 1 ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою ст. 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду кримінального провадження ухвалою суду від 30.07.2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення по справі комплексної комісійної судово-медичної експертизи.

Необхідність призначення комплексної судово-медичної експертизи в суді 1-ої інстанції та в апеляційному суді, захисник обґрунтовував тим, що висновки вже проведених судово-медичної експертиз містять відомості про декілька тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого: різна рана шиї з повним пересіченням зовнішньої лівої яремної вени; закрита черепно-мозкова травма; які ускладнилися лівобічною фібринозно-гнійною пневмонією.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що будь-які підстави для обов`язкового призначення експертизи, на якій наполягав захисник, передбачені ст. 332 КПК України відсутні, беручи до уваги, що висновки СМЕ №3/355-2019 від 30.01.2020 р., додаткової СМЕ № 65/355-2019 від 27.03.2020 р., № 2/355-2019 від 20.04.2022 р. що маються в матеріалах провадження і допит самого експерта в суді дав вичерпні відповіді на поставлені перед експертом питання, в тому числі вказані у його висновку і обставини справи не потребують проведення комплексної судово-медичної експертизи.

Висновок додаткової судово-медичної експертизи №2/355-2019 від 30.04.2022 року на рівні з іншими висновками експертиз, а також у сукупності з іншими доказами по справі досліджені судом для вирішення по суті кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання захисника про призначення по справі комплексної комісійної судово-медичної експертизибуло обґрунтовано відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як убачається з вироку, судом 1-ої інстанції установлено, що в рамках даного кримінального провадження були проведені експертизи №3/355-2019 від 30.01.2020 р., додаткової СМЕ № 65/355-2019 від 27.03.2020 р., № 2/355-2019 від 20.04.2022 р., висновки яких покладений в основу вироку.

Суд 1-ої інстанції, дослідивши висновки, визнав їх належними і допустимими доказом та поклав в основу обвинувального вироку.

Апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ч.1 ст. 332 КПК України для обов`язкового призначення комплексної судово-медичної експертизи, оскільки під час судового розгляду не встановлено, що висновки експертів, суперечать один одному, або допит експерта не дав змоги усунути виявлені суперечності, або висновок суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію іншихпроцесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості проведення нового досудового розслідування та судового розгляду в межах апеляційного розгляду.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч.ч. 2, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При цьому, оцінку доводам сторони захисту щодо неналежності доказів у провадженні, а також неправильного встановлення судом 1-ої інстанції фактичних обставин справи, буде надано під час постановлення рішення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

При цьому сам по собі факт подачі на вирок апеляційної скарги із вимогою про його скасування не свідчить про те, що суд апеляційної інстанції автоматично зобов`язаний переглянути справу у повному обсязі, як це здійснював суд першої інстанції.

Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі №127/14811/17 (провадження 51-5046км20).

Натомість, апеляційний суд приймає до уваги, що в поданій стороною захисту апеляційній скарзі та уточненнях зазначалось, що судом 1-ої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи та доказам у провадженні, натомість, ним не вказано, в чому підлягає неповнота або порушення судом 1-ої інстанції при досліджені всіх обставин, та на яких, передбачених законом підставах, а всі їх доводи фактично зводились до незгоди із прийнятим судовим рішенням.

Апеляційний суд враховує, що під час судового розгляду судом 1-ої інстанції ретельно були досліджені та вирішені по суті клопотання сторони обвинувачення та захисту щодо дослідження доказів та надана ним оцінка. Апеляційним судом не надається інша оцінка доказам у справі, у зв`язку з чим немає необхідності у повторному дослідженні письмових доказів, в той час коли всі клопотання та доводи захисників стосуються незгоди із встановленими фактичними обставинами та визнанням ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а вказані вище порушення вимог КПК, під час апеляційного розгляду не встановлені.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду даний факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції.

Таким чином, ст. 404 КПК України не зобов`язує апеляційний суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. Коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що судом не усунуто суперечностей, які виникли під час розгляду даного кримінального провадження, допущено припущення в оцінці показів свідків, що істотно вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення, будуть оцінені та вирішені при постановленні рішення у справі.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що клопотання про повторне дослідження доказів, а також щодо необхідності призначення експертизи, є необґрунтованим, відтак у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 332, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Клопотання захисника ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів та призначення комплексної судово-медичної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4