05 грудня 2025 року Єдиний унікальний № 501/2905/25 Провадження № 1-кп/501/235/25
ВИРОК

Іменем України

05 грудня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

в складі: головуючого ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/2905/25 провадження 1-кп/501/235/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чорноморську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 09 березня 2025 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Іллічівську (Чорноморську) Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, такого, що не має малолітніх та неповнолітніх дітей, працює ТОВ «Реставраційна будівельна компанія» на посаді маляра штукатура, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

участь у справі приймали: прокурор - ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5

адвокат обвинувачуваного - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення визнаний судом доведеним.

09 березня 2025 року у період часу з 06 год. 00 хв. до 07 год. 36 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , перебували в коридорі загального користування біля квартири АДРЕСА_3 . Знаходячись в коридорі загального користування, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 раптово виник конфлікт, який переріс в бійку.

Під час даного конфлікту, з метою нанесення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться у вищевказаному будинку та в якій останній фактично мешкає, звідки на кухні взяв кухонний ніж з пластмасовим руків`ям біло-чорного кольору, з яким повернувся до коридору загального користування, де перебував ОСОБА_7 .

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, діючи умисно та протиправно, знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_3 , тримаючи в лівій руці ніж з пластмасовим руків`ям біло-чорного кольору, загальною довжиною 32 см., клинком вкритим фарбою жовтого кольору довжиною 20 см., що має прямолінійний обушок на протязі 1,5см., який переходить у скіс обуха, шириною обушка 0,2см., наніс ОСОБА_7 не менше трьох ударів в область тулубу та верхньої лівої кінцівки.

В результаті умисних дій ОСОБА_3 , та внаслідок нанесення ножем ударів в напрямку спереду-назад, зверху-донизу і декілька справа-наліво в грудну клітину справа, передню поверхню грудної клітини зліва і задню поверхню лівого зап`ястка ОСОБА_7 , останньому були заподіяні наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітки справа (в області 9 міжребер`я по середній ключичній лінії), проникаюче в праву плевральну порожнину, з наскрізним пораненням купола діафрагми справа і пораненням правої частки печінки, що призвели до масивної крововтрати, містять ознаки небезпеки для життя і згідно з п. 2.1.3. (й,к,о) «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень; колото-різані поранення передньої поверхні грудної клітини зліва (підключичної ділянки), не проникаюче в ліву плевральну порожнину і задньої поверхні лівого зап`ястка, які не містять ознак небезпеки для життя як разом, так і окремо взяті, за своїм характером і перебігом зазвичай призводять до розладу здоров`я на строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розійшлись по місцям свого мешкання, звідки в подальшому ОСОБА_7 був доставлений до реанімаційного відділення КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради, де йому була надана необхідна медична допомога.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння.

02 липня 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 скерований до суду для розгляду по суті.

Позиція учасників судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, не заперечував проти встановлених в обвинувальному акті обставин скоєння правопорушення.

Проте зазначив, що така його поведінка була викликана діями потерпілого ОСОБА_7 , який почав поводити себе не коректне з його бабусею. З цього приводу між ними почався конфлікт, який переріс у бійку, яка відбувалась в коридорі загального користування біля вищевказаної квартири. ОСОБА_7 наносив йому удари кулаками в область голови та тулуба, він також у відповідь наносив удари ОСОБА_7 . Від нанесених останнім ударів, були ушкодження, з яких текла кров. Він був в стані збудження, зайшов до своєї квартири та взяв зі столу кухонний ніж, вийшов у коридор загального користування, почав ножем погрожувати ОСОБА_7 для того щоб останній пішов з будинку, але той відмовлявся, після чого бійка продовжилась, у ході якої він наніс ОСОБА_7 удари ножем в область тулуба та в область руки. Після затримання відверто зізнався у скоєному, щиро покаявся, відшкодував витрати понесені потерпілим на лікування, прохав врахувати пояснення при винесенні вироку.

На підтвердження обвинувачення судом досліджені наступні докази.

? Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 9 березня 2025 року, приблизно о 6-7 годині він перебував у квартирі АДРЕСА_4 свого знайомого ОСОБА_3 , яка розташована по АДРЕСА_5 . Там між ними виник конфлікт, але з приводу чого він не пам`ятає, після чого почалась між ними бійка, під час якої ОСОБА_3 побіг на кухню та повернувся з ножем, яким наніс йому тілесні ушкодження, у тому числі в область живота. З вказаними тілесними ушкодженнями він пішов додому та потім був госпіталізований до лікарні де йому надали медичну допомогу. ОСОБА_3 під час досудового розслідування відшкодував йому матеріальні збитки, та він його не пробачив, оскільки нанесені ушкодження мають тривалий характер і були небезпечні для його життя. Щодо призначення покарання, вважав, що особа має відповісти за свої дії.

? Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 березня 2025 року згідно якого 09 березня 2025 року о 07.37 до ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 09 березня 2025 року за адресою: АДРЕСА_6 перебуває ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з проникаючим ножовим пораненням в області грудної клітини з права та порізом лівої кисті, якого в подальшому госпіталізовано до Чорноморської лікарні.

? Протокол огляду місця події від 09 березня 2025 року та фототаблицею до нього, згідно яких при вході в квартиру АДРЕСА_7 виявлені плями бурого кольору, з яких зроблені змиви.

? Протокол огляду місця події від 09 березня 2025 року та фототаблицею до нього, згідно яких при вході в під`їзд № 2 по АДРЕСА_5 виявлені плями бурого кольору. Такі ж плями виявлені з 1 по 8 поверх, біля квартири АДРЕСА_4 та в приміщені самої квартири, з яких зроблені змиви. В квартирі виявлені та вилучені рушники з плямами бурого кольору, три ножі з плямами бурого кольору, футболку, джинсові штани, кросівок з плямами бурого кольору.

? Протокол пред`явлення особи до впізнання по фотознімкам від 09 березня 2025 року, згідно якого ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яку бачив 09 березня 2025 року близько 7 годин біля будинку № 24 по вул. Олександрійській в м. Чорноморську.

? Протокол затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

? Протокол відібрання біологічних зразків від 09 березня 2025 року у ОСОБА_3

? Протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 , під час якого останній показав на місці обставини скоєння злочину.

? Висновок експертизи № СЕ-19/116-25/7606-БД від 01 травня 2025 року, згідно якого встановлені генетичні ознаки букального епітелію ОСОБА_3

? Висновок експерта № 40 згідно якого ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітки справа (в області 9 міжребер`я по середній ключичній лінії), проникаюче в праву плевральну порожнину, з наскрізним пораненням купола діафрагми справа і пораненням правої частки печінки, що призвели до масивної крововтрати, містять ознаки небезпеки для життя і згідно з п. 2.1.3. (й,к,о) «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень; колото-різані поранення передньої поверхні грудної клітини зліва (підключичної ділянки), не проникаюче в ліву плевральну порожнину і задньої поверхні лівого зап`ястка, які не містять ознак небезпеки для життя як разом, так і окремо взяті, за своїм характером і перебігом зазвичай призводять до розладу здоров`я на строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

? Висновок експерта № 821, згідно якого у ОСОБА_3 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійні садна верхньої та нижньої губи, множинні садна обох верхніх та нижніх кінцівок, садна спини, які не були небезпечними для життя, як в сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

? Висновок експерта № 941, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи А(ІІ) за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи В(ІІІ) за ізосерологічною системою АВО. На двох ватних тампонах зі змивами з ручки вхідних дверей квартири (об`єкт № 1) та з коридору приміщення квартири (об`єкт №2), вилученими під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдена кров з вмістом гемоглобіну людини, при встановлені групової приналежності, якої в об`єкті № 1 виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в об`єкті № 2 виявлені антиген В та слабо виражений антиген А, властиві носіям даних групових факторів за системою АВО. Але, враховуючи забрудненість об`єкта та відсутність на тампоні ділянок, вільних від крові, для порівняльного дослідження, категорично висловитися про групову приналежність крові в цьому об`єкті не є можливим. На рушнику зеленого кольору з приміщення ванної кімнати, вилученому під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдена кров з вмістом гемоглобіну людини в об`єктах №4-6, при встановлені групової приналежності, якої виявлений антиген А, властивій групі А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, в об`єкті № 5 спостерігається вплив предмета-носія на сироватку анти-В, що не дає можливості висловитися про наявності або відсутність в цьому об`єкті антигену В. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групові характеристики під експертних, не виключається можливість походження крові на тампоні зі змивом з вхідних дверей квартири (об`єкт №1) від ОСОБА_3 і виключається від ОСОБА_7 . На рушнику в об`єктах № 4,6 не виключається можливість походження крові від ОСОБА_7 і виключається від ОСОБА_3 , в об`єкті № 5 також не виключається присутність крові ОСОБА_9

? Висновок експерта № 947, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи А(ІІ) за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи В(ІІІ) за ізосерологічною системою АВО. На футболці білого кольору (об`єкти № 1-4 маркування відділення), джинсових штанах чорного кольору (об`єкти № 5-9), одному кросівку на ліву ногу (об`єкт № 10), вилучених під час огляду місця події, які належать ОСОБА_3 , встановлена наявність гемоглобіну людини, в об`єктах № 1-8,10 групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_3 , носія даної групової приналежності, в об`єкті № 9 виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_7 (носія даної групової приналежності).

? Копії медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , щодо проведеного лікування.

? Висновок експерта № 914, згідно якого на двох марлевих тампонах зі змивами з правої руки ОСОБА_3 та на двох марлевих тампонах зі змивами з лівої руки ОСОБА_3 кров не знайдена.

? Висновок експерта № 913, згідно якого на марлевому тампоні зі змивом з підлоги в коридорі, ватному тампоні зі змивом з вхідних дверей, вилученими під час огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 18, під`їзд № 2, знайдена кров з вмістом гемоглобіну людини, при встановлені групової приналежності якої виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, Таким чином, не виключається можливість походження крові на досліджених тампонах від потерпілого ОСОБА_7 і виключається від підозрюваного ОСОБА_3

? Висновок експерта № 262, згідно якого на майці, яка належить ОСОБА_7 , виявлені пошкодження. Пошкодження «1», розташоване на передній поверхні, у верхній третині справа, яке має ознаки колото-різаного, складається з основної та додаткової частин та могло утворитися в результаті дії клинка плаского колюче-ріжучого предмету, при максимальній ширині зануреної частини не більше 1,7 см.

Додаткова частина пошкодження могла утворитися при вилученні клинка з тіла. Пошкодження «2», також розташоване на передній поверхні, у верхній третині справа, яке має ознаки колото-різаного, та могло утворитися в результаті дії клинка плаского колюче-ріжучого предмету, при максимальній ширині зануреної частини не більше 2,3 см. Враховуючи кількість пошкоджень (а саме 2), можна вважати, що вони були спричинені не менш як від 2-х ударів. При проведенні експериментальних пошкоджень на майці, які утворені клинками ножів № 1 та № 3, наданих на експертизу, встановлено, що вони мають схожість за основними груповими ознаками з істинними пошкодженнями на одязі, що не виключає можливості заподіяння колото-різаних пошкоджень, клинками даних ножів. Ножем № 2, наданим на експертизу, експериментальні пошкодження не проводилися, так як ніж не гострий, немає вістря, та у нього відсутні пробивна (колюча) здатність, тому можливість спричинення ним (ножем №2) пошкоджень на одязі виключається.

? Розписка ОСОБА_9 про отримання відшкодування за спричинену матеріальну шкоду у розмірі 8114 гривень.

? Клопотання захисника ОСОБА_6 на досудовому слідстві щодо проведення слідчого експерименту враховуючи самовикривальні покази ОСОБА_3 та бажання співпрацювати зі слідством з метою активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

? Відповідь слідчого ОСОБА_10 щодо задоволення клопотання.

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частинами 1-2 ст.89 Кримінального процесуального кодексу України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також , має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, Суд дійшов до наступного висновку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Даючи оцінку вищенаведеним доказам, Суд, визнає їх належними й допустимими, такими, що в сукупності підтверджують, визначені ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, обставини, які підлягають доказуванню, не містять суперечностей, доповнюють один одного.

На підставі аналізу досліджених доказів Суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною та його дії у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння, вірно кваліфікованими.

Мотиви призначення покарання, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких правопорушень та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання, виправлення засудженого.

Також, Суд враховує особисті дані обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, не одружений.

Обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин що обтяжують покарання ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Висновки суду.

Враховуючи, що особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне для попередження нових злочинів, також враховуючи особу обвинуваченого, сукупності вище наведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальній межі санкції інкримінованої статті. Проте вважає можливим від призначеного покарання звільнити з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, з обов`язковим покладенням обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

В судових дебатах захисником обвинуваченого заявлено про застосування положень ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України, з цього приводу Суд дійшов наступного висновку.

Суд враховує позицію обвинувачуваного, його щире каяття та передбачені положенням ст. 66 Кримінального кодексу України обставини, що пом`якшують покарання.

Також враховує позицію потерпілого та його дії, та підстави спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, однак вважає, що дії потерпілого не є спів мірними діям обвинуваченого та наслідками для потерпілого.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Також Суд враховує позицію потерпілого, прокурора щодо призначення покарання з випробування та враховуючи обставини скоєного правопорушення, його наслідки приходить до висновку, що правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст. 69 Кримінального кодексу України, відсутні.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Інші питання які вирішувались судом при прийнятті рішення.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Потерпілим по справі заявлений цивільний позов про стягнення моральної шкоди 22 вересня 2025 року. Враховуючи, що цивільний позов відповідно до положень ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України має бути поданий перед початком судового розгляду, а в даному випадку потерпілим позов пред`явлено, після початку розгляду справи по суті Суд залишає його без розгляду. Роз`яснивши право потерпілого звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати по справі Суд стягує з обвинувачуваного. Долю речових доказів вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 128, 368 - 370, 373, 374 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання: у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до приписів п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази: які зберігаються к камері збереження речових доказів ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, а саме:

? змиви з рук, кахля запаковані в паперові пакети (квитанція 001965 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр у досудових розслідувань № 0000243 від 09 березня 2025 року) - знищити.

? рушник, кросівок, джинсові штани, джинсова рубашка (сейф пакет WAR1550775) - повернути власнику.

? картонна коробка з пляшкою з під коньяку, футболка, рушник кухонний, рушник банний (квитанція 001966 кримінальне провадження внесені до Єдиного реєстр у досудових розслідувань № 0000243 від 09 березня 2025 року знищити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює ТОВ «Реставраційна будівельна компанія» на посаді маляра штукатура, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 6095 (шість тисяч дев`яносто п`ять) 65 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Чорноморський міський суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий