ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/121/26 Справа № 711/1408/21 Категорія: ч.2 ст.286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси за апеляційною захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 березня 2025 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2021 року народження, працюючого Черкаська обласна філармонія на посаді артиста-соліста, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_9 відпвідні обов`язки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів за проведення експертиз технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124/21/1559-ІТ від 05.02.2021 в сумі 1307,60 грн та за проведення комплексної фото технічної та авто-технічної експертизи КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021 в сумі 1307,60 грн, всього в сумі 2615,2 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь судового експерта ОСОБА_11 за проведення судової авто-технічної експертизи СТ/13Е-21 від 25.02.2021 в сумі 2745,76 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішена доля речових доказів відповідно ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 31 січня 2021 року близько 17 години 40 хвилин керуючи автомобілем «CHEVROLET LACETTI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по бульвару Шевченка, зі сторони вулиці Добровольського, в напрямку вулиці Чехова, на регульованому перехресті з вулицею Кобзарська, в порушення вимог пункту 2.3.б), 12.3, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, в момент виникнення небезпеки для його руху, у вигляді появи на проїзній частині пішохода, якого він об`єктивно спроможній був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух керованого ним транспортного засобу, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в порушення 4.9, 8.7.3.е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перетинав проїзну частину бульвару Шевченка в межах пішохідного переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, на заборонений червоний сигнал світлофора.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта № 03-01/150 від 03.02.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми голови, тулубу та кінцівок з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, від яких настала смерть.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , а саме вимог пункту 2.3 б). 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з висновками експерта № КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021, та № СТ/13Е-21 від 25.02.2021 року знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_12 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку суду, а провадження у справі просить закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається із мотивувальних та резолютивних частин висновків експертів від 23.02.2021 та 25.02.2021, слідчий у вихідних даних зазначив наступне: «Моментом виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_9 є момент виходу пішохода ОСОБА_12 на проїжджу частину». Тобто, слідчий призначаючи експертизи орієнтував експертів саме на цей момент виникнення небезпеки.

Однак, з вказаними твердженнями не погоджується виходячи із наступного.

Особливістю даної справи є те, що питання визначення можливості водія уникнути зіткнення шляхом застосування екстренного гальмування визначається відстанню у менш ніж 10 метрів (а це близько 0,65 секунди при швидкості 50 км/год), яку подолав автомобіль з моменту виходу пішохода на проїжджу частину. Тому, правильне визначення моменту виникнення небезпеки, має визначальне значення у даній справі.

Визначення моменту виникнення небезпеки шляхом проведення фототехнічної експертизи із покадровим переглядом відеозапису у даній справі є необ`єктивним.

Водій здатен виявити небезпеку для руху значно пізніше, ніж це може зробити експерт під час покадрового перегляду.

Що й відбулося у даному випадку. Водій ОСОБА_9 виявив небезпеку для руху після того, як пішохід пройшов 1-2 кроки по проїжджій частині.

Захисник вважає, що слідчим не вірно визначено момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_9 .

Тому, висновки експертиз, подані стороною обвинувачення, є неналежними доказами.

Сумнівним є те, що слідчий, роблячи знімок (Фото 1), знаходився на відстані 45,8 метрів, оскільки зображення пішохода з відстані 40 метрів (фото 2 зроблено за участі всіх учасників) є меншим, ніж на відставні 45,8 метрів, як зазначає слідчий.

Як вбачається із фото 1, слідчому навіть довелося малювати стрілку для того, щоб вказати на місце розташування пішохода.

Відтак, є всі підстави стверджувати, що пішохода не можливо було чітко розпізнати, як перешкоду у момент виходу на проїжджу частину.

Таким чином, слідчий експеримент проведено не у повній відповідності до вимог Методичних рекомендацій, що є істотним порушенням. У зв`язку із чим, даний протокол просить оцінювати критично.

У протоколі слідчого експерименту від 24.02.2021 зазначено, що пішохода добре видно за 45,8 метрів до місця наїзду, а на 73 м - пішохід зливається.

Однак, вказані твердження повністю спростовуються аналізом відеозапису та фото, з його покадрового перегляду.

По-перше, за 45,8 метри, максимум що можна розгледіти - це темну пляму на фоні дерев та рекламних щитів, а за 73 м (це 5 сек. до наїзду) взагалі місце виходу пішохода та тротуар, з якого останній вийшов, не видно за іншим авто.

Вказане свідчить про необ`єктивність слідчого під час проведення експерименту, вихідні дані з якої стали предметом дослідження вже нової експертизи № 2 від 25.02.2021, яка є похідним доказом.

Слідчий експеримент проведений самостійно слідчим, без залучення учасників дорожньо-транспортної події, зокрема ОСОБА_9 .

Останній, у випадку залучення до слідчої дії, мав би право як поставити певні питання перед слідчим, надати пояснення, вказати на недоліки, заявити клопотання та проконтролювати, як правильність замірів, так і об`єктивність взагалі слідчої дії.

Хоча закон і не вимагає обов`язкової участі учасників, але така необхідність є об`єктивною та розумною, у іншому випадку - порушується право на захист та принцип рівності сторін у процесі.

Як видно із протоколу слідчого експерименту, слідча дія проводилася 40 хвилини (19:00-19:40). На початку слідчої дії авто було поставлено на 45,8 м, а потім почергово було відведено назад... на кожному відрізку в 1 м пішохід добре проглядається з робочого місця водія. На відстані 73 м силует пішохода починає зникати та зливається із елементами проїжджої частини.

Таким чином, слідчий 27 разів (з 45,8 м до 73 м) на слідчому експерименті відводив автомобіль назад, робив заміри та встановлював видимість.

До того ж, роз`яснення прав понятим, статисту, здійснення першочергових замірів, заповнення протоколу також займає не менше ніж 30 хвилин.

Всі вищевказані дії, не можливо провести за цей час.

Вказане підтверджується, зокрема й даними слідчого експерименту проведеного у ході розгляду справи за дорученням суду, який тривав 1 годину 14 хвилин, при цьому відведення автомобіля відбулося лише 1 раз (з відстані 73 метрів на відстань 40 метрів).

Тому, дотримання процедури проведення слідчого експерименту від 24.02.2024 та відомості, що в ньому знаходяться є сумнівними.

За клопотанням сторони захисту, судом надано доручення на проведення слідчого експерименту за нашої участі.

Вказана ухвала датована 03.12.2021, виконана лише 22.02.2024 (тобто більше ніж 3 роки). Весь цей час, слідчий ухилявся від проведення експерименту, оскільки добре знав, що за нашої участі, в аналогічних умовах, «побачити» пішохода, ні за 46, ні за 73 м. не вийде.

Однак, 22.02.2024 ми погодилися на проведення слідчого експерименту, абсолютно в інших умовах, зазначивши про це, з метою спростування слідчого експерименту, який проведено самостійно слідчим.

При цьому вказали місце розташування пішохода та автомобіля, в момент, коли його стало чітко видно на проїжджій частині.

Суд не надав жодної оцінки даному доказу. Не проаналізував його на предмет належності, допустимості та не навів мотивів чому його відхиляє чи надає перевагу слідчому експерименту проведеного слідчим, без нашої участі.

Вважає, що висновок експерта комплексної фототехнічної та авто технічної експертизи від 23.02.2021 (експертиза № 1) та висновок експерта авто технічної експертизи від 25.02.2021 (експертиза №2) недопустимими доказами, оскільки експертами помилково визначено час реакції водія. У даній ситуації час реакції водія 1,2 секунди - це старт, від якого потрібно відштовхуватися. Він повинен братися в умовах ідеальної видимості (сонячний день, добре видно пішохода) тощо.

Очевидно, що час реакції водія на зміну обстановки в сонячний день та вночі, не може бути однаковим.

Експертами та судом, безпідставно не враховано факт «малопомітності» пішохода, не надавалася жодна оцінка даним обставинам.

По суті, вказані експертизи ґрунтуються на одних і тих же вихідних даних, тому й висновки експертів є ідентичними. Скільки б експертиз не призначила б сторона обвинувачення, якщо надавати однакові вихідні дані, їх результати будуть однаковими.

Якщо проаналізувати відеозапис автомобільного реєстратора ми також чітко бачимо, що пішохода стає добре видно коли він близько 1 секунди (декілька кроків) пройшов по проїжджій частині.

Таким чином, покази ОСОБА_9 повністю узгоджуються із обставинами події, що зафіксовані на відеозаписі.

У ході судового розгляду проведено додаткову судово-автотехнічну експертизу № 247/24-23 від 14.06.2024 (Експертиза№3).

Суд відхилив вказану експертизу. Так, на думку суду, експертизи подані стороною обвинувачення ґрунтуються на більш широкому обсязі вихідних даних та в частині визначення моменту виникнення небезпеки узгоджується із відеозаписом.

При цьому, Експерт не посилався на недостатність вихідних даних та проводив експертизу маючи більше матеріалів, зокрема слідчий експеримент проведений під час судового розгляду та покази водія.

Позиція сторони захисту про те, що водій ОСОБА_9 не бачив момент виходу пішохода так, як його зміг зафіксувати відео-реєстратор, залишається не спростованою.

Вказаний висновок є більш об`єктивним, оскільки враховано та перевірено позицію сторони захисту.

Даний висновок ґрунтується на слідчому експерименті, який проведений із залученням всіх учасників кримінального провадження.

Під час проведення Експертизи 3 в точності враховані положення Методичних рекомендацій щодо часу реакції водія - 1,2 секунди, а не 1 секунда, як було зазначено у Висновках експертів 1 і 2.

У ході Експертизи 3, експерт надав розрахунки у випадку збільшення часу реакції водія додатково на 0,6 секунди у випадку малопомітності пішохода. Сам факт малопомітності, експерт фактично поклав на розсуд суду.

Звертає увагу, що згідно вищевказаних розрахунків, у випадку встановлення судом малопомітності пішохода, ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути наїзду, навіть якщо взяти до уваги те, що пішохода добре видно на відстані 46 метрів, як це вказано у Висновку експерта 1 та протоколі слідчого експерименту від 24.02.2021.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст.286 КК України правильно - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть отерпілого.

Провівши повторне дослідження доказів за клопотанням захисника, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам на яких побудований обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними, які не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. Доводи сторони захисту стосовно того, що районний суд залишив без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин справи сторони захисту, які суперечать версії обвинувачення є також безпідставними, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, який об`єктивно спроможній був виявити на проїзній частині пішохода, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух керованого ним транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , місцевий суд обґрунтовано послався на покази самого винуватця ДТП ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції спочатку визнав свою вину повністю, а в подальшому частково визнав свою вину та пояснив, що 31 січня 2021 року близько 17 год. рухався на своєму автомобілі від площі 700 річчя в напрямку центру, в сторону Митниці. Асфальт був мокрий, не поспішав. Під`їжджаючи до перехрестя, помітив постать яка виникла на дорозі, швидко зреагував. Їхав приблизно зі швидкістю 45-50 км/год. Пішохода побачив орієнтовано метрів за 30-35, відразу зреагував, застосував екстрене гальмування. Для нього світився зелений сигнал світлофора. Напрямок свого руху не змінював. Контакт з потерпілим був майже по центру автомобіля, можливо ближче до лівої водійської сторони. На дорозі 2 смуги, він рухався по лівій частині дороги, оскільки на правій стороні стояли автомобілі припарковані. Пішохід переходив в сторону бул. Шевченка і був по відношенню до нього з лівої сторони. Не бачив, як пішохід вийшов на проїзну частину, йшов звичайним кроком, не повільно, виявив його вже на дорозі. Після того як трапилось зіткнення, відразу зупинився, надавав допомогу, викликав швидку, поліцію, потерпілий був при свідомості. Провів із слідчим всі дії, їздив на огляд до нарколога. Поїхав у лікарню на своєму авто зі слідчим, дізналися про стан потерпілого, його оперували. Потім зі слідчим на цьому ж автомобілі поїхали на штраф майданчик, де віддав ключі від автомобіля і відеореєстратора. У лікарні зустрівся з потерпілим. На операцію, на ліки, він не давав коштів. Пізніше передавав допомогу самостійно, потерпілий не хотів її брати, але він наполягав на тому. В подальшому змінив свою позицію щодо визнання провини та просив його виправдати.

Крім того, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 31.01.2021, в ході якого оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.01.2021 близько 17 години 40 хвилин в м. Черкаси по бульвару Шевченка, зі сторони вулиці Добровольського, в напрямку вулиці Чехова, на регульованому перехресті з вулицею Кобзарська. До протоколу місця події додано фототаблицю та схему до протоколу огляду;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/150 від 03.02.2021, згідно якого ОСОБА_12 , 1941 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми голови, у вигляді: синця із садном центральної частини чола; рани правої половини чола; травми хребта, у вигляді: повного розміжчення тіл (6-го і 7-го грудних хребців) та суміжних міжхребцевих дисків, із розділенням усього зв`язкового апарату, спинного мозку та його оболонок; травми грудної клітки, у вигляді: переломів лівих ребер по кількох анатомічних лініях; ушкоджень пристінкових листків плеври, із внутрішньогрудною кровотечею; крововиливів в перикард; крововиливів в легені із їх ушкодженням; масивних крововиливів в м`які тканини; травми живота, у вигляді: внутрішньочеревною кровотечею; крововиливів в зв`язки печінки, судинну ніжку селезінки та крововиливів в заочеревинну клітковина зліва; травми лівої гомілки, у вигляді: перелому великогомілкової кістки, із крововиливами у м`які тканини, ушкодженням правого гомілково-ступневого суглобу; із синцем та раною цієї ділянки.

Дані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті гр-на ОСОБА_12 , на що вказують їх морфологічні властивості (запалі червоно-коричневі поверхні саден; синюшно-фіолетовий відтінок синця, темно-червоний відтінок крововиливів в м`які тканини, без ознак їх реактивного запалення; відсутність ознак загоєння ушкоджень та ознак консолідації (зрощення) переломів кісток), наявність ознак зовнішньої та внутрішньої кровотечі.

Видова належність ушкоджень (садна, синець, крововиливи, переломи тощо), а також морфологічні властивості рани (нерівні, осаднені краї, кінці із тканинними перетинками, розміжчені стінки тощо), вказує на їх спричинення тупими предметами.

Різноманітний характер та масивність травматичних змін, локалізація їх на різних анатомічних ділянках тіла, наявність ознак загального струсу тіла (у вигляді крововиливів у зв`язково-фіксуючий апарат внутрішніх органів), в сукупності вказують, що в даному випадку мала місце транспортна травма.

Виявлена у ОСОБА_12 сполучена травма тіла, відповідно до змісту п. 2.1.2. п. 2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України, Київ, 1995, належать до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок сполученої травми голови, тубу та кінцівок з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів. Що підтверджується виявленням в ході проведення розтину його трупа описаних тілесних ушкоджень та травматичних змін внутрішніх органів і тканин, а також описаним в наданій медичній карті клінічним перебігом.

Таким чином, між описаною сполученою травмою голови, тулубу та кінцівок, у ОСОБА_12 , отриманою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і настанням його смерті, існує прямий причинний зв`язок.

- даними протокола огляду предмету флеш носія SP micro SD 32 GB від 01.02.2021 року, згідно якого виконано перегляд запису та встановлено, що на ньому маються відеофайли з відеозаписом з салону автомобіля CHEVROLET LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_1 . В правому верхньому куті спостерігаються цифри: 2021/01/31 17:42:16. На відео зображено, що автомобіль рухається в м. Черкаси по бульвару Шевченка в лівій смузі руху, зі сторони вулиці Добровольського, в напрямку вулиці Чехова. Під`їжджаючи до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя бульвару Шевченка з вулицею Кобзарська, водій даного автомобіля скоює наїзд на пішохода, який перетинає проїзну частину бульвару Шевченка на червоний сигнал світлофору, в межах пішоходного переходу, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля;

- даними висновку експерта за результатами проведення судової експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/124/21/1559-ІТ від 05.02.2021, згідно якого: до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля Chevrolet Lacetti р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

До моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля Chevrolet Laсetti р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

Оскільки, гальмові диски передньої та задньої вісі автомобіля не відповідають вимогам підприємства виробника, тому згідно з вимогами п.31.4.1. а) Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася.

Водій автомобіля Chevrolet Laсetti р.н. НОМЕР_1 мав можливість виявити гальмові диски передньої та задньої вісі автомобіля які не відповідають вимогам підприємства виробника шляхом своєчасного проведення технічного обслуговування автомобіля;

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021, згідно якого час (Tn), який минув з моменту виходу пішохода ОСОБА_12 на проїзну частину бульв. Шевченка до моменту наїзду на нього автомобілем CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 , склав близько 3.3 с. Для оцінки дій пішоходів спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень (спеціальних технічних знань) не потрібно, тому слідчий або суд в змозі самостійно оцінити дії пішохода ОСОБА_12 у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів».

В дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

В дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору, знаходилося не вжиття водієм автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 заходів до зменшення швидкості руху керованого автомобіля аж до його зупинки в умовах місця пригоди.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.02.2021 року, з доданою план схемою та фототаблицею відповідно до якого в момент виходу пішохода ОСОБА_12 автомобіль CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 знаходився на відстані 45,8 м до місця наїзду на пішохода.

- даними висновку експерта №СТ/13Е-21 від 25.02.2021 року, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля CHEVROLET LACETTІ реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2, 12.3. Правил дорожнього руху України.

У момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля CHEVROLEТ LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у діях водія автомобіля CHEVROLEТ LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав.

Для оцінки відповідності дій пішоходів вимогам Правил дорожнього рух; України спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання захисника про те, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_13 ґрунтуються на припущеннях, суд не перевірив усіх доказів у справі - не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого.

Суд першої інстанції дослідив кожний доказ, який покладений в основу обвинувачення з точки зору достатності належності, достовірності, допустимості та взаємозв`язку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 визнав, що він є учасником ДТП, однак вважає, що його вини у цьому немає. Таку позицію обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Щодо доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки експертиз № КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021 та №СТ/13У-21 від 25.02.2021, які містяться в матеріалах кримінального провадження є неналежними та недопустими доказами оскільки вони побудовані на недостовірній інформації, а саме слідчим не вірно визначено момент виникнення небезпеки для руху, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Для проведення вищезазначених експертиз, слідчим у вихідних даних було зазначено, що моментом виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_13 є момент виходу пішохода ОСОБА_12 на проїжджу частину бульвара Шевченка.

При проведенні судової комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021 крім моменту виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_13 , а саме вихід пішохода ОСОБА_14 на проїжджу частину, експертом було також враховано час пригоди темна пора доби, похмура погода, без опадів, дорожнє покриття асфальтобетонне, вологе, був врахований висновок експерта № СЕ-19/124/21/1559-ІТ від 05.02.2021, що до моменту ДТП деталі рульового керування та ходової частини, гальмівної системи знаходились в працездатному стані, а також флеш носій з відео реєстратора автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 .

Даною експертизою було встановлено, що з моменту виходу пішохода ОСОБА_12 на проїзну частину бульв. Шевченка до моменту наїзду на нього автомобілем CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 , склав близько 3.3 с. В дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

В дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору, знаходилося не вжиття водієм автомобіля CHEVROLET LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 заходів до зменшення швидкості руху керованого автомобіля аж до його зупинки в умовах місця пригоди.

При проведенні автотехнічної експертизи № СТ/13Е-21 від 25.02.2021 експертом були враховані дані часу руху потерпілого 3,3 с та дані отримані під час проведення слідчого експерименту від 24.02.2021, яким встановлено, що пішохода, який виходить на проїзну частину бульвара Шевченка добре видно з робочого місця водія автомобіля CHEVROLET LACETTI на відстані 45,8 м, а на відстані 73 м силует пішохода починає зникати та зливається з елементами проїзної частини.

Тобто при проведенні зазначених експертиз була врахована сукупність даних для встановлення істини по справі, висновки експертів достатньо мотивовані, тому колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність та об`єктивність висновків вказаних експертиз.

Твердження захисника про недоліки проведення слідчого експерименту з приводу не залучення інших учасників слідчої дії, зокрема ОСОБА_13 , що фотографування робилося не з робочого місця водія та на відстані 45,8 метрів, що свідчить про його сумнівність та вплинуло на висновки вищевказаних висновків експертів, а тому просив оцінити даний протокол критично, є безпідставними, які спростовуються наступним.

24.02.2021 року слідчим, був проведений слідчий експеримент та складено план-схему з урахуванням даних висновку комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021 та показів ОСОБА_13 було встановлено, що в момент виходу пішохода ОСОБА_14 , автомобіль CHEVROLEТ LACETTI знаходився на відстані 45,8 м до місця наїзду на пішохода.

Вказана слідча дія була проведена за участю понятих про що свідчить їхні підписи в протоколі, заяв, зауважень не надходило. Слідчий експеримент проводився з дотриманням вимог статей 104, 223, 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з відео реєстратора автомобіля CHEVROLEТ LACETTI було встановлено місце виходу пішохода ОСОБА_12 на проїзну частину в межах пішохідного переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

В суді першої інстанції були допитані експерти ОСОБА_15 та

ОСОБА_16 , який виконував комплексну фототехнічну та авто технічну експертизу №КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021 зазначив, що експертиза проведена на підставі постанови слідчого від 12.02.2021 року. В експертизі було 5 питань, на які надано відповіді, були надані копії документів, флеш-накопичував. Людське око і камера мають не однакові показники. Камери є різні, і відео реєстратори, які освітлюють дорогу, які не освітлюють. Об`єктивніше є проведення слідчого експерименту, з погляду експерта, в умовах які наближені до тих, які були в момент ДТП. Відеозапис, який надається на дослідження спочатку проходить розкодування, програмне забезпечення яким користується він є безкоштовне, у вільному доступі, яке дозволяє провести розкодування відеозапису. Згідно п.1.10 ПДР зазначено визначення різних понять. У своїй експертизі проводив розрахунки у відповіді 3 питанні експертизи з урахуванням вихідних даних, а саме загальна видимість з робочого місця водія з увімкненим ближнім світлом фар складала 100 м., а з увімкненим дальнім світлом фар 200 м. Проводились розрахунки максимальної допустимої швидкості руху автомобіля в умовах видимості дороги. При русі з увімкненим ближнім світлом фар та 150…163 км./год., при русі з увімкненим дальнім світлом фар з урахуванням руху у населеному пункті не повинна була перевищувати 50 км/год. При перегляді відеозапису та фотокарток декілька раз для впевненості, у висновку зазначено момент виходу пішохода на проїзну частину і моменту контактування з автомобілем. Час реакції водія у висновку 1 сек. вираховується згідно методичним рекомендаціям. Бувають типові ситуації і нетипові ситуації, кожен випадок індивідуальний. В експертизі зазначив, що з моменту виходу пішохода на проїжджу частину і до моменту наїзду на нього автомобілем минув час 3.3 сек. Розрахунками було встановлено, що відстань на якій автомобіль знаходився від місця наїзду в момент виходу пішохода складає 46 м. Дуже просто встановити слідчим експериментом видимість пішохода. Реакція водія 1 сек. Можна змінювати коефіцієнт. В даній ситуації вона типова, розрахунок береться 1 сек. реакція водія на небезпеку для подальшого руху.

Експерт ОСОБА_11 надав пояснення, що ним виконувалася судово-автотехнічна експертиза, результати якої він виклав в висновку №СТ/13У-21 від 25.02.2021. Експертиза була проведена на підставі постанови слідчого ОСОБА_17 , питання стосувалися і пішохода, і водія. Були надані вихідні дані щодо стану дорожнього покриття, щодо видимості перешкоди, щодо видимості елементів дороги, щодо швидкості руху автомобіля, щодо виконання фототехнічної експертизи судовим експертом НДЕКЦ, щодо проведення слідчого експерименту, щодо виникнення небезпеки для руху. Після їх вивчення і аналізу, було складено висновок. Флеш-накопичував був приєднаний до матеріалів справи, і він його передивлявся в якості ознайомлення, оскільки фототехнічна експертиза була виконана, такі питання йому не ставились. Вихідних даних, наданих слідчим йому було достатньо, для проведення свого дослідження, додаткових матеріалів не потрібно було. Око людини, і око камери може відрізнятися, не спеціаліст по оптиці. Водій перед початком руху, згідно ПДР, повинен підлаштувати своє місце так, щоб йому нічого не заважало, все було видно і зручно. Момент виходу пішохода встановлені в постанові слідчого, у вихідних даних. Згідно з висновком КСЕ-19/124/21/2070 від 23.02.2021 час який пройшов пішохід - встановлено експертом, він цього не встановлював. Чужі висновки не переписував, по формулі виконував сам. Щодо реакції водія з урахуванням формули час реакції водія береться згідно методичних рекомендацій з таблиці (література № 2 Суворов), може бути зменшена, може бути збільшена, експерт дивиться сам кожну конкретну ситуацію, або збільшує, або зменшує за умови якщо це необхідно, і дорожня обстановка до цього спонукає. Якщо дорожня обстановка до цього не спонукає, то експерт бере із типових ситуацій, або нетипових ситуацій. Час реакції по четвертій формулі встановлено «1» в зв`язку з тим, що час реакції відповідає 1 сек., у висновку зазначено, що в ході проведення слідчого експерименту встановлено, що пішохід, який виходить на проїзну частину добре видно з робочого місця водія автомобіля Шевроле на відстані 45,8 м., а на відстані 73 м силует пішохода починає зникати та зливається з елементами проїзної частини, що це означає, водій який під`їжджає до даного регульованого переходу, бачить що до даного переходу наближається пішохід, він його бачить бо 73 метра, і цей пішохід починає виходити на заборонений сигнал світлофора, це означає що об`єкт, який знаходиться в полі зору водія постійно, він може скласти небезпеку, водій попереджений що ця небезпека з`явиться, це населений пункт. Час, який минув з моменту виходу пішохода на проїзну частину до моменту наїзду на нього автомобіля складав приблизно 3,3 с.

.

Покази експертів є достатньо повними, послідовними, які узгоджуються між собою та з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження. Експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_11 показали, що момент виникнення небезпеки був визначений відповідно до методології правильності визначення моментів виникнення небезпеки для руху і він є можливим для використання та дослідження технічної можливості водія уникнути зіткнення у разі небезпеки.

Колегія суддів вважає висновки експертиз, проведених експертами ОСОБА_18 та ОСОБА_11 належними та допустимими доказами, які грунтуються на всебічному дослідженні, узгоджуються з матеріалами справи, були зроблені на підставі тих даних, які наближені до тих, які були в момент ДТП, а вимоги законодавства при їх призначенні та проведені були дотримані в повному обсязі.

В матеріалах кримінального провадження міститься ще одна додаткова судова автотехнічна експертиза №247/24-23 від 14.06.2024 яка була проведена за клопотанням захисника Короля з урахуванням слідчого експерименту від 22.02.2024 за участю ОСОБА_13 . У висновках якої зазначено, що на відстані видимості пішохода 40 м водій автомобіля CHEVROLEТ LACETTI р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди при уповільнення автомобіля 5,9 м/с2 та не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди при уповільнення автомобіля 3,9 м/с.

Суд, який здійснює розгляд справи, керуючись законом, оцінює висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Висновок експерта не є особливим доказом і оцінюється за загальними правилами оцінки доказів.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги висновки додаткової судової автотехнічної експертизи №247/24-23 від 14.06.2024, яка була проведена більше ніж через три роки після дорожньо-транспортної пригоди, на підставі проведеного слідчого експерименту від 22.02.2024 за участю ОСОБА_13 , тобто на тих вихідних даних, які надані лише стороною захисту.

Колегія суддів критично оцінює висновки додаткової судової автотехнічної експертизи №247/24-23 від 14.06.2024, оскільки вони суперечать матеріалам кримінального провадження та не узгоджуються з висновками первинних експертиз.

Даний висновок проведений із урахуванням вихідних даних, додатково отриманих під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , проведеного 22.02.2024, що свідчить про необ`єктивність даного висновку, оскільки надані ОСОБА_13 пояснення з приводу механізму ДТП взяті експертом до уваги в контексті на користь обвинуваченого, при цьому колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_13 надав такі покази, які містять в собі надання експерту таких вихідних даних дорожньо-транспортної пригоди, які завідомо вказували про його невинуватість.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів при оцінці доказів, а саме висновків експертів №КСЕ-19/124-21/2070 від 23.02.2021; №СТ/13У-21 від 25.02.2021 та додаткової судової автотехнічної експертизи №247/24-23 від 14.06.2024, віддає перевагу двом першим експертизам, які є більш мотивованими та експерти прийшли до категоричного висновку, що з моменту виходу пішохода на проїзну частину і до моменту наїзду на нього автомобілем минув час 3,3 с. Розрахунками встановлено, що відстань на якій автомобіль знаходився від місця наїзду в момент виходу пішохода складає приблизно 46 м, це означає що пішохода, який виходить на проїзну частину добре видно з робочого місця водія автомобіля Шевроле.

Оцінюючи дані висновки експертів, колегія суддів враховує також те, що експерти, які проводили експертизу 23.02.2021 та 25.02.2021 були допитані в судовому засіданні першої інстанції та надали послідовні, мотивовані, ствердні покази.

Суд апеляційної інстанції погоджується із встановленим під час досудового розслідування моменту виникнення небезпеки для водія ОСОБА_13 , а саме вихід пішохода на проїзну частину, та час реакції водія на небезпеку (0,3 с) та час руху пішохода з моменту виникнення небезпеки (3,3 м), які були покладені в основу проведених експертиз.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що водій здатен виявити небезпеку для руху значно пізніше, ніж це може зробити експерт під час кадрового перегляду, що і відбулося, оскільки водій ОСОБА_13 виявив небезпеку для руху після того, як пішохід пройшов 1-2 кроки по проїжджій частині, колегія суддів не приймає до уваги.

Необхідно зазначити, що водії, які керують транспортними засобами визнаються джерелом підвищеної небезпеки, що вони несуть відповідальність за шкоду, завдану їхньою діяльністю (водінням, зберіганням), які повинні бути максимально уважними, щоб запобігти ДТП. При цьому враховуючи, що це населений пункт, пішохідний перехід і темна пора доби, тому доводи захисника в апеляційній скарзі про мало помітність пішохода в даному випадку є безпідставними.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Аналізуючи та оцінюючи у своїй сукупності докази, надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд апеляційної інстанції враховує протокол огляду місця події, дані з відеореєстратора автомобіля CHEVROLET LACETTI, висновки судових експертиз, покази експертів ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , які у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на доведення вини ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України поза розумним сумнівом.

Таким чином порушення правил безпеки дорожнього руху Панченко, який керував автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме не вжиття останнім заходів до зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_19 .

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обвинувачення ОСОБА_13 поза розумним сумнівом доведено.

Водночас колегія суддів зауважує, що пішохід ОСОБА_12 також грубо порушив ПДР, а саме здійснив вихід на проїзну частину на червоний заборонений сигнал світлофора, тому його дії також є в причинно- наслідковому зв`язку з даною пригодою. В даному випадку протиправність дій потерпілого пішохода не виключає винуватість водія. Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_13 зобов`язаний був виконати вимоги п.12.3 ПДР і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином, вихід пішохода ОСОБА_12 на проїзну частину на заборонений сигнал світлофора, що створює небезпеку, не звільняє водія ОСОБА_20 від виконання правил дорожного руху України.

Інші доводи апеляційної скарги захисника з приводу незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю доказів досліджених судом першої інстанції так і під час апеляційного розгляду.

Немає сумнівів у призначеному ОСОБА_13 покарання, яке призначено з дотриманням Загальної частини в межах Особливої частини та з урахуванням «Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання та роботи виключно позитивно, раніше не судимий, вчинив злочин з необережною формою вини, який відноситься до категорії тяжких злочинів, на спеціальних обліках не перебуває, думку потерпілого, який претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, застосовувати реальну міру покарання до ОСОБА_13 не бажає.

Районний суд призначив ОСОБА_13 покарання у виді 4 роки позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік із покладенням на нього відповідних обов`язків згідно ч.1 ст.76 КК України, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, порушень норм кримінального та кримінального процесуального права під час перевірки законності та обгрунтованості вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_13 не виявлено, а відтак апеляційну скаргу захисника Короля слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя

Судді -