Справа № 156/362/25
Провадження № 1-кп/156/67/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Іваничі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні (об`єднані матеріали кримінальних проваджень №0000108 від 11.02.2025 року, №0000076 від 28.04.2025 року та №0000104 від 06.06.2025 року) про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст. ст. 126-1, 390-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в :

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження (об`єднані матеріали кримінальних проваджень №0000108 від 11.02.2025 року, №0000076 від 28.04.2025 року та №0000104 від 06.06.2025 року) про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.ст.126-1, 390-1 КК України.

Cудове засідання призначено на 15.10.2025 о 13:00 год.

В судовому засіданні прокурор оголосила подане до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 терміном на 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 20.08.2025 року змінено ОСОБА_3 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, строк дії ухвали закінчується 18.10.2025 року. Прокурор зазначає, що згідно з ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення aбo захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати aбo продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ризики, які зазначені в попередній ухвалі продовжують існувати. В обґрунтування ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор наголошує, що ОСОБА_3 , вільно проводячи дозвілля, буде мати реальну можливість чинити на потерпілих, дружину та неповнолітніх доньок, а також свідків, які є односельчанами незаконний тиск з метою відмови останніми надання показань з приводу відомих їм обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки знає адреси проживання свідків у даному кримінальному провадженні, які є його сусідами та знайомими.

В обґрунтування ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України - можливість вчинити інші кримінальне правопорушення свідчить, те що ОСОБА_3 , після скерування обвинувального акту 31.03.2025 за ст.ст. 126-1, 390-1 КК України, незважаючи на запобіжний захід у виді домашнього арешту та обмежувальний припис, передбачений ст. 350-6 ЦПК України, через короткий проміжок часу, вчинив 5 епізодів кримінальних правопорушень, які спрямовані проти життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .

Перебуваючи на волі, ОСОБА_3 переховувався від суду та перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, а саме останній будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, умисно, безпричинно не являвся в судові засідання, які були призначені на 28.04.2025 (у справі №156/362/25), 03.06.2025 на 14:30 та 15:30 (у справах №156/362/25 та №156/520/25), у зв`язку із чим судові засідання були відкладені, хоча з`явилися всі учасники, i в результаті чого до нього були застосовані приводи.

Останній систематично порушував умови домашнього арешту, що свідчить про свідоме ігнорування встановлених йому правил, та породжує безнаказаність.

Окрім цього, щодо ОСОБА_3 Іваничівським районним судом Волинської області ухвалено вирок від 07.09.2025 року про визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Таким чином, прокурор зауважує, що жоден менш суворий запобіжний захід, не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 з підстав, викладених у ньому. Просила таке клопотання задовольнити.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора, просила його задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_11 - представник служби у справах дітей Литовезької сільської ради не з`явилася, у матеріалах справи присутня її заява про проведення судового засідання 15.10.2025 року, без її участі.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив щодо клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного щодо заявленого клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 177 КПК України).

Згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1-2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що 18.10.2025 року закінчується строк дії ухвали Іваничівського районного суду Волинської області про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує положення пунктів 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Вивчивши заявлене прокурором клопотання, суд вважає, що ризики, існування яких були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати. ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст. ст. 126-1, 390-1 КК України, обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності. Крім цього, суд враховує те, що на даний час свідки у кримінальному провадженні ще не допитані, а тому наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, враховуючи тяжкість та кількість епізодів кримінальних правопорушень, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та наявні ризики, приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому вважає, що вказані обставини у своїй сукупності, виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а тому строк запобіжного заходу відносно останнього необхідно продовжити на 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд одночасно, з урахуванням особи обвинуваченого, вчинення ним кримінальних правопорушень, які кваліфіковані відповідно до ст.12 КК України, необхідності достатніх гарантій виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, на підставі ч.5 ст.182 КПК України визначає для обвинуваченого ОСОБА_3 заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Нормами ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року 3028,00 грн. Отже, в грошовому вираженні визначена судом сума застави становить 30 280,00 грн., що з урахування матеріального стану обвинуваченого є достатнім для забезпечення виконання ним обов`язків, встановлених КПК.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193-198, 331, 350, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів у Державній установі "Луцький слідчий ізолятор" (Державної установи «Маневицька виправна колонія № 42»), тобто до 13 грудня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу в розмірі 10 (десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 280,00 гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок № UA0002504, МФО 820172, банк ДКСУ м. Київ.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з с. Литовеж, Володимирського району Волинської області, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії обов`язків, відповідно до ч.7 ст. 194 КПК України, у разі внесення обвинуваченим застави до 13.12.2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити начальнику Державної установи "Луцький слідчий ізолятор" (Державної установи «Маневицька виправна колонія № 42»), для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду, ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 16.10.2025 року.

Суддя ОСОБА_1