ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/73/26 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невинесенні постанови про визнання заявника ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні № 0018722 від 18 листопада 2025 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

11 грудня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність слідчого, яка полягає у невинесенні нової постанови щодо визначення його процесуального статусу потерпілого після скасування ухвалою слідчого судді постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні; зобов`язати слідчого невідкладно винести та вручити йому нову постанову про визначення відповідного його процесуального статусу у кримінальному провадженні №0018722.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_6 зазначав, що ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 03.12.2025 року у справі №643/20960/25 скасовано постанову слідчого Другого СВ ТУ ДБР від 18.11.2025 року про відмову у визнанні його потерпілим. Після набрання ухвалою законної сили слідчий був зобов`язаний повторно й належним чином розглянути питання процесуального статусу та винести відповідну постанову згідно з вимогами ст.55, п.1 ч.2 ст.56, ст.110, ст.220, ст.534 КПК України. Незважаючи на його неодноразові клопотання про визначення статусу та вимогу офіційного визнання його потерпілим, жодної постанови або відповіді з цього приводу він не отримав.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника на підставі ч.4 ст.303 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Заявник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути справу до районного суду для розгляду його скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя помилково відмовив у відкритті провадження за його скаргою, оскільки скаргу було правильно подано в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, так як слідчий не здійснив процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Так, згідно зі ст. 534 КПК України, ухвала слідчого судді від 03.12.2025 року про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим є обов`язковою для слідчого. Скасування постанови, на переконання апелянта, встановило прямий обов`язок слідчого повторно та належним чином вирішити питання статусу потерпілого у кримінальному провадженні за його заявою (клопотянням).

Вказує, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на визнання його потерпілим. Невинесення слідчим постанови протягом 8 днів після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим є свідомим та тривалим порушенням права на статус потерпілого та порушує вимоги про розумні строки, передбачені ст. 28 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить провести судове засідання без його участі.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи заявнику ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя виходив з того, що вимоги скарги не охоплюються визначеним Главою 26 КПК України переліком рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, які можуть бути оскарженні слідчому судді, та така бездіяльність не передбачена ч.1 ст.303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги, поданої до слідчого судді, ОСОБА_6 є заявником у кримінальному провадженні № 0018722 від 18.11.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 03.12.2025 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_6 ..

Суд вирішив скасувати постанову слідчого Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві від 18.11.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0018722 від 18.11.2025 року

Зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що 05.12.2025 року він подав заяву до Другого СВ з дислокацією у м.Харкові ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, в якій, посилаюсь на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 03.12.2025 року, просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Таким чином, аналізуючи доводи скарги, вбачається, що заявник звертався до слідчого з клопотанням саме в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні №0018722 від 18.11.2025 року.

Законодавцем, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, передбачено порядок, строки та осіб, які мають процесуальне право звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України під час досудового розслідування та спосіб реагування на подане в такий спосіб клопотання.

Як передбачено вимогами ст.220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть звернутись сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому, звернутись до слідчого судді, в порядку п.1. ч. 1 ст. 303 КПК України, зі скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо оскарження бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, мають право заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Отже, в даному випадку, будь-яке обмеження учасників процесу щодо доступу до правосуддя є процесуально неприпустимим.

Хоча право на оскарження може залежати від виконання формальних вимог, однак суди мають уникати зайвого формалізму, який підриває справедливість процесу. Занадто прискіпливе застосування процесуальних правил може зашкодити самій суті права на доступ до суду... (постанова Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 759/5737/17).

Однак, слідчий суддя допустив надмірний формалізм з урахуванням того, що ОСОБА_6 не є професійним юристом, виклав обставини справи та вимоги скарги на власний розсуд, натомість, її зміст надає можливість об`єктивно зрозуміти ті правовідносини та правові норми, якими регулюються його вимоги.

За таких обставин, враховуючи, зміст скарги, поданої до суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги щодо оскарження бездіяльності слідчого, внаслідок неналежного розгляду клопотання, поданого в порядку ст.220 КПК України, оскарження такого виду бездіяльності прямо передбачено п.1 ч.1 ст.303 КПК України, як бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України скарга може бути подана заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя передчасно відмовив у відкритті провадження за скаргою. Вказані процесуальні обставини мають істотне значення, що обумовлює необхідність скасування ухвали слідчого судді.

При цьому, оскільки фактично судовий розгляд скарги проведений не був, тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розглянути скаргу по суті та надати оцінку викладеним обставинам у скарзі на бездіяльність органу досудового розслідування, що притаманно лише слідчому судді місцевого суду.

З наведених підстав колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою скасуванню, з поверненням матеріалів скарги до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст.304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого Салтівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у не винесенні постанови про визнання заявника ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні № 0018722 від 18 листопада 2025 року - скасувати та матеріалискарги повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4