Справа № 562/3276/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000099, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гільча Перша, Рівненської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 24.09.2025 приблизно о 18 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків,в ході словесного конфлікту з потерпілою, умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область обличчя та не менше двох ударів металевим предметом (совком) в область тулуба, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_4 , тілесне ушкодження у вигляді: припухлості м`яких тканин від зовнішнього кута лівого ока з розповсюдженням на ліву виличну ділянку на ліву щоку на тлі якої відмічається гіперемія шкіряних покровів та майже по центру садно; в лівій поперековій ділянці синець; на 4 см вище наявний синець по центру якого наявне садно; синець на лівій поперековій ділянці з розповсюдженням на ліву бокову поверхню тулуба, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 24.09.2025 приблизно о 18:40 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), з метою встановлення місця знаходження знайомого та вияснення з ним особистих відносин, грубо порушуючи вимоги ст.30 Конституції України, що гарантує недоторканість володіння особи, без дозволу та відома потерпілої ОСОБА_4 , за відсутності визначених законом підстав, розуміючи протиправність посягання на недоторканість чужого володіння, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, спрямованих на порушення недоторканості житла особи і бажаючи вчинити такі дії, діючи умисно, незаконно проник до помешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_4 , у зв`язку із чим порушив недоторканість її житла

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла особи та за ч.1 ст.125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений також просив, призначити йому покарання у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком відповідно до ст. 75 КК України.

Потерпіла також надала заяву щодо надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, покарання просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальними проступками.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

За вказаних обставин сторони кримінального провадження у судове засідання не викликалися та фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч.4 ст.107 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання компрометуючі матеріали відсутні.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

А тому, призначення покарання за ч.1 ст.162 та ч.1 ст.125 КК України у виді обмеження волі на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд застосовує ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд враховуючи, що ОСОБА_3 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у справи відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обрати.

Документи кримінального провадження №0000099 залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1