У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Російської Федерації, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, помічника машиніста виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Кам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000311, відомості про яке 08.07.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000311, відомості про яке 08.07.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно поданого клопотання встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , являючись працівником КМС-198, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Транспортних Будівельників, 30, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 07.08.2025, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок таємного викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів, вступив в попередню злочинну змову із машиністом тепловоза виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Мукачево» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому обидва, володіючи інформацією про способи роботи тепловозів та маючи навики накопичення штучного надлишку дизельного палива в паливних системах тепловозів, опрацювали та узгодили між собою злочинний задум, спрямований на систематичне таємне викрадення дизельного палива та в подальшому його збуту.

Для свого злочинного задуму ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 07.08.2025, залучили як безпосередніх виконавців злочину працівників «Локомотивного депо «Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», а саме машиністів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та помічників машиністів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_12 , які позмінно працювали на тепловозі ЧМЕЗ-5397 на території Ужгородської дистанційної колії КМС - 198. Після цього, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, переслідуючи корисливий мотив, спільно, підготували заздалегідь знаряддя для вчинення злочину, зокрема ОСОБА_7 з ОСОБА_9 в гаражному приміщенні та підсобних приміщеннях віднесених до нього, який знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський район, с. Минай, вул. Транспортних Будівельників, неподалік будинку №28, за координатами 48.587360,22.263560 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0002, облаштували зберігання пустих пластикових ємкостей (каністр) об`ємом по 20-30 літрів, для наповнення дизельним паливом, шланги різних довжин та діаметрів, за допомогою яких здійснювалась забір (викачка) дизельного палива із паливних систем тепловозів, а ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи у своєму розпорядженні тепловоз ЧМЕЗ-5397, заздалегідь приготовили надлишки дизельного палива у паливній системі тепловоза.

Надалі, 11.11.2025 приблизно о 20 годині 45 хвилин ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , перебуваючи у гаражному приміщенні належному ОСОБА_7 , за вищевказаною адресою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що тепловоз ЧМЕЗ-5397 здійснює робочий маневр із перестройки в іншу колію, під час чого очікує перемикання напрямку колій, навпроти гаражного приміщення, належного ОСОБА_7 , під керуванням ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , передали їм гумовий рукав (шланг) приблизною довжиною 51 метр, насос, елетроподовжувач та пусті пластикові каністри в кількості 31 штука, які в свою чергу таємно під`єднали заздалегідь підготовлений шланг до паливної системи даного тепловозу шляхом відкриття кришки баку та за допомогою заздалегідь підготовленого ОСОБА_7 електричного насосу, таємно здійснили забір дизельного палива в кількості 708 літрів в наявні там пусті пластикові каністри, вартість якого встановлюється, чим саме завдали виробничому структурному підрозділу «Локомотивне депо Кам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» матеріальних збитків на суму, яка встановлюється.

Одразу після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були викритті та затримані працівниками поліції, що мало місце 11.11.2025 о 21 годині 30 хвилин поблизу гаражного приміщення розташованого за координатами 48.587360,22.263560 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0002.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом проведення огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, протоколами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 , є тяжким, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Будучи обізнаним про осіб, які були свідками та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на них, а також на осіб, які будуть встановлені та покази яких матимуть суттєве значення для неупередженого досудового розслідування, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Аналогічним чином ОСОБА_4 буде мати можливість незаконно впливати на експертів, спеціалістів, залучення яких може бути обов`язковим в подальшому при проведенні судових експертиз, зокрема паливно-мастильної експертизи та необхідність виконання яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також переїжджати в інші регіони та області України, чим ускладнить проведення з останнім слідчих та процесуальних дій. Будучи на волі, ОСОБА_4 матиме надалі можливість продовжити вчиняти вказане кримінальне правопорушення, або вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, зважаючи на неодноразовість. Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця російської федерації, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, помічника машиніста виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Кам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», раніше не судимого, не адвоката, не депутата, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та доданих до нього матеріалах кримінального провадження.

Захисник підозрюваногоадвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначивши, що підозра є необґрунтованою, збитки завдані кримінальним правопорушенням також не встановлені та не встановлено, що саме за паливо було викрадено. Не встановлено розмір збитків завданих підприємству. Заява потерпілої сторони була подана без підпису уповноваженої на те особою, відсутні повноваження. Підозрюваний офіційно проживає у АДРЕСА_2 , перешкоджати слідству не бажає. Просить обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а у разі обрання такого визначити мінімальний розмір застави, який буде посильний для підзахисного.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою провину, просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000311, сформованим станом на 08.11.2025 року, підтверджується, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зазначеному у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, із Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області ДСР НП України надійшли матеріали про те, що громадяни ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 спільно із невстановленими особами в умовах воєнного стану налагодили злочинну схему крадіжки паливно-мастильних матеріалів на об`єктах одного із державних підприємств Закарпатської області.

12.11.2025 о 04 год. 10 хв. ОСОБА_4 у порядку, передбаченому положеннями ст. 208 КПК України було затримано.

12.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: рапорт від 07.07.2025; протоколи про хід проведення НСРД-обстеження публічно недоступного місця з метою встановлення технічних засобів аудіо-відеоконтролю особи від 06.11.2025; протокол обшуку від 11.12.2025; протокол огляду місця події від 11.11.2025; протокол обшуку від 12.11.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 12.11.2025; заява про залучення до провадження як потерпілого; протокол про хід проведення НСРД-обстеження публічно недоступного місця з метою встановлення технічних засобів аудіо-відеоконтролю особи та аудіо-, відео контроль особи від 12.11.2025; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 12.11.2025, слідчий суддя вважає обгрунтованою підозру.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначав слідчий в клопотанні та в судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеними з підстав, наведених ним в клопотанні та під час судового засідання.

Наведений у клопотанні ризик незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, заважаючи на те, що слідчим не вказано коло прямих свідків, вплив на яких може здійснювати підозрюваний, що може призвести до надання викривальних показів, слідчий суддя вважає необшрунтованим. Матеріали клопотання не містять жодних даних, що ОСОБА_4 якимось чином перешкоджатиме досудовому розслідуванню та вживати заходи, пов`язані із наданням неправдивих показань. На думку слідчого судді дані доводи не є належним чином обґрунтованими. При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через існування встановлених ризиків, недоведеність існування інших ризиків, та враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, визнання підозрюваним своєї вини, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

При цьому, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтовані підстави вважати, що останній може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, враховуючи сталі соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби без застосування засобу електронного контролю, оскільки необхідним та достатнім буде саме такий запобіжний захід, та такий на даному етапі кримінального провадження зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. В силу ч. 5 ст. 194 КПК України, та зважаючи на встановлені ризики в судовому засідання, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, зазначеної норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Заперечення сторони захисту знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю за адресою: Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, 61 (готель "Ізумруд").

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 10 січня 2026 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18 листопада 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1