Провадження № 1-кс/638/2825/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань

встановив:

13 листопада 2025 року ОСОБА_3 звернувся на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 01.10.2025 на ім`я слідчого ОСОБА_5 ним було подано клопотання про внесення в межах кримінального провадження відомостей про вчинення невідомою особою ГУ ПФУ в Харківській області кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, однак відомостей про його розгляд так і не отримав. В свою чергу, ухвалою суду від 29.09.2025 було зобов`язано даного слідчого розглянути вказане клопотання у відповідності до вимог ст. 220 КПК України. Однак в телефонному режимі слідчий ОСОБА_5 повідомив, що ніякого клопотання не отримував і порекомендував звернутися до чергової частини управління самостійно розшукувати дане клопотання. У зв`язку із зазначеним11.11.2025 він звернувся до прокуратури із заявою в порядку ст. 214 КПК України та проханням надання відповідного витягу з ЄРДР. Станом на зараз відомості за заявою від 11.11.2025 про вчинення слідчим ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України не внесені, витягу з ЄРДР скаржнику не надано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з підстав, зазначених у скарзі, просив суд її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, вважав її безпідставною та необгрунтованою, так як слідчий у встановленому порядку розглянув клопотання ОСОБА_3 та виніс постанову за результатами її розгляду, яка була своєчасно направлена останньому за зазначеною ним адресою.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить такого висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в статті 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, зокрема, можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені в ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Системний аналіз приписів ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1.2 розділу II Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 №69, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з приписами ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Системний аналіз приписів кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчить про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Окрім того, слідчим суддею зазначається, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР, що узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові ВП ВС від 30.01.2019 у справі №818/1526/18, в якої зазначається, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому Верховний Суд наголошує на тому, що ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

В постанові від 20.04.2023 у справі № 373/18/23 Верховний Суд вказав, що системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до приписів ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4ст. 214 КПК України.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

З поданої заявником ОСОБА_3 до Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова заяви від 11.11.2025 (яка була прийнята на особистому прийомі в Шевченківській окружній прокуратурі міста Харкова 11.11.2025) про притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, вбачається, що 01.10.2025 на ім`я слідчого ОСОБА_5 було подано клопотання про внесення в межах кримінального провадження відомостей про вчинення невідомою особою ГУ ПФУ в Харківській області кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, однак відомостей про його розгляд так і не отримано. В свою чергу, ухвалою суду від 29.09.2025 було зобов`язано даного слідчого розглянути вказане клопотання у відповідності до вимог ст. 220 КПК України. Однак скаржник вказує, що в телефонному режимі слідчий ОСОБА_5 повідомив, що ніякого клопотання не отримував і порекомендував звернутися до чергової частини управління самостійно розшукувати дане клопотання. Також вказав, що слідчий не збирається розглядати дане клопотання, так як його не отримував, не зважаючи на зобов`язання його це зробити у відповідності до ухвали слідчого судді від 29.09.2025.

Разом з тим як вбачається з постанови про відмову в задоволенні клопотання від 11.11.2025 слідчий у встановленому порядку розглянув клопотання ОСОБА_3 від 01.10.2025 та виніс відповідне процесуальне рішення. В свою чергу, відповідь ОСОБА_3 була направлена засобами поштового зв`язку 12.11.2025, тобто своєчасно.

За таких обставин заява ОСОБА_3 не містить відомостей, які б підтверджували вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, за вказаних в заяві обставин, в той же час, досліджені у судовому засіданні докази спростовують твердження ОСОБА_3 про вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а тому уповноважена особа Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, під час розгляду заяви останнього діяла в межах своїх службових повноважень та у відповідності до приписів КПК України.

Крім того, заявником не наведено жодних конкретних обставин, які б свідчили про порушення слідчим або прокурором вимог закону у спосіб, що тягне кримінальну відповідальність.

Як зазначено вище ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці та позиції Верховного Суду.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Посилання заявника зводяться лише до вираження незгоди з діяльністю окремих осіб, проте відсутні будь-які факти чи обставини, які прямо або опосередковано могли б вказувати на ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 283, 284, 303-307 КПК України, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 17 листопада 2025 року о 16 год 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1