Справа № 341/636/25
Провадження № 11-кп/4808/559/25
Категорія ч.2 ст. 125КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000032 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Поділля, Галицького району, Івано-Франківської області, з середньою освітою, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого 10.04.2025 року, Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.382, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із випробуванням на 1 рік,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2025 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 93480 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин, так 09.03.2025 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на сходовій площадці між четвертим та п`ятим поверхами багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_3 , біля відчиненого вікна викурював сигарету.

В цей час до вказаного будинку підійшла ОСОБА_11 і попіл від струшеної ОСОБА_8 сигарети потрапив їй на голову, що спровокувало словесний конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , який супроводжувався висловлюванням образ та нецензурних слів в адресу одне одного.

В цей момент до ОСОБА_11 підійшов її співмешканець ОСОБА_10 , який став на захист жінки і під час словесної перепалки з ОСОБА_8 в останнього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 поговорити віч-на-віч і коли останній погодився, вийшов на двір.

Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_8 направився у сторону ОСОБА_10 , який в цей час прямував до під`їзду будинку, у якому проживають зазначені особи, і зблизившись з ним, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого і бажаючи їх настання, розуміючи, що вони обоє перебувають на вимощеній бруківкою доріжці і будь-які його дії, можуть спричинити падіння останнього та отримання ним тілесних ушкоджень, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 не менше одного удару кулаком у ділянку обличчя.

Від отриманого удару ОСОБА_10 упав на бруковану доріжку і в результаті злочинних дій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та раною в тім`яно-потиличній ділянці посередині, рани в ділянці нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження у виді травматичної ампутації коронкової частини 1, 2-го зубів на верхній щелепі зліва та синців в проекції лівого і правого плечових суглобів.

З вироком суду не погодився прокурор, який не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасування з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого правопорушення.

Зазначає, що суд безпідставно застосував ч.4 ст.70 КК України та водночас не застосував положення ч.2 ст.59-1 КК України.

Так, за вироком Галицького районного суду від 10.04.2025 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, від відбування покарання обвинуваченого звільнено з випробуванням на 1 рік.

За кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України, суд в оскаржуваному вироку призначив ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду, яке останній має відбувати реально.

За таких обставин, суд не повинен був застосовувати положення ч.4 ст.70 КК України, а вироки Галицького районного суду від 10.04.25 та 10.10.25 року мали виконуватись самостійно. Зазначена правова позиція є усталеною практикою Верховного Суду.

Окрім того, призначаючи покарання у виді пробаційного нагляду в порушення вимог ч.2 ст.59-1 КК України, суд не поклав на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 року виконувати самостійно.

В решті вирок просить залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, а обвинувачений не заперечував проти її задоволення та просив прийняти рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перелічені у ч.2 ст.412 КПК України.

Проте, як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні прокурор не вказав на такі порушення, що виключає скасування вироку з підстав передбачених цією нормою процесуального права.

Таким чином, апеляційні доводи прокурора про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційні доводи, щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

В той же час, висновок щодо застосування положень ч.4 ст.70 КК України сформований у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 (справа №760/26543/17), відповідно до якого, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що попереднім вироком Галицького районного суду від 10.04.25 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 від відбування покарання звільнений з випробуванням на 1 рік.

За вироком у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, яке він має відбувати реально.

Також, заслуговують на увагу апеляційного суду доводи прокурора, що суд першої інстанції, призначаючи покарання у виді пробаційного нагляду, не поклав на обвинуваченого обов`язки передбачені ч.2 ст.59-1 КК України.

Згідно зазначеної норми права, такі обов`язки є основою такого покарання і їх покладення на засудженого є обов`язком, а не правом суду.

Суд не врахував вимог цієї норми права, не поклав на засудженого обов`язки передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З вищезазначених підстав, в частині призначеного покарання вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду від 10.10.2025 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4