Справа 127/2793/26
Провадження 1-кс/127/1206/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів скарги встановлено, що 12 січня 2026 року ОСОБА_3 подано до Територіального управління ДБР заяву про кримінальні правопорушення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про те, як зазначає заявник, вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України виконані не були протягом 24 годин відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 11.01.2026 року (подана та зареєстрована 12.01.2026) не внесені та витяг з ЄРДР заявнику не надано. 19 січня 2026 року заявником отримано відповідь № К-28, у якій зазначено, що заява зареєстрована та перебуває на розгляді, однак відповідь надано в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», без повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР та без надання витягу. Станом на день подання цієї скарги відомості до ЄРДР не внесені, що підтверджується відсутністю витягу.

З огляду на викладене заявник просив суд, визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 12.01.2026 року та зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування внести відповідні відомості до ЄРДР.

В судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, про дату та час розгляду скарги повідомленні секретарем шляхом телефонограми завчасно та належним чином, про причини неявки суду офіційно не повідомили.

Представник Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому в судове засідання не з`явився, на адресу суду слідчий ОСОБА_5 , подав заяву, в якій просив суд, перенести розгляд скарги на іншу дату, разом з цим не зазначив поважності причин відкладення розгляду скарги, тому суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду скарги у відсутність представника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність заявника скарги та представника Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені з поміж іншого: рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Визначаючись щодо обґрунтованості скарги суд виходить з того, що відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини першої статті 9 КПК України на керівника органу досудового розслідування покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 №298, передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Верховний Суд у своєму рішенні від 30.09.2021 (Постанова ККС ВС у справі 556/450/18) вказав, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 при розгляді справи №818/1526/18 зазначила, що, саме у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Як встановлено з матеріалів справи, 12 січня 2026 року ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління ДБР, шляхом направлення на адресу електронної скриньки заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Зазначена заява розглядалась четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, що підтверджується матеріалами справи.

Вказана заява має наступний основний зміст:

«У 2009 році ОСОБА_4 проходив військово-лікарську комісію у м. Вінниця. За результатами ВЛК його було визнано: «непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час». Ці відомості були внесені до військового квитка офіційного документа військового обліку, що має повну юридичну силу. 21 листопада 2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалила новий висновок про «придатність до військової служби», повністю проігнорувавши: ? чинні відомості військового обліку, ? попередній висновок ВЛК 2009 року, Висновок ВЛК 2024 року: ? не містить правових підстав для скасування попереднього рішення, ? суперечить вимогам Наказу МОУ №402. На його підставі ОСОБА_4 було незаконно мобілізовано та направлено до військової частини. У діях службових осіб вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених: ст. 366 КК України службове підроблення; ст. 367 КК України службова недбалість; ст. 364 КК України зловживання владою або службовим становищем; ст. 426-1 КК України перевищення військовою службовою особою влади; ст. 114-1 КК України перешкоджання законній діяльності ЗСУ шляхом незаконного призову…»

Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 від 12 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, суд констатує наступне.

Заявник в заяві про вчинення кримінального правопорушення, посилається на ту обставину, що у 2009 році ОСОБА_4 проходив військово-лікарську комісію у м. Вінниця, за результатами ВЛК його було визнано: «непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час», про те, 21 листопада 2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалила новий висновок про «придатність до військової служби», повністю проігнорувавши чинні відомості військового обліку та попередній висновок ВЛК 2009 року, а тому на думку заявника висновок ВЛК 2024 року не містить правових підстав для скасування попереднього рішення та суперечить вимогам Наказу МОУ №402.

Поряд з цим суд відзначає та роз`яснює, що згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX, розділ II. Прикінцеві та перехідні положення, пункт 2, установлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

З зазначеного, суд приходить до висновку, що оскільки, ОСОБА_4 , 2009 року визнано «непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час», а в подальшому виконуючи вимоги ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX, розділу II. Прикінцеві та перехідні положення, пункту 2, він пройшов повторний медичний огляду з метою визначення придатності до військової служби та отримав висновок про «придатність до військової служби», тому будь яких підстав вважати висновок ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 листопада 2024 року незаконним, підробленим, чи виконаним з порушенням вимог закону підстав немає.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши скаргу та заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 11.01.2026 року (подана та зареєстрована 12.01.2026), суд констатує, що відомості, які зазначені у заяві не містять в собі даних, що можуть вказувати на конкретні ознаки складу кримінального правопорушення, також вказана заява не містить посилання на будь - які докази факту вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з поданої заяви ОСОБА_3 від 11.01.2026 року (подана та зареєстрована 12.01.2026) та з її змісту, судом не встановлено обставин та фактів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено вище підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою/повідомленням про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши скаргу та заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 11.01.2026 року (подана та зареєстрована 12.01.2026), суд приходить до висновків, що остання не є заявою або повідомленням про вчинення злочину.

Частиною першою та другою статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 25, 26, 214, 216, 303-307, 309, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 11.01.2026 року (подана та зареєстрована 12.01.2026) про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя