Справа № 642/6518/25
Провадження № 1-кс/642/1565/25
УХВАЛА

Іменем України

22.10.25 м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.10.2025 у вечірній час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 19 год. 00 хв., перебував за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вони разом вживали алкогольні напої.
На фоні вжитих алкогольних напоїв ОСОБА_3 вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_7 , в результаті чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 кулаком своєї правої руки численні удари в область голови та обличчя, а також по поверхні грудної клітини та живота.
Після цього, ОСОБА_3 залишив потерпілого за місцем його проживання, а сам пішов до своєї кімнати АДРЕСА_2 .
Від отриманих тілесних ушкоджень, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
Згідно довідки про причину смерті, смерть потерпілого ОСОБА_7 настала в результаті тупої травми голови та грудної клітини, численних переломів ребер.
20.10.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , у клопотанні вказує, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків: переховуватися підозрюваним від суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечували з приводу задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання слідчим подано відносно іншої особи, так, як в ньому, а також в повідомленні про підозру зазначено інше прізвище підозрюваного, а саме ОСОБА_8 . Підозрюваний ОСОБА_9 підтримав свого захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно дост. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом «а» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно з вимогами ч.1 ст.194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 19.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 19.10.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.10.2025; довідкою про причину смерті ОСОБА_7 від 20.10.2025.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).
У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, отже інкримінований підозрюваному злочин відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового слідства та суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Вивченням відомостей про особу підозрюваного встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 неодружений, на його утриманні неповнолітні та малолітні діти, а також непрацездатних особи відсутні, отже міцних соціальних зв`язків не має, тому суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він проходить службу за контрактом на посаді солдата 4 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 і у випадку переховування від органів досудового розслідування та суду може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане з самовільним залишенням військової частини або місця служби. Крім цього, при оцінці наявності відповідних ризиків, суд приймає до уваги повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2025 про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 47 КК України.
Тому суд приходить до висновку, про наявність ризику, який передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, слідчий суддя зазначає про доведеність ризику, передбаченого п. 3 ч. ст. 177 КПК України оскільки наявні свідки, які вказують на причетність ОСОБА_15 до вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів і ці свідки відомі підозрюваному, тому є підстави вважати, що ОСОБА_3 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити відмовитись від раніше наданих показів.
Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд захначає про недоведення прокурором наявності цього ризику в судовому засіданні.
Отже, потреба у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не визначає розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , так як відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Також слідчий суддя приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді від 22.10.2025 визнано незаконним затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України та звільнено з підварти, тому не вбачає підстав обраховувати строки перебування під вартою підозрюваного з моменту його затримання.
Щодо доводів захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про те, що про підозру повідомлено іншій особі, а також клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стосується також іншої особи, так як в них зазначене прізвище підозрюваного « ОСОБА_16 », слідчий суддя зазначає, що згідно пояснень, наданих в судовому засіданні слідчим та прокурорам була допущена помилка в написанні прізвища підозрюваного внаслідок описки, крім того, підозрюваний ОСОБА_3 пояснив, що викладені в повідомлені про підозру встановлені органом досудового розслідування обставини, викладені відносно нього. Тому слідчий суддя не приймає до уваги зазначені доводи захисника підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.12.2025 (включно).
Строк тримання під вартою рахувати з 22.10.2025.
Строк дії ухвали до 20.12.2025.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 23.10.2025.
Слідчий суддя ОСОБА_1