печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001598 від 07.08.2023,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001598 від 07.08.2023 про арешт майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон RO7251JEC210202; мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_3 ; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 10; ноутбук НР SCG61505N3; ноутбук HP SCG6495TWV; ноутбук НР 5CG6421G4C; ноутбук НР SCG6325GWZ; ноутбук DELL 3; ноутбук DELL 0; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 2; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 0; ноутбук HP SCD6369875; ноутбук НР SCG63259HV; ноутбук LENOVO THINK PAD без серійного номеру; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL ; ноутбук DELL 6; чорнові записи: блокноти 13 шт.; стартові пакеті мобільних операторів: 136 штук.; відеорегістратор 4K004AEPAZD7F87; Свіч для інтернета EDGESWITCH241841KB4FBE4CD5ADA; ciovd core router cor 1009-76- 009-76-1c-Ist, відомостей щодо права власності на зазначено майно не встановлено, без права їх відчуження, користування та розпорядження.

Клопотання обґрунтовано тим, що за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м. Києва, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 07.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001598, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва, в Печерському районі міста Києва здійснюють свою діяльність т. з. «кол-центри», а саме, групою осіб налагоджений протиправний механізм отримання грошових коштів від громадян України та громадян інших країн, які під виглядом здійснення інвестицій в інструменти фондового ринку та крипто валюти, а також представляючись працівниками банківських установ, шляхом обману та зловживання довірою, заволодівають грошовими коштами громадян, використовуючи при цьому незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронних грошей, в результаті чого, своїми діями завдають потерпілим майнової шкоди.

Встановлено, група осіб спеціалізуються на отриманні грошових коштів шахрайським шляхом з громадян України та країн Європейського Союзу за допомогою використання інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем та електронних комунікаційних мереж, які під виглядом здійснення інвестицій в інструменти фондового ринку та криптовалюти, а також представляючись працівниками банківських установ, шляхом обману та зловживання довірою, заволодівають грошовими коштами громадян, використовуючи при цьому незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими

засобами доступу до банківських рахунків, електронних грошей, в результаті чого, своїми діями завдають потерпілим майнової шкоди.

Так, відповідно до оперативної інформації, 05.08.2025 було встановлено, що описана вище злочинна діяльність організована та проводиться, у тому числі за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення).

Водночас, ураховуючи те, що 05.08.2025 було виявлено велику кількість приміщень, ураховуючи об`єктивні причини, що зумовили необхідність у проведенні великої кількості слідчих дій у різних локаціях Києва у невідкладному порядку (було підтверджено загрозу подальшої втрати майна - речових доказів, які безпосередньо та у сукупності підтверджують злочинну діяльність, а саме шахрайства за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України - діяльність «кол-центру»), до групи прокурорів у кримінальному провадженні N?0001598 було включено прокурорів Дарницької окружної прокуратури, зокрема ОСОБА_3 .

Так, ураховуючи надану старшим групи прокурорів у вказаному провадженні інформацію, з огляду на описані вище об`єктивні ризики втрати (знищення, спотворення тощо) майна - доказів злочинної діяльності, ураховуючи об`єктивно неможливість отримати у найкоротший строк дозволу слідчого судді у провадженні (Печерський районний суд м. Києва), керуючись нормами ст. 36, ст. 110, ч. 3 ст.233 КПК України, прокурором - процесуальним керівником у провадженні ОСОБА_3 було прийнято процесуальне рішення у формі постанови про невідкладний обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, 05.08.2025 за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва за участі інших прокурорів групи у провадженні N?0001598 було проведено невідкладний обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

За результатами проведеного обшуку за вказаною вище адресою було підтверджено ознаки діяльності т.з. «кол-центру» - було встановлено, що приміщення «104» за відповідною адресою є фактично офісним приміщенням, що складається з групи приміщень, у яких було виявлено понад 30 робочих місць, обладнаних комп`ютерною технікою, аксесуарами, додатковими та допоміжними приладами і пристроями, у тому числі сервером та маршрутизаторами (роутерами) посиленої дії, що у сукупності підтверджує ознаки шахрайства відповідного виду.

Крім цього, перед початком обшуку офісу «104» прокурором зафіксовано велику кількість невстановлених осіб різного віку, національності та статі, які одночасно та організовано залишали будівлю N?7 (з різних поверхів та офісів) за адресою, у зв?язку із розпочатим раніше обшуком іншого приміщення за адресою. Такі обставини вказують на те (об`єктивно мають ознаки), що за вказаною адресою було виявлено цілу мережу «кол-центрів», які, так чи інакше, пов?язані та/або підтримують зв?язок між собою у разі виникнення будь-яких загроз їх протиправної діяльності. Зазначені особи, вочевидь, на тлі їх викриття, терміново почали залишати офіси, розташовані на різних поверхах будівлі з метою уникнення своєї ідентифікації з боку правоохоронців.

Після отримання доступу до приміщення силами ГУ ДСНС у м. Києві, було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 безпосередньо у приміщенні відсутні будь-які особи.

Також за результатами обшуку було встановлено, що законним користувачем приміщення за вказаною адресою є громадянин України ОСОБА_4 , іпн НОМЕР_4 . При цьому, встановлено, що ОСОБА_4 було передано приміщення в оренду іншій особі - законному користувачу громадянину ОСОБА_5 паспорт № НОМЕР_5 від 10.08.2020, виданий органом: 1215, іпн: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Зазначені вище відомості з підтверджуючими документами були отримані прокурором від представника власника приміщення - адвоката, який прибув для участі в обшуку. Документи долучені до протоколу обшуку.

Таким чином, обшук за адресою: АДРЕСА_1 проведено на підставі, у спосіб та відповідно до вимог КПК України. При цьому, суспільний інтерес, що полягає у виявленні та припиненні діяльності т. з. «кол-центрів», притягненні причетних до шахрайської діяльності осіб до кримінальної відповідальності, превалює над Конституційними правами вказаного вище власника, а також користувача приміщення на недоторканність нерухомої власності.

За результатами обшуку з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено наступне майно: мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон RO7251JEC210202; мобільний телефон ZTE Blade A35 IMEI НОМЕР_3 ; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 10; ноутбук НР SCG61505N3; ноутбук HP SCG6495TWV; ноутбук НР 5CG6421G4C; ноутбук НР SCG6325GWZ; ноутбук DELL 3; ноутбук DELL 0; ноутбук DELL 6; ноутбук DELL 2; ноутбук DELL 8; ноутбук DELL 0; ноутбук HP SCD6369875; ноутбук НР SCG63259HV; ноутбук LENOVO THINK PAD без серійного номеру; ноутбук DELL 4; ноутбук DELL ; ноутбук DELL 6; чернові записи: блокноти 13 шт.; стартові пакеті мобільних операторів: 136 штук.; Відеорегістратор 4K004AEPAZD7F87; Свіч для інтернета EDGESWITCH241841KB4FBE4CD5ADA; ciovd core router cor 1009-76- 009-76-1c-Ist.

06.08.2025 вищевказані вилучені речі, предмети, документи було визнано прокурором речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001598 від 07.08.2023.

Таким чином, є обґрунтована необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності прокурора та власника майна на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 10 ст. 171 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 171 КПК України).

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, прокурором не обґрунтовано та не доведено, що вилучене майно відповідає положенням ст. 98 КПК України, тобто набуте кримінально протиправним шляхом, зберегло на собі сліди кримінально правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, які б давали слідчому судді достатні підстави вважати, що вилучене майно є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також доказів того, що стосовно вказаного майна призначено експертне дослідження.

Разом з тим, в даному випадку, слідчий суддя звертає увагу, що визнання вилученого в ході обшуку майна речовим доказом в даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту на таке майно, а виходячи зі змісту постанови про визнання речовим доказом - остання не містить переліку критеріїв відповідності вилученого майна ознакам речового доказу, що зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В той же час таке обмеження права власності не є співмірним і пропорційним завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави у право власності слідчий суддя вважає клопотання недостатньо обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001598 від 07.08.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1