Справа № 570/3768/25
номер провадження 1-кп/570/335/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділене судове кримінальне провадження №0000702 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Квасилів Рівненського району Рівненської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, який проживає по АДРЕСА_1 , який є раніше не судимий відповідно до положень ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , матеріали провадження відносно якого виділені в окреме судове провадження та який згідно з вироком Рівненського районного суду від 31.07.2025 визнаний винуватим за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи умисно, з корисливих мотивів, за грошову винагороду у розмірі 5650 грн, які близько 13 годині 15 хвилин 18.01.2025 надійшли на надану ним ОСОБА_6 банківську картку № НОМЕР_1 , у період часу з 13 години 20 хвилин по 14 годину 20 хвилин 18.01.2025 у селищі Квасилів Рівненського району незаконно придбав 37 таблеток, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, масою 0,074 г.

Надалі, ОСОБА_4 , зберігаючи вказаний наркотичний засіб при собі, реалізовуючи подальші домовленості, досягнуті із ОСОБА_6 щодо перевезення та збуту наркотичного засобу, близько 14 години 25 хвилин 18.01.2025 за допомогою маршрутних таксі виїхав із селища Квасилів до селища Оржів Рівненського району Рівненської області з метою доставки наркотичного засобу до ТОВ «Одек Україна», куди прибув близько 16 години 45 хвилин 18.01.2025. Будучи повідомленим ОСОБА_6 про те, що на ТОВ «Одек Україна» на наркотичний засіб буде очікувати засуджений ОСОБА_7 , матеріали провадження відносно якого виділені в окреме судове провадження та який згідно з вироком Рівненського районного суду від 31.07.2025 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому, усвідомлюючи, що останні є засудженими та відповідний наркотичний засіб надійде до місць обмеження і позбавлення волі, на виконання вказівок ОСОБА_6 близько 17 години 10 хвилин, знаходячись на вулиці Заводській, 9 у селищі Оріжів Рівненського району, ОСОБА_4 підійшов до паркану із ТОВ «Одек Україна», де здійснив перекидання пакунку із вмістом 37 таблеток, що містять у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, для ОСОБА_7 , який знаходився з іншої сторони на території ТОВ «Одек Україна», та безпосередньо отримав відповідний наркотичний засіб для його доставлення у ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)» та подальшого збуту ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , матеріали провадження відносно якого виділені в окреме судове провадження та який згідно з вироком Рівненського районного суду від 31.07.2025 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи умисно, з корисливих мотивів, за грошову винагороду у розмірі 3400 грн, які близько 11 години 29 хвилин та близько 16 години 53 хвилини 29.03.2025 двома трансакціями надійшли на надану ним ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_1 , у період часу з 11 години 17 хвилин по 14 годину 19 хвилин 29.03.2025 у селищі Квасилів Рівненського району повторно незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, масою 0,015 г, та психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,165 г.

Надалі, ОСОБА_4 , зберігаючи вказані наркотичний засіб та психотропну речовину при собі, реалізовуючи подальші домовленості, досягнуті із ОСОБА_8 щодо повторного перевезення та збуту наркотичного засобу і психотропної речовини, близько 14 години 20 хвилин 29.03.2025 за допомогою маршрутних таксі виїхав із селища Квасилів до селищ. Оржів Рівненського району Рівненської області з метою доставки наркотичного засобу і психотропної речовини до ТОВ «Одек Україна», куди прибув близько 16 години 30 хвилин 29.03.2025. Будучи повідомленим ОСОБА_8 про те, що останній очікуватиме на ТОВ «Одек Україна» на наркотичний засіб та психотропну речовину, при цьому, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є засудженим та відповідні наркотичний засіб і психотропна речовина надійдуть до місць обмеження і позбавлення волі, на виконання вказівок ОСОБА_8 близько 17 години 10 хвилин знаходячись на вулиці Заводській, 9, у селищі Оржів Рівненського району, ОСОБА_4 підійшов до паркану із ТОВ «Одек Україна», де здійснив передачу пакунку із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, масою 0,015 г, та психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,165 г, для ОСОБА_8 , який знаходився з іншої сторони на території ТОВ «Одек Україна», та безпосередньо отримав відповідні наркотичний засіб і психотропну речовину для їх доставлення у ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)» та подальшого збуту ОСОБА_6 та іншим засудженим.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та повністю підтвердив обставини вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Прокурор просив фактично обмежитися уже проведеним дослідженням матеріалів кримінального провадження, допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів та документів, що стосуються речових доказів та судових витрат.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, у тому числі і права на захист.

Суд не погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України за кожним епізодом окремо та виключає з кваліфікації другого епізоду ознаку повторності. Верховний Суд неодноразово в своїх постановах звертав увагу судів на те, що: "Повторність злочинів відсутня, якщо протиправні дії засудженого є тотожними та охоплені єдиним умислом на збут психотропної речовини та наркотичного засобу, навіть у випадку виявлення відповідних предметів в особливо великому розмірі та в різних місцях" (Постанови Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 175/230/17-к (провадження № 51-1972км18) можна ознайомитись за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/77801391. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах: від 19 вересня 2019 року у справі № 265/2130/14-к (провадження № 51-2219км18), детальніше з текстом якої можна ознайомитись за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/84545471 від 14 червня 2018 року у справі № 589/3675/13-к (провадження № 51-2755км18), детальніше з текстом якої можна ознайомитись за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/74809463).

Отже, за відсутності ознаки повторності епізоди діянь, вчинених ОСОБА_4 ,, суд кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичного засобу і психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб, у місце позбавлення волі, а також збут наркотичного засобу і психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб, у місце позбавлення волі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_4 є не судимим відповідно до положень ст. 89 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином. За місцем проживання характеризується посередньо, участь у громадському житті приймає рідко, до адміністративної відповідальності не притягався.

Допитана в судовому засіданні, як свідок, - матір обвинуваченого ОСОБА_9 вказала, що її син стає на шлях виправлення, намагається офіційно влаштуватися на роботу.

Позитивні характеристики на обвинуваченого ОСОБА_4 , видані ТзОВ "Перша Здолбунівська управляюча компанія" та ТОВ "Квасилівський ливарно-механічний завод", які надані захисником в судовому засіданні, суд бере до уваги привизначенні строку покарання (на ТОВ "Квасилівський ливарно-механічний завод" ОСОБА_4 працює з 17 листопада 2025 року відповідно до наказу №17-к від 14 листопада 2025 року).

Виходячи з вищенаведеного, суд враховуючи визнання фактичних обставин кримінального правопорушення самим обвинуваченим та на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом, зважаючи також на досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, зокрема враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зважаючи на встановлені обставини матеріалів кримінального провадження, а також на характеризуючі дані обвинуваченого суд не вважає за можливе взяти до уваги прохання захисника, висловлене в судових дебатах, та застосувати при призначенні покарання положення ст. 69 КК України, а в подальшому звільнити обвинуваченого від відбування покарання із наданням іспитового строку, застосувавши положення ст. 75 КК України. Належних та обгрунтованих підстав на застосування вказаних положень КК України захисником наведено не було.

Суд погоджується з думкою прокурора, що не можна залишити поза увагою що обвинувачений здійснював поширення наркотичних засобів та психотропної речовини серед засуджених, а також те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинене за попередньою змовою групою осіб, та вважає, що виправлення засудженого можливе лише у випадку реального відбування покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Пом`якшуючою покарання обставиною ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України судом визнано щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до положень статті 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором не заявлено, а судом не встановлено.

Виходячи з наведених характеристик обвинуваченого, зважаючи на те, що він вказаий злочин вчинив за попередньою змовою групою осіб, а також вчинив повторно кримінальне правопорушення правопорушення, суд погоджується з пропозицією прокурора щодо призначення покарання та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , неможливе без ізоляції від суспільства. Однак, враховуючи сприяння судовому розгляду обвинуваченого та повне визнання ним своєї вини у вчиненому, його щире каяття, суд приходить до висновку про призначення покарання за нижньою межею санкції статті.

Питання про судові витрати, що підтверджені документально, суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України, а щодо долі речових доказів - відповідно до ст.100 КПК України.

Суд погоджується з думкою прокурора про стягнення з обвинуваченого судових витрат у розмірі, що відповідає проведенню судових експертиз на підтвердження його винуватості.

Так, витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 (з урахуванням стягнених витрат за вироком Рівненського районного суду від 31.07.2025 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) становлять 6980 гривень 67 копійок, а саме:

-на проведення експертизи згідно з висновком експерта №2297-Е від 03.06.2025 - 2 120,40 грн;

-на проведення експертизи згідно з висновком експерта № СЕ-19/118-25/1236-НЗПРАП від 31.01.2025 - 1 591,80 грн;

-на проведення експертизи згідно з висновком експерта № СЕ-19/118-25/5202 НЗПРАП від 29.04.2025 - 1 485,67 грн;

-на проведення експертизи згідно з висновком експерта № СЕ-19/118-25/5200 НЗПРАП від 29.04.2025 - 1 782,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання та взяття під варту.

Відповідно до положень ст. 72 КК Ураїни зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 10.04.2025 по 27.10.2025 в строк покарання, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судових експертиз - 6980 гривень (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 67 копійок.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року.

Речові докази по справі:

- банківську картку А-банк НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 ,;

- мобільний телефон «Huawei" в чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 конфіскувати в дохід держави;

- 37 (тридцять сім) таблеток, в яких міститься наркотична речовина - бупренорфін масою 0,074г, метамфенамін масою 0,165г та бупренорфін масою 0, 015г - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1