Провадження №1-кс/523/7432/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в режимі відео конференції з захисником ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одеса, клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, ОСОБА_5 , погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхні Петрівці Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1 відділення 2 взводу охорони роти охорони СПММ військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

За змістом клопотання зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, -

Встановив:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, ОСОБА_5 , про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

За змістом клопотання, ОСОБА_6 , будучи з 8.11.2024 року військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 відділення 2 взводу охорони роти охорони СПММ військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 12, 14, 16, 49, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, після направлення у відпустку для лікування 24.03.2025 року о 8:00 годині без поважних причин своєчасно не з`явився на службу до пункту розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд до моменту затримання, тобто до 3.11.2025 року, не пов`язаного з його обов`язками військової служби.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України 24.04.2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001849.

3.11.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України за кваліфікуючими ознаками, як нез`явлення військовослужбовця вчасно до місця служби без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Також встановлено, що ОСОБА_6 3.11.2025 року о 19:30 годині був затриманий в порядку ст.ст.208, 615 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи від 3.11.2025 року.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків, іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція статті якого передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, підозрюваний свідомо ухилявся від військової служби, знаходячись на волі, фактично має можливість вжити заходів щодо незаконного впливу на свідків, оскільки вони є його спів службовцями; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом штучного затягування проведення досудового розслідування або розголошення відомостей, що може привести до неповноти досудового розслідування, втрати доказів вини підозрюваного; не виключається ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, в умовах воєнного стану грубо порушив військову дисципліну, не повернувся до військової частини, тим самим порушуючи свій військовий обов`язок та ухиляючись від проходження служби, поведінка підозрюваного на думку прокурора дає підстави вважати, що він може продовжити переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, що може мати негативний вплив, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, крім того відповідно ст.176 КПК застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи, на погляд прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 в захист інтересів ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, не погоджуючись з наявністю ризику відповідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який взагалі не обґрунтований, вказуючи, що підзахисний раніше не судимий, визнає свою провину, був учасником бойових дій у 2014 році, має травми, контузії, що підтверджується висновком ВЛК, зазначаючи, що існує практика щодо призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні клопотання або визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про що є роз`яснення Пленуму Верховного суду, що навіть за такий злочин перебачено визначати розмір застави в якості альтернативи, щоб підзахисний міг знайти військову частину для продовження служби з урахуванням наявності у нього захворювань.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисника, вказуючи, що вину визнає, дійсно не повернувся до військової частини після лікування, висловивши бажання продовжити служити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступними підставами.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків шляхом здійснення погроз з метою зміни ними показів на свою користь, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі конкретні обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею ст.194 ч.1 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього поза увагою слідчого судді не залишилися імперативні приписи ч.8 ст.176 КПК України , відповідно яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів, які є вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та забезпечити належної поведінки ОСОБА_6 .

Виключних обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приймаючи до уваги особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виходячи зі змісту клопотання, свідомо вчинив умисне кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, враховуючи особисте ставлення підозрюваного до інкримінованого злочину, з урахуванням наявності встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_6 .

Разом з цим статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому зі змісту положень ст.183 ч.4 п.5 абзац 3 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, зважаючи на викладене суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

З урахуванням думки прокурора слідчий суддя приходить до висновку щодо утримання підозрюваного в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст.132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, ОСОБА_5 погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 1.01.2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 3.11.2025 року відповідно протоколу затримання особи.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 01.01.2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_8