Номер провадження: 11-сс/813/44/26
Справа № 507/1832/25 1-кс/507/497/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о. президента Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (надалі - ДСК «ЧМП») ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської обл. від 22.09.2025, якою було залишено без задоволення скаргу в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття к/п №0000018 від 08.01.2013

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було поновлено ДСК «ЧМП» строк на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження та залишено без задоволення скаргу в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 від 24.07.2024 про закриття к/п №0000018 від 08.01.2013 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що досудове розслідування було проведено повно та об`єктивно, всебічно досліджені всі обставини справи, слідчим проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення дійних обставин кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її необґрунтованість та формальність з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що органом досудового розслідування було прийнято в якості доказів показання ОСОБА_8 , який є зацікавленою особою та був головою КСП «Зоря», при цьому, так званий «готельний комплекс» ніколи не був юридичною особою, а лише уявляв собою допоміжне приміщення в структурі спільно збудованого м`ясо-молочного комплексу;

- слідчим суддею не було враховано того, що ДСК «ЧМП» за контрактом від 31.10.1991 придбало у турецької фірми «Атлантик Шип Сапплай» 20 шт. бюро-контейнерів загальною вартістю 247 200 доларів США, які ніколи не передавались на баланс КСП «Зоря», натомість, були передані у користування колгоспу «Зоря Комунізму» (в подальшому перейменованому в КСП «Зоря») для використання як «готельний комплекс» в межах раніше укладеного договору про спільне будівництво м`ясо-молочного комплексу; зазначені бюро-контейнери були встановлені в смт. Любашівка по вул. Кірова, буд. 33 та є виключно власністю ДСК «ЧМП», до теперішнього часу знаходяться на його балансовому обліку;

- в подальшому, в процесі приватизації колективного майна колгоспу «Зоря» та подальшої зміни форми власності (КСП «Зоря») її голова ОСОБА_8 , використовуючи своє посадове становище та підроблені документи, незаконно отримав свідоцтво №175 від 03.07.2002 про право власності на весь «готельний комплекс» та 15.03.2016 перепродав цей об`єкт в рівних частках ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- судові рішення Одеського апеляційного суду та Верховного Суду, на які посилається слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не долучені до матеріалів кримінального провадження, натомість, згідно з інформацією з Верховного Суду, ухвала Одеського апеляційного суду від 18.06.2021 була оскаржена ОСОБА_9 та ухвалою Верховного Суду від 29.09.2021 касаційну скаргу було повернуто заявнику;

- слідчим було допущено неповноту досудового розслідування, оскільки матеріали цивільної справи, які мають суттєве значення для прийняття законного рішення, не досліджувались та до справи не долучені; слідчим не здійснено перевірки показань свідків стосовно того, що підземна частина «готельного комплексу» будувалась силами та за рахунок коштів колгоспу «Зоря», при цьому, будівництво та фінансування пов`язаних із цим затрат здійснювалось ДСК «ЧМП».

Посилаючись на викладені обставини, в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та скасувати постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 від 24.07.2024 про закриття к/п №0000018 та матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 14.01.2026, учасники провадження не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_11 подав клопотання, в якому просив апеляційний розгляд проводити без його участі, натомість, в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провадження проводити без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали к/п №0000018, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із засад кримінального провадження, якою повинен керуватись суд під час судового розгляду, є принцип верховенства права, зміст якого закріплений ст. 8 КПК України, яка передбачає, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі аналізу матеріалів к/п №0000018, досліджених апеляційним судом, вбачається, що слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, здійснив всі дії, направлені на перевірку обставин кримінального провадження, зібрав всі необхідні по справі докази та здійснив їх належну всебічну, повну й неупереджену оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України.

Так, на підставі аналізу матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою ст. слідчого СВ Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській обл. ОСОБА_12 від 24.01.2012 було порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_8 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та за фактом використання завідомо підробленого документа за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (арк. к/п 1, т. 1).

В зазначеній кримінальній справі № 26.04.2012 було складено обвинувальний висновок, відповідно до якого ОСОБА_8 було висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України (арк. к/п 363-366, т. 1) та кримінальну справу було направлено до суду 1-ої інстанції для здійснення судового розгляду.

В подальшому, постановою Любашівського райсуду Одеської обл. від 12.12.2012 вищезгадану кримінальну справу № за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України було повернуто прокурору Любашівського району Одеської області для проведення додаткового розслідування (арк. к/п 148-149, т. 2).

08.01.2013, у зв`язку із набранням чинності КПК України в ред. від 2012 року, до ЄРДР були внесені відомості за №0000018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України за фактом того, що 03.07.2002 ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що готельний комплекс по вул. Кірова в смт. Любашівка не належав ані КСП «Зоря», ані Агрофірмі «Зоря», в яких він у свій час був головою, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання шляхом обману у приватну власність зазначеного готельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1., належного на праві власності ДСК «ЧМП», надав до Любашівської селищної ради заяву про надання йому у власність готельного комплексу та земельної ділянки під ним, а також завідомо неправдиву виписку, виготовлену невстановленою слідством особою, із рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998, які не проводилися, завіреного печаткою нефункціонуючого КСП «Зоря», про надання в рахунок майнового паю ОСОБА_8 готельного комплексу за вищевказаною адресою та недостовірну довідку про його балансову вартість, внаслідок чого 03.07.2002 на засіданні виконкому Любашівської селищної ради було винесено рішення №175 від 03.07.2002 про надання ОСОБА_8 права власності на зазначений вище готельний комплекс та 05.07.2002 ОСОБА_8 отримав у приватну власність даний комплекс (арк. к/п 153, т. 2).

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 24.07.2024 про закриття кримінального провадження (арк. к/п 13-19, т. 3), а також матеріалів самого к/п №0000018 загалом, апеляційний суд доходить висновку про те, що в ході проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження слідчим було проведено комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, серед яких, зокрема:

- допитано в якості свідків - членів правління КСП «Зоря» з приводу їх участі в зборах уповноважених стосовно виділення ОСОБА_8 майнового паю, при цьому, деякі свідки ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) зауважили на тому, що збори дійсно проводились та питання стосовно виділення ОСОБА_8 готелю в якості майнового паю підіймалось та розглядалось, в той час як інші свідки ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ), зазначили, що у зв`язку зі своєю зайнятістю та виконанням функціональних обов`язків участі в проведенні зборів не приймали, деякі ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) зауважили, що такі збори не проводились та питання про розпаювання не вирішувалось (арк. к/п 81-82, 84-85, 219-221, 245-246, 249-252, 304-306, т. 1; арк. к/п 170-179, 182-183, т. 2);

- допитано в якості свідків осіб, включених у виписку із рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998 про виділення їм майна в якості особистого паю - ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , які пояснили, що вони отримали в рахунок майнових паїв зазначене у виписці майно та таке питання дійсно вирішувалось на засіданнях правління (арк. к/п 83, 89 т. 1);

- допитано в якості свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що рішення стосовно готельного комплексу приймалися селищною радою законно та на підставі відповідних необхідних документів, на той час в селищній раді це була сувора вимога щодо порядку подачі таких документів (арк. к/п 297-299, т. 1);

- допитано ОСОБА_8 , який зазначив, що в результаті викупу ним майнових сертифікатів комісією по розпаюванню йому було виділено майно в натурі: приміщення контори, готельний комплекс з усіма комунікаціями, два склади, два корівника, сільськогосподарська техніка; коли він викупив готельний комплекс, то в усній формі звернувся до ДСК «ЧМП» для того, щоб вони продали йому свою частину майна, яке було часткою готельного комплексу по вул. Кірова, проте йому відповіли, що ті контейнери списані за збігом терміну експлуатації, вартості вони не мали та на обліку не знаходяться; таким чином, оформляючи документи на право власності на готельний комплекс він вважав, що термін експлуатації контейнерів збіг та вони нікому не були потрібні (арк. к/п 318-321, т. 1);

- витребувано дані з Любашівської селищної ради, архівного відділу Любашівської районної державної адміністрації та встановлено, що будь-які оригінали відповідних правовстановлюючих документів стосовно права власності на готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1, а також документи стосовно виділення земельної ділянки під забудову готелю та кому саме, відсутні (арк. к/п 193, 195, 214, т. 2);

- витребувано у ДСК «ЧМП» завірені копії правовстановлюючих документів на готельний комплекс, документи на право власності на перший поверх готельного комплексу, проте відповіді не отримано (арк. к/п 125, т. 2);

- долучено до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) копії протоколу засідання виконкому Любашівської селищної ради від 03.07.2002, свідоцтва про право власності №175 від 03.07.2002, рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03.07.2002, виписки з рішення зборів уповноважених №2 КСП «Зоря» від 28.02.1998 та інші документи, які стосуються виділення готельного комплексу в рахунок майнового паю ОСОБА_8 та оформлення останнім права власності на даний комплекс (арк. к/п 7-13, 15, 37-49, 92-101 т. 1);

- долучено до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) надані виконавчим директором ДСК «ЧМП» ОСОБА_25 копії контракту між ДСК «ЧМП» та « ОСОБА_26 .» стосовно виготовлення та встановлення 20-ти + 4 бюро-контейнерів; договору оренди готелю із 20-ти бюро-контейнерів; довідки про те, що будова із 20-ти контейнерів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 рахується на балансі ДСК «ЧМП», тощо (арк. к/п 126-156);

- здійснено виїмку документів з Любашівського районного архіву при Любашівській РДА, зокрема, книгу протоколів загальних зборів Агрофірми «Зоря» за 1997 рік; книгу протоколів загальних зборів Агрофірми «Зоря» за 1996-1997 роки; протокол №3 засідання виконкому селищної ради від 03.07.2002; рішення №175 від 03.07.2002; заяву на ім`я ОСОБА_8 від 10.06.2002; копію виписки з рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998; копію розрахунку середньої долі земельної частки; довідку №14 від 03.03.1998 (арк. к/п 237-238, т. 1); протоколу 2-ої сесії ХХІV скликання Любашівської селищної ради Любашівського р-ну Одеської обл. від 23.07.2002 (арк. к/п 262, т. 1);

- здійснено виїмку документів з Любашівського БТІ, зокрема, технічну документацію на готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 (арк. к/п 240, т. 1);

- здійснено виїмку з ДСК «ЧМП», зокрема, проектно-кошторисну документацію готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1; договори та узгодження сторін (арк. к/п 260, т. 1);

- проведено огляд вищезгаданих документів, вилучених під час здійснення виїмок (арк. к/п 263-277, т. 1).

Із аналізу зібраних у кримінальному провадженні вищезгаданих доказів вбачається, що 05.07.2002 ОСОБА_8 отримав свідоцтво про право приватної власності на готельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке було видане на підставі рішення виконкому Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області №175 від 03.07.2002.

Однак, саме рішення виконкому Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської обл. №175 було прийняте на підставі письмової заяви ОСОБА_8 від 10.06.2002; виписки із рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998 про виділення в натурі майна на особисті майнові паї робітникам господарства, відповідно до якого було вирішено видати в рахунок майнового паю ОСОБА_23 в розмірі 2/5 частини магазину на базарній площі, ОСОБА_15 в розмірі 3/5 частини магазина на базарній площі, ОСОБА_27 бар в районі ДЕУ на трасі Одеса-Київ, ОСОБА_8 - готельний комплекс по вул. Кірова, 35, ОСОБА_14 - магазин в районі ДЕУ на трасі Одеса-Київ, ОСОБА_28 частину (одну кімнату) універсаму по вул. Леніна; розрахунку середньої долі земельної частки; довідки на ім`я ОСОБА_8 про те що готельний комплекс КСП «Зоря» по вул. Кірова, 35 побудований та введений в експлуатацію в 1990 році, балансовою вартістю 86100 грн. та переданий в складі цілісного майнового комплексу в орендне користування фермерському господарству «Любашівська зоря» від 03.03.1998.

23.07.2002 згідно рішення №57 другої сесії ХХІV скликання Любашівської селищної ради за готельним комплексом по вул. Кірова, буд. 33 в смт. Любашівка, Одеської обл., належним ОСОБА_8 , було закріплено земельну ділянку площею 1260 кв. м.

Згодом, 23.12.2003 ДСК «ЧМП» до Любашівського БТІ надіслав лист з проханням оформити технічний паспорт на готель в смт. Любашівка Одеської обл., однак зазначений об`єкт вже був оформлений у власність, а тому лист залишений без розгляду.

Згідно акту державної приймальної комісії про прийом в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 09.08.1993 (який наявний лише в копії), замовником, в особі якого виступає ДСК «ЧМП», пред`явленій до прийняття в експлуатацію готель із 20-ти бюро-контейнерів за адресою смт. Любашівка Одеської області КСП «Зоря» у вигляді одноповерхового готелю з 20-ти бюро-контейнерів, підвальна частина - стіни з фундаментних блоків, на якому відсутній підпис голови КСП «Зоря» в особі ОСОБА_8 як представника експлуатаційної організації.

Відповідно до технічної документації Любашівського БТІ від 2002 року, готель складається з двох поверхів з прибудовами.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що за весь час проведення досудового розслідування ДСК «ЧМП» не було надано оригіналу акту державної приймальної комісії про прийом в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 09.08.1993, а також в ДСК «ЧМП» відсутні документи про постановку на баланс з 1993 року самого готельного комплексу по вул. Кірова в смт. Любашівка Одеської обл.

Зазначені обставини дають підстави дійти висновку про те, що належність всього об`єкту саме ДСК «ЧМП» не доведена належними та достатніми доказами.

Водночас, допитані під час досудового розслідування кримінального провадження свідки надали суперечливі показання, зокрема, деякі із них повідомили про те, що збори з приводу виділення ОСОБА_8 в якості майнового паю готельного комплексу (точніше підвал-бару) проводились, таке питання дійсно порушувалось та вирішувалось, натомість, інші свідки повідомили про те, що участі в зборах не приймали у зв`язку зі своєю зайнятістю та виконанням функціональних обов`язків, або зауважили на тому, що таке питання не вирішувалось та збори з цього приводу не проводились.

Більш того, під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що відповідні технічні та правовстановлюючі документи на споруду - готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 як станом на 2002, так і станом на теперішній час, відсутні як у ДСК «ЧМП», так і в архіві Любашівської РДА.

При цьому, в ході проведення досудового розслідування також не вдалось встановити місцезнаходження оригіналу книги загальних зборів уповноважених Агрофірми «Зоря», документації щодо розпаювання майна КСП «Зоря» та будь-яких документів, які б свідчили про перебування на балансі КСП «Зоря» спірного готельного комплексу.

Аналіз зібраних доказів у кримінальному провадженні свідчить про те, що на час звернення до Любашівської селищної ради з приводу отримання права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 вже тривалий час не працював ні в КСП «Зоря», ні в Агрофірмі «Зоря», подаючи в якості підстави для оформлення права власності виписку із рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998 був впевнений в її достовірності та чинності, оскільки збори з цього питання проводились та жодна інша особа не претендувала на готельний комплекс.

За встановлених обставин суд апеляційної інстанції погоджується із висновком органу досудового розслідування в частині неможливості встановлення в даному випадку особи, стосовно майна якої могло би бути вчинене кримінальне правопорушення у виді шахрайства, з огляду на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували те, що такий готельний комплекс належить саме ДСК «ЧМП», або будь-якій іншій особі, окрім ОСОБА_8 .

Водночас, під час досудового розслідування слідчим також не було здобуто достатніх доказів, які б свідчили про підроблення ОСОБА_8 виписки із рішення зборів уповноважених №2 від 28.02.1998, натомість, останній, оформлюючи у приватну власність готельний комплекс, вважав, що діє на законних підставах та в силу наявної у нього виписки, яка посвідчувала виділення йому в якості майнового паю вищевказаного готельного комплексу.

Окремої уваги вартий той факт, що 03.11.2009 ДСК «ЧМП» звернулась до Любашівського райсуду Одеської обл. із позовною заявою до Любашівської селищної ради про визнання неправомірним та скасування рішення виконкому №175 від 03.07.2002 «Про оформлення права власності на готельний комплекс по вул. Кірова, буд. 35, в смт. Любашівка Одеської обл.» за ОСОБА_8 та постановою Любашівського райсуду Одеської обл. від 19.02.2010 (справа №2-а-2/10/1518) позов було задоволено частково, поновлено ДСК «ЧМП» строк для оскарження рішення виконкому, рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03.07.2002 визнано неправомірним та скасовано, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на готельний комплекс, зобов`язано Любашівське РБТІ внести відповідні зміни до реєстру власності на нерухоме майно (арк. к/п 157, т. 1).

В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2011 були задоволені частково апеляційні скарги Любашівської селищної ради Одеської обл., ОСОБА_8 , постанову Любашівського райсуду Одеської обл. від 19.02.2010 - скасовано, прийнято у справі нову ухвалу, якою адміністративний позов ДСК «ЧМП» до Любашівської селищної ради, третя особа: ОСОБА_8 про визнання рішення неправомірним - залишено без розгляду (арк. к/п 158, т. 1).

Постановляючи зазначене рішення, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що спірний готельний комплекс в смт. Любашівка Одеської обл. знаходився на балансі КСП «Зоря», вартість якого визначалась із затрат на будівництво першого поверху, під`їзної дороги, автостоянки та комунікацій з проведення електроенергії, водопостачання, водовідведення, без врахування вартості контейнерів; готельний комплекс входив в загальний список основних засобів КСП «Зоря» та був розпайований як і все майно.

В результаті викупу майнових сертифікатів у колишніх членів даного КСП, ОСОБА_8 було викуплено майно вартістю 760 000 грн., в результаті чого йому було виділено в натурі майно - готельний комплекс.

Натомість, апеляційний адміністративний суд зауважив на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження права власності позивача - ДСК «ЧМП» на спірний готельний комплекс, документація з приводу забудови цілісного майнового комплексу та документи знаходження його на балансі судноплавної компанії.

Окрім того, позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, натомість, доводи позивача стосовно необізнаності з 2002 року про набуття права власності ОСОБА_8 на готельний комплекс суд визнав непереконливими з огляду на те, що, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 з 1993 року відкрито та вільно володіє та користується спірним майном, про що не міг не знати позивач, вважаючи себе власником, окрім того, за ствердженням позивача, про існування оскаржуваного рішення відповідача (Любашівської селищної ради) йому стало відомо нібито 09.10.2008, проте до суду позивач звернувся лише 03.11.2009, тобто поза межами річного строку.

Відтак, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду 1-ої інстанції та залишення позову ДСК «ЧМП» без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Проаналізувавши відкрити дані ЄДРСР, апеляційним судом було встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 (провадження №К/9991/15564/11) касаційну скаргу ДСК «ЧМП» були відхилено та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2011 - залишено без змін.

Окрім того, матеріали кримінального провадження містять докази того, що ОСОБА_8 01.03.2013 звертався із позовною заявою до ОСОБА_29 , ДСК «ЧМП» про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання передати приміщення готельного комплексу та не чинити перешкоди у користуванні приміщенням та рішенням Любашівського райсуду Одеської обл. від 25.04.2013 (справа №507/281/13-ц) позов ОСОБА_8 до ОСОБА_29 , ДСК «ЧМП» було задоволено частково, було витребувано з чужого незаконного володіння ДСК «ЧМП» приміщення готельного комплексу, розташованого по вул. Кірова, буд. 33 в смт. Любашівка Одеської обл., було зобов`язано ДСК «ЧМП» передати ОСОБА_8 приміщення вищевказаного готельного комплексу, зобов`язано ОСОБА_29 та ДСК «ЧМП» не чинити перешкод ОСОБА_8 в користуванні приміщенням даного готельного комплексу, а також стягнуто солідарно з ОСОБА_29 та ДСК «ЧМП» судові витрати; в іншій частині позовних вимог до ОСОБА_29 відмовлено.

В подальшому, відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження копії ухвали Апеляційного суду Одеської обл. від 19.12.2013 (справа №507/281/13-ц, провадження №22-ц/785/5045/13), апеляційну скаргу ОСОБА_29 , заяву ДСК «ЧМП» про приєднання до апеляційної скарги було відхилено та вищезгадане рішення Любашівського райсуду Одеської обл. від 25.04.2013 - залишено без змін (арк. к/п 245-246, т. 2).

При постановленні вищевказаної ухвали апеляційний суд виходив із того, що ДСК «ЧМП» не було надано належних та допустимих доказів належності готельного комплексу на праві власності компанії, зокрема, у ДСК «ЧМП» відсутнє свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відсутня технічна документація на нерухоме майно, відсутні документи, що підтверджують право користування (власності) земельною ділянкою, на якій знаходиться готельний комплекс тощо. Надані ДСК «ЧМП» суду апеляційної інстанції документи свідчать про те, що наприкінці 80-х на початку 90-х років на території Любашівського р-ну Одеської обл. на землях КСП «Зоря» за посередництвом іноземної компанії планувалось будівництво промислового об`єкту та збірного готелю з 20-ти контейнерів для проживання будівельників, однак належних та допустимих доказів безспірної належності ДСК «ЧМП» об`єкту готельного комплексу в тому технічному виді та стані, що існує нині, не надано.

Окрім того, апеляційним судом було встановлено, що наразі правовстановлюючі документи ОСОБА_8 на готельний комплекс по АДРЕСА_1 є чинними, право власності ОСОБА_8 на вказане нерухоме майно має державну реєстрацію, відтак, ОСОБА_8 як власник вправі вимагати витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння, усунення порушень права власності тощо.

Відповідно до відкритих джерел ЄДРСР, зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку ні ДСК «ЧМП», ні ОСОБА_29 оскаржене не було, що свідчить про те, що останні погодились із висновками, до яких дійшов Апеляційний суд Одеської обл. в ухвалі від 19.12.2013 стосовно відсутності доказів належності готельного комплексу на праві власності судноплавній компанії.

В даному контексті суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціи?нии? характер судових рішень, ухвалених в інших видах судочинства, допускається як нормами КПК Украі?ни и? інших процесуальних кодексів, так і наявністю відповідних позиціи? Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати КЦС у складі ВС від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17), преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Цього підходу дотримується і ЄСПЛ, якии? у рішенні «Салов проти Украі?ни» від 06.09.2005 (заява №65518/01) зазначив: «Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правовоі? певності, якии? передбачає, що, коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду».

Відтак, колегія суддів доходить висновку про те, що вищевказаними судовими рішеннями, які мають преюдиційний характер, було встановлено, що готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у законному володінні ОСОБА_8 , право власності на такий комплекс оформлено останнім на підставі відповідних документів, натомість, будь-які належні та допустимі докази належності готельного комплексу на праві власності ДСК «ЧМП» наразі відсутні.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді та наголошує на тому, що органом досудового розслідування був проведений вичерпний обсяг слідчих та процесуальних дій, відповідно до вимог ст. 94 КПК України здійснено оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, внаслідок чого зроблено обґрунтований висновок про те, що в ході досудового розслідування не було здобуто достатніх та переконливих, з урахуванням стандарту «поза розумним сумнівом», доказів вчинення ОСОБА_8 або іншою особою кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, натомість, зібрані у кримінальному провадженні докази містять безліч суперечностей та розбіжностей, усунути та спростувати які наразі неможливо.

Таким чином, оскаржуване рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 від 24.07.2024 про закриття к/п №0000018 від 08.01.2013 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України є законним, обґрунтованим, вмотивованим та таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської обл. від 22.09.2025, якою було залишено без задоволення скаргу в.о. президента ДСК «ЧМП» ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 від 24.07.2024 про закриття к/п №0000018 від 08.01.2013 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4