Справа № 141/948/23
Провадження № 1-кп/141/3/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши заяву потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_2 від 04.12.2025 про забезпечення позову у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 05.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

09.12.2025 до суду надійшла заява потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_2 від 04.12.2025 про забезпечення позову, згідно якої потерпіла ОСОБА_2 просить суд забезпечити позов у даному кримінальному провадженні шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обгрунтування заяви про забезпечення позову від 04.12.2025 зазначено, що потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_2 під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000072 від 05.11.2023, було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у загальному розмірі 15049315,47 грн.

В подальшому ОСОБА_2 до суду було подано заяву від 23.01.2024 про збільшення позовних вимог, а також подано заяву від 08.10.2024 про зменшення позовних вимог.

ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 , частково визнавши позовні вимоги у розмірі 200000,00 грн, фактично намагається уникнути добровільного відшкодування навіть визнаного ним розміру завданої шкоди, не дивлячись на отримані доходи, оскільки він, будучи рекрутом, з метою приховування розміру отриманих ним доходів, у зв`язку із укладенням контракту, намагається цей контракт приховати.

ОСОБА_2 вказує, що про намір приховати доходи свідчить також і те, що захисником обвинуваченого ОСОБА_3 було зазначено, що ним буде надано контракт, укладений із ОСОБА_3 , однак по даний час контракт цивільним відповідачем не надано.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_2 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, у разі задоволення цивільного позову, а тому просить суд забезпечити позов у даному кримінальному провадженні шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суд, розглянувши заяву потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_2 від 04.12.2025 про забезпечення позову та матеріали справи № 141/948/23, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині першій статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини друга, третя статті 150 ЦПК України).

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання (частини шоста-восьма статті 153 ЦПК України).

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 755/9322/20 зазначено, що ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_2 у поданій заяві від 04.12.2025 не конкретизовано, на яке майно та грошові кошти потрібно накласти арешт, а також не надано належних доказів, у тому числі правовстановлюючих документів, які б підтверджували право ОСОБА_3 на рухоме та нерухоме майно, та не наведено і не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а висловлено лише власні суб"єктивні твердження та припущення щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у відповідний спосіб по справі № 141/948/23.

Саме лише посилання в заяві на ухилення обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 від надання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України та про намір приховати доходи без подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Поряд з цим, суд враховує й те, що належних доказів співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема, документів, що підтверджують вартість рухомого або нерухомого майна, належного обвинуваченому (цивільного відповідачу) ОСОБА_3 , та на яке заявник просить суд накласти арешт, суду не надано та матеріали заяви про забезпечення позову від 04.12.2025 не містять.

На підставі викладеного, суд вважає, що потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_2 не наведено переконливих аргументів, які свідчили б про те, що не вжиття заходу забезпечення позову у запропонований нею спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі за фактичних обставин та за умови задоволення цивільного позову.

З огляду на установлені фактичні обставини, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення заяви від 05.12.2025 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. 128 КПК України, ст. ст. 149-151 ЦПК України, суд

П О СТ А Н О В И В:

1. Заяву потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_2 від 04.12.2025 про забезпечення позову у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 05.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, яке належить ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

2. Копію ухвали суду направити потерпілій (цивільному позивачу) ОСОБА_2 та обвинуваченому (цивільному відповідачу) ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1