УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року

м. Київ

справа № 359/5198/21

провадження № 51-4962 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року ОСОБА_5 засуджено за пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 запунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Захисник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Водночас, відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Натомість захисник ОСОБА_4 , оспорюючи винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказує, зокрема, на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду щодо засудженого, не вказує, в чому його незаконність, які саме його права порушені та як це вплинуло на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для його скасування касаційним судом згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3