Справа № 573/2462/25
Номер провадження 1-кп/573/374/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сум, мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, раніше несудимого,

за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

15.11.2025 близько 12:00 ОСОБА_4 прийшов до сараю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , та помітив, що його двері підперті стільцем, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки майна. Останній відсунув стілець, зайшов до сараю та помітив надувний човен біло-синього кольору марки «SEAHAWK II» 68377 двомісний, на 300 кг, серійний номер і марка BY INTEKX CN XEE 12762 L809, і в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення надувного човна.

Скориставшись тим, що його дії є непомітними для власника майна та сторонніх осіб, діючи таємно, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, перебуваючи в сараї, ОСОБА_4 взяв човен і витягнув його на подвір`я.

При цьому дії останнього були виявлені та припинені ОСОБА_5 , який виявив ОСОБА_4 на вказаному подвір`ї. Встановивши, що дії ОСОБА_4 були виявлені, останній втік з місця злочину, залишивши човен на території подвір`я. Таким чином, ОСОБА_4 з причин, які не залежали від його волі, не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Відповідно до висновку експерта ринкова вартість надувного човна станом на 15.11.2025 складала 7205 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав покази, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 15.11.2025 близько 12:00 він проходив повз господарство, розташоване в м. Білопілля, вул. Сумська, та помітив, що двері сараю підперті стільцем. Зайшовши до сараю, він побачив надувний човен, який витягнув на подвір`я, щоб забрати собі, але вкрасти не встиг, оскільки побачив людину. Через це він кинув човен і пішов додому.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимий, за місцем проживання скарги не надходили. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину. Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Також суд враховує думку потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

З обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 1782 грн 80 коп. за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на речовий доказ, необхідно скасувати, оскільки в ньому відпала потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 1782 грн 80 коп.

Скасувати арешт надувного човна, який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 19.11.2025.

Речовий доказ: надувний човен «SEAHAWK II» 68377, який зберігається в ОСОБА_5 , залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя