Справа № 348/2343/21
Провадження № 11-кп/4808/244/25
Категорія ч. 3 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПАТ «Укрнафта» - адвоката ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 на вирок Надвірнянського районного суду від 03.03.2025 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, з професійно-технічною освітою, працює водієм автотранспортних засобів ПАТ «Укрнафта», раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_12 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_13 ,

потерпілої - ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.

В строк відбуття покарання зараховано період перебування під вартою з 22.06.2021 по 24.06.2021.

Заставу у розмірі 55175 грн ухвалено повернути застоводавцю.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5387,50 грн та 178000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 72000 грн та 72000 грн моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 129000 грн та 178 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 72000 грн та моральну шкоду в сумі 72000 грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 24.06.2021.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть кількох осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

22.06.2021 біля о 08:30 год обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ЗІЛ-131, (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухався прямою ділянкою автомобільної дороги С090901 Надвірна - Бистриця, по вул. Софії Галечко в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, у напрямку с. Бистриця. В той час зустрічною до ОСОБА_5 смугою руху прямо рухався мотоцикл марки НОRNЕТ DАKAR (т.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перевозив пасажира ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рухаючись прямою ділянкою автомобільної дороги, яка до здійснення маневрування в напрямку руху ОСОБА_5 проглядалась на відстані понад 217 метрів, маючи намір виконати поворот ліворуч на другорядну вулицю, яка веде до дільниці підготовки та перекачки нафти, та зліва по ходу руху його автомобіля примикає до зазначеної асфальтованої дороги, водій ОСОБА_5 порушив вимоги ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 1.10. (в частині визначення термінів: «безпечна швидкість», «дати дорогу», «дорожні умови», «маневрування (маневр)», «небезпека для руху», «обмежена оглядовість» розділу 1, п. 2.3. розділу 2, п. 10.1., 10.4. розділу 10, п. 12.1., п. 12.3. розділу 12, п. 16.13 розділу 16 ПДР України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснюючи маневрування - поворот ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді мотоцикла, своєчасно не виявив перешкоду та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі мотоциклу марки НОRNЕТ DАKAR, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на мотоцикл.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої неповнолітній водій мотоцикла ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом печінки, що призвело до гострої крововтрати, а пасажир мотоцикла ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому основи черепа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та в м`які тканини голови, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень на місці події наступила смерть потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Порушення обвинуваченим ОСОБА_5 п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 1.10. розділу 1, п. 2.3. розділу 2, п. 10.1., 10.4. розділу 10, п. 12.1., п. 12.3. розділу 12, п. 16.13 розділу 16 ПДР України стали причиною настання наслідків, передбачених ч. 3 ст. 286 КК України та перебували у причинному зв`язку із ними.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.

3. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 ..

3.1. Вважає, що у діях його підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення.

3.2. На його думку, вихідні дані для судової автотехнічної експертизи, висновок якої покладено в основу обвинувачення, є неповними, що істотним чином вплинуло на правильність висновку.

3.3. Протокол огляду місця події має бути визнано недопустимим доказом внаслідок його неповноти - у ньому не описано такі істотні обставини як: максимальні розміри ділянок осипання грунту та відстань від них до відповідних коліс автомобіля і краю проїзної частини; також у протоколі не описана ділянка із подряпинами асфальту довжиною 0,9 м; відсутні відомості про походження цих слідів; не зафіксовано ряд уламків, що розташовані на другорядній дорозі безпосередньо перед передньою частиною автомобіля які видно на фотографіях.

3.4. Зазначає, що ні висновок автотехнічної експертизи, ані допитаний у судовому засіданні судовий експерт не пояснюють механізм утворення осипань грунту позаду коліс задньої осі автомобіля, які є ідентичними за складом і формою до осипань грунту, зафіксованого біля правого переднього колеса автомобіля ЗИЛ-131. Натомість враховуючи габарити цього автомобіля та місця осипання грунту очевидним є висновок про те, що зіткнення транспортних засобів сталося не на початку здійснення автомобілем повороту, а коли автомобіль вже закінчував свій маневр, що узгоджується із показаннями як водія ОСОБА_5 так і свідка ОСОБА_16 .

3.5. Проведення слідчого експерименту і відповідний протокол мають бути визнані недопустимими доказами, оскільки при його проведенні 04.10.2021 слідчий не використав мотоцикл для встановлення видимості мотоцикла та не залучив статиста; невірно визначив місце зіткнення, що штучно зменшило відстань, а відповідно й розрахунковий час руху автомобіля Зил-131 з моменту початку виїзду на зустрічну смугу до зіткнення; суб`єктивно встановив видимість статиста, якого не залучалось.

3.6. Позиція автомобіля на момент ДТП за версією слідчого не узгоджується із слідами (осипанням грунту з коліс), залишеними автомобілем, із яких видно, що автомобіль за середній час 6,6 с подолав відстань на 1 м більшу, ніж вказана в протоколі слідчого експерименту, тобто 4,3 м, а не 3,3 як помилково встановив слідчий. За таких обставин відстань мотоцикла, що рухався зі швидкістю 120 км/год, тобто 33,3 м/с від місця зіткнення за час 8,6 с має становити близько 286,4 м (33,3 х 8,6 = 286,4), а не 217,8 м як помилково визначив слідчий.

3.7. Особливості рельєфу місцевості (закритий поворот), відстань до мотоцикла під час початку маневру водієм автомобіля (286,4 м) об`єктивно унеможливлювали виявлення ним мотоцикла.

3.8. Слідчим необгрунтовано використано швидкість мотоцикла 76,5 км/год. на підставі арифметичної дії ділення відстані між відеокамерами 850 м на час 40 с, без врахування, що мотоцикл наприкінці руху міг значно прискоритись; фототехнічна експертиза для встановлення швидкості руху мотоцикла не проводилась, а із показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вбачається, що швидкість мотоцикла становила щонайменше 120 км./год.

3.9. За версією захисника, у разі, якщо б водій мотоцикла рухався із максимально допустимою швидкістю у 50 км/год, то зіткнення не відбулося б, його час до місця зіткнення становив би 15,7 с за який водій автмобіля встиг би закінчити свій маневр.

3.10. Вважає, що судом не надано належної оцінки стану здоров`я водія мотоцикла, який мав діагноз несумісний із правом керування транспортними засобами, а саме «сліпота правого ока».

3.11. Зазначає, що невизнання речовим доказом екіпірування водія мотоцикла унеможливило дослідження обставини обмеженості його огляду внаслідок використання шолому із затемненим візиром, який не відповідає ДСТУ; органом досудового розслідування шолом не досліджувався, а на стадії судового розгляду відповідне клопотання сторони захисту було відхилено.

3.12. Вказує, що причиною даної ДТП є порушення водієм мотоцикла п.12.3 ПДР, а не дії водія ОСОБА_5 .

Клопоче про дослідження доказів:

1. Допитати обвинуваченого ОСОБА_5 ;

2. Допитати свідка ОСОБА_16 ;

3. Допитати свідка ОСОБА_17 ;

4. Дослідити протокол огляду місця події від 22.06.2021 року;

5. Дослідити протокол слідчого експерименту від 04.10.2021 року;

6. Дослідити висновок судової інженерно-транспортної експертизи за напрямком 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП», проведеної експертом ОСОБА_19 No СЕ-19/109-21/10922-ІТ від 12.10.2021 року;

7. Дослідити медичні документи потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя села Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Просить оскаржений вирок скасувати, а справу закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

4. Доводи апеляційної скарги прокурора.

4.1. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.

4.2. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненому не визнав, надавши суду покази, які суперечать матеріалам справи.

4.3. Суд не встановив жодної пом`якшуючої обставини, передбаченої ст.66 КК України, що на думку прокурора, не давало суду підстав призначати мінімальне покарання визначене санкцією ч.3 ст. 286 ККУ.

4.4. Показання обвинуваченого про те, що відстань між його автомобілем та мотоциклом була 10-20 метрів, вважає необгрунтованими, оскільки досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що видимість автомобільної дороги у напрямку руху становить понад 217 метрів.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. В решті залишити вирок без змін.

5. Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 .

5.1. Вважає, що оскаржений вирок винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

5.2. Судом першої інстанції не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

5.3. Ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду обвинувачений не проявив щирого каяття, його поведінка не свідчила про те, що він розкаюється у вчиненому. З приводу наслідків ДТП не висловлював жодного жалю чи співпережиття з потерпілими.

5.4. Призначене судом покарання є несправедливим внаслідок м`якості.

Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.286 ККУ у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

6. Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 .

6.1. Вважає, що оскаржений вирок винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

6.2. Ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду обвинувачений не проявив щирого каяття, його поведінка не свідчила про те, що він розкаюється у вчиненому. З приводу наслідків ДТП не висловлював жодного жалю чи співпережиття з потерпілими. Висловлені обвинуваченим в судовому засіданні вибачення мали тільки одну мету- уникнення покарання пов`язаного з позбавленням волі. Поведінка обвинуваченого не свідчила про його щире каяття.

6.3. Призначене судом покарання є несправедливим внаслідок м`якості.

Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.286 ККУ у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

7.Доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача.

7.1. Вважає, що вирок в частині задоволення цивільного позову, є необґрунтованим, постановленим внаслідок неповноти судового розгляду і таким, що підлягає скасуванню.

7.2. Судом встановлено, що в діях водіїв обох транспортних засобів були порушення ПДР, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками ДТП: у діях водія ОСОБА_5 невідповідність вимогам п.16.13 та 10.1 ПДР; у діях водія ОСОБА_14 порушення п.12.3 ПДР. При цьому обоє водіїв мали можливість уникнути зіткнення. За таких обставин, оскільки однією із причин настання наслідків ДТП була, зокрема, груба необережність потерпілого водія ОСОБА_14 , відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України розмір стягнутої моральної шкоди підлягав зменшенню.

7.3. Оскільки судом було встановлено вину обох водіїв, ПАТ «Укрнафта» та спадкоємці водія ОСОБА_14 , а також страховик його цивільної відповідальності (за наявності) мають нести солідарну відповідальність за завдану шкоду внаслідок смерті пасажира ОСОБА_15 . Однак, судом не було з`ясовано ні наявність страховика цивільної відповідальності водія ОСОБА_14 , ані наявності у нього правонаступників (спадкоємців). Внаслідок цього на цивільного відповідача ПАТ «Укрнафта» було покладено непропорційну відповідальність за шкоду в цій частині.

7.4. Зазначає, що цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_20 в частині заявленої суми моральної шкоди не підтверджені доказами. Зокрема, відсутні докази погіршення їх самопочуття, втрати спокою та сну, головних болей, перебування у стані пригнічення, депресії і дискомфорту. Також вважає недоведеними факт завдання водієм ОСОБА_5 шкоди їх честі та гідності.

7.5. Вважає, що інтереси потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 є взаємосуперечливими, у справі відсутні докази згоди обох потерпілих на представництво інтересів одним представником. За таких обставин представник цивільних відповідачів мав бути відведеним від участі у справі. Вважає відмову суду, у задоволенні клопотання представника цивільного відповідача ПАТ «Укрнафта», про відвід представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 безпідставною.

7.6. Прийняття до розгляду судом цивільного позову ОСОБА_9 після закриття підготовчого судового засідання і початку судового розгляду, вважає неправомірним.

7.7. Цивільний позов ОСОБА_9 підписано неуповноваженою особою, оскільки дата видачі ордеру на надання правової допомоги її представника передує даті договору про надання правової допомоги на підставі якого такий ордер було видано.

7.8. Судом не надано оцінки доводам про порушення водієм ОСОБА_14 вимог п.2.3. ПДР щодо заборони перевезення пасажира без шолома та причинно-наслідкового зв`язку між цією обставиною та настанням смерті пасажира ОСОБА_15 .

7.9. Стягнута сума матеріальної шкоди ОСОБА_11 в частині 35 000 грн витрат на поховання є завищеною, документально не підтвердженою і визначеною судом на власний розсуд.

7.10. Заявлений позивачками розмір моральної шкоди - 250 000 грн вважає неспівмірним.

7.11. Незважаючи на те, що водій ОСОБА_5 свою вину визнав, покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 навпаки вказують на її відсутність, а причиною ДТП вважає наявність затемнення мотошолома водія мотоцикла ОСОБА_14 , у ОСОБА_14 діагнозу «сліпота правого ока», а також перевищення ним швидкісного режиму.

7.12. Посилається на те, що місцевим судом не перевірено факт можливої підробки медичної довідки водія ОСОБА_14 про його придатність до керування ТЗ.

Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

8. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

8.1. До початку апеляційного розгляду захисник подав заяву про долучення до матеріалів провадження висновку експерта No1854-Е від 10.06.2025 по експертизі, яка була проведена з ініціативи сторони захисту. Просить дослідити вказаний висновок в ході апеляційного провадження.

8.2. Прокурор подав заперечення проти долучення вказаного висновку, оскільки, на його думку, вказані документи були отримані в порушення вимог КПК України, не були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та є недопустим доказом.

8.3. В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів. Просили вирок суду скасувати, а справу закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

8.4. Прокурор заперечив доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого. Вважає, що призначене покарання є надто м`яким, просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

8.5. Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , заперечив доводи апеляційної скарги захисника, просив вирок скасувати та призначити ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

8.6. Потерпіла ОСОБА_11 доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечила. Просила вирок скасувати та призначити ОСОБА_5 більш суворе покарання. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

8.7. Представник цивільного відповідача вважає, що вирок в частині задоволення цивільного позову підлягає скасуванню. Просив вирок скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

9. Підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

9.1. Відповідно до норм визначених ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає цим вимогам.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення засудженим зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 286 КК України. При цьому всім наявним доказам, в тому числі показанням обвинуваченого, суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тому висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах і підтверджений доказами, які належно досліджені та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України: на витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000353; на даних електронного рапорта помічника чергового Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 22.06.2021; на даних висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_5 від 22.06.2021; на даних відповіді на запит слідчого КНП "Прикарпатський Наркологічний Центр Івано-Франківської обласної ради" від 29.06.2021 за № 1609; на показаннях обвинуваченого, потерпілих, свідків; даних протоколу огляду місця події, фототаблиці до нього від 22.06.2021 та схеми ДТП; даних протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2021 та схеми до нього; даних протоколу огляду від 22.07.2021; даних протоколу огляду відео з камер відеонагляду; даних висновку експерта № 65 від 23.06.2021 судово-медичного експертизи трупа ОСОБА_14 ; даних висновку експерта № 1075 від 12.07.2021 судово-токсилогічної експертизи; даних висновку експерта № 4925 від 23.06.2021 судово-медичного дослідження рідкої крові із трупа ОСОБА_14 ; даних лікарського свідоцтва № 65 про смерть ОСОБА_14 ; даних висновку експерта № 64 від 23.06.2021 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 ; даних висновку експерта № 1074 від 12.07.2021 судово-токсилогічної експертизи; даних висновку експерта № 493 від 23.06.2021 судово-медичного дослідження рідкої крові із трупа ОСОБА_15 ; даних лікарського свідоцтва № 64 про смерть ОСОБА_15 ; даних висновку експерта №СЕ-19/109-21/7221-ІТ від 16.08.2021 інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля марки ЗІЛ-13; даних висновку експерта № СЕ-19/109-21/7220-ІТ від 17.08.2021 інженерно-транспортної експертизи технічного стану мотоцикла маркт HornetDakar; даних висновку експерта № СЕ-19/109-21/7226-ІТ від 18.08.2021 інженерно-транспортної експертизи за напрямком 10.4 «транспортно-трасологічні дослідження»; даних висновку експерта № СЕ-19/109-21/10922-ІТ від 12.10.2021 інженерно транспортної експертизи за експертною діяльністю 10.2 «Дослідження обставин і механізму ДТП»; даних відповіді головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС і Івано-Франківській області; даних протоколу огляду від 21.07.2021.

Вказані докази у сукупності спростовують твердження обвинуваченого про те, що його безпідставно засуджено.

Вина ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Апеляційні скарги перевірялися в межах доводів та заперечень сторін провадження відповідно до приписів ст. 404 КПК.

9.2. Щодо доводів сторони захисту.

Підстави для визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 22.06.2021 року; протоколу слідчого експерименту від 04.10.2021 року; висновку судової інженерно-транспортної експертизи за напрямком 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП», проведеної експертом ОСОБА_19 No СЕ-19/109-21/10922-ІТ від 12.10.2021 року відсутні, їх дані отримані з дотриманням процесуальної форми, а зафіксовані у них факти і висновки є достовірними і коректними.

Зокрема, твердження сторони захисту про те, що причиною ДТП стали виключно дії водія мотоцикла, а саме перевищення швидкості, спростовуються висновками експерта. Встановлено, що водій автомобіля ЗІЛ-131 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення, тільки виконавши вимоги п. 10.1 та 16.13 ПДР України, тобто надати перевагу в русі зустрічному транспорту.

Ключовим тут є те, що ОСОБА_5 рухався прямою ділянкою дороги, яка до здійснення маневрування проглядалась на відстані понад 217 метрів.

Встановлена під час слідчого експерименту відстань оглядовості (понад 217 м) є вирішальною, оскільки підтверджує, що водій ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду (мотоцикл) і вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог ПДР. Це спростовує доводи захисту про відсутність вини або недостатність даних для експертизи.

Порушення ПДР обвинуваченим перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням суспільно небезпечних наслідків. Навіть за умови перевищення швидкості мотоциклістом, це не звільняло водія ОСОБА_5 від обов`язку переконатися в безпечності маневру повороту ліворуч.

Доводи захисника про недопустимість протоколу слідчого експерименту були предметом перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано відхилені, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України, з забезпеченням гарантій процесуальної достовірності та участю сторони захисту, свідка ОСОБА_16 , який був у кабіні автомобіля ЗІЛ під час ДТП, а отримані дані узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_16 , зокрема, був допитаний в суді першої інстанції перехресним допитом і дав вичерпні показання щодо обставин події, яким надана об`єктивна правова оцінка судом першої інстанції.

Щодо висновку експерта від 10.06.2025 року за No 1854-Е за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин і механізму ДТП виконаний за заявою адвоката ОСОБА_6 . Експерт виходив із того, що обвинувачений був позбавлений можливості бачити мотоцикліста та мотоцикл за заданих йому вихідних умов і тому не мав технічної можливості уникнути зіткнення (п. 4 вихідних даних для експертизи - т.5).

Апеляційний суд не ставить під сумнів коректність висновку за зазначених у ньому вихідних умов. За відсутності можливості виявити зустрічний транспорт немає ні технічних, ні правових підстав покласти на водія відповідальність, це аксіоматично. Але вся справа в тому, що ці вихідні умови не відповідають належно встановленим фактам - водій ОСОБА_5 мав можливість бачити мотоцикл на відстані 217 м., а значить і мав можливість надати йому дорогу, чого не зробив порушивши інкриміновані йому вимоги ПДР. Цей висновок експерта жодним чином не спростовує вину обвинуваченого.

9.3. Щодо доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілих про м`якість призначеного покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та дії потерпілого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, має на утриманні неповнолітню дитину. Суд обґрунтовано призначив покарання у межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Апеляційний суд погоджується з тим, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для призначення більш суворого покарання, як того просять прокурор та потерпілі, апеляційний суд не вбачає, оскільки суд врахував необережну форму вини та конкретні обставини дорожньої обстановки.

9.4. Щодо доводів представника цивільного відповідача ПАТ «Укрнафта».

Доводи про те, що суд не врахував вину потерпілого водія мотоцикла при визначенні розміру відшкодування суперечить змісту оскарженого вироку, в якому дана оцінка діям обвинуваченого з урахуванням даних про порушення ПДР водієм мотоцикла і не є підставою для скасування рішення в частині цивільного позову, оскільки саме дії обвинуваченого першочергово перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками.

Щодо необхідності стягнення шкоди в солідарному порядку з урахуванням вини водія мотоциклу необхідно виходити з того, що право визначати відповідача належить позивачеві. До спадкоємців водія ОСОБА_14 позов не пред`явлений, а тому правомірно не розглядався.

На а.п. 79 том № 1 є договір про надання правової допомоги потерпілій ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 від 07.09.2021, а на а.п. 92 том № 1- ордер адвоката від 20.12.2021 (виданий після укладення договору). Цей договір і ордер нечинними не визнані. Тому, підстави для висновку, що цей адвокат не має повноважень на представництво відсутні.

Суд першої інстанції правильно вирішив цивільні позови, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України. Встановивши, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрнафта» та під час ДТП виконував службові обов`язки, суд правомірно поклав обов`язок відшкодування шкоди на роботодавця.

Розміри відшкодування є співмірними з шкодою, яка була заподіяна потерпілим унаслідок ДТП, підстави для її зменшення відсутні.

Розміри відшкодування моральної шкоди визначені з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, а також глибини душевних страждань матерів, які втратили синів.

Доводи щодо прийняття судом цивільного позову ОСОБА_9 після закриття підготовчого судового засідання і початку судового розгляду не можуть бути підставою для скасування обгрунтованого і належно вмотивованого рішення суду щодо цивільного позову. Наведені процесуальні порушення не є істотними, оскільки відповідають праву потерпілих як цивільних позивачів на своєчасний правовий захист і відшкодування шкоди (ст. 2, 8, 21, 55, 61, 128, 129 КПК).

10. Висновки.

Рішення суду першої інстанції відповідає всім вимогам законності, обгрунтованості, вмотивованості відповідно до приписів ст. 370 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Із цих підстав апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПАТ «Укрнафта» - адвоката ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду від 03.03.2025 щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4