Справа № 489/6814/25
Провадження № 1-кс/489/3293/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні скарги

27 листопада 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.09.2025 під № 0001059, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, якою просить скасувати постанову прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 від 19.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059; зобов`язати прокурора потворно розглянути його клопотання від 16.11.2025 про визнання його та малолітнього ОСОБА_5 потерпілими та прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст. 55 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває вказане кримінальне провадження, відомості про яке внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України (домашнє насильство) щодо нього та малолітнього сина ОСОБА_5 з боку ОСОБА_6 .

19 листопада 2025 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у задоволенні його клопотання про визнання його та малолітнього сина потерпілими. Вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки прокурора ґрунтуються на припущеннях, викривленні фактів та ігноруванні доказів, що суперечить ст. 94 КПК України.

Для розгляду скарги ОСОБА_3 до суду не прибув, просить її розглянути без його участі.

Прокурор для розгляду скарги також не прибув, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів слідчий суддя дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 звернувся до Окружної прокуратури міста Миколаєву з клопотанням від 16.11.2025 про повторний розгляд питання щодо визнання потерпілими його та малолітнього ОСОБА_5 , залучення законного представника та застосування заходів захисту.

Постановою від 19.11.2025 прокурор відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим його та малолітнього сина, а також про залучення його законним представником дитини.

Постанова прокурора обґрунтована тим, що у кримінальному провадженні відсутнє підтвердження фактів систематичного завдання моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок дій ОСОБА_6 ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

За змістом ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям "потерпілий" слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

За змістом вказаних норм ст. 55 КПК України, обставини щодо заподіяння шкоди особі, яка подала заяву підлягають встановленню.

З поданої ОСОБА_3 скарги та постанови прокурора від 19.11.2025 встановлено, що відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, внесені 25.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 16.09.2025 у справі № 489/6814/25.

При цьому матеріали скарги не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 був допитаний в межах даного кримінального провадження як заявник, свідок чи потерпілий, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Також відсутні докази, отримані у відповідності до вимог КПК України, які б містили відомості, що ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_5 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди кримінальним правопорушенням, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, а саме внаслідок домашнього насильства.

В обґрунтування завдання ОСОБА_3 шкоди внаслідок домашнього насильства, останній зазначає, що 25.07.2025 ОСОБА_6 вчинила акт фізичної агресії, вдаривши ОСОБА_3 кулаком по обличчю, у той час, коли він тримав на руках малолітнього сина ОСОБА_7 (у дитячій ігровій кімнаті). Цей акт був зафіксований у заяві про кримінальне правопорушення від 25.07.2023 року, за яким було відкрито провадження № 0001063.

11 вересня 2023 року під час прогулянки з сином на дитячому майданчику, ОСОБА_6 , у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинили напад на ОСОБА_3 . У присутності малолітнього сина ОСОБА_7 заявника били по голові та тілу. ОСОБА_10 став свідком побиття, сильно злякався, кричав, плакав, кликав батька на допомогу та навіть бив свою матір кулаками. Після нападу син бачив, як у батька з голови стекла кров по обличчю.

Доказом завдання шкоди ОСОБА_3 називає висновок судово-медичної експертизи № 192 від 12.09.2023, яким встановлено наявність у нього тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

06 січня 2025 ОСОБА_6 разом із спільниками, включаючи працівника поліції та військового вчинили напад під час якого ОСОБА_3 били кулаками по голові та тілу. Ці дії відбувалися у присутності малолітнього сина ОСОБА_7 , який перебував в автомобілі, кричав та був сильно наляканий. Цей інцидент містить ознаки фізичної, психологічної та майнової шкоди. З приводу вказаних обставин здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236.

Скаржник зазначає, що у інших кримінальних провадженнях, які стосуються цих же систематичних актів домашнього насильства (25.07.2023, 11.09.2023 та 06.01.2025), ОСОБА_3 вже був визнаний потерпілим. Таким чином, на його думку, шкода вже встановлена та визнана органами досудового розслідування. Про завдання дитині моральної шкоди свідчить вчинення фізичного насильства у присутності дитини.

Проте, повідомлені ОСОБА_3 обставини щодо задання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не підтверджені доказами.

Додані копії заяв ОСОБА_3 до правоохоронних органів та наявність інших кримінальних проваджень з приводу фізичного насильства щодо нього не підтверджують задання йому та малолітньому ОСОБА_5 шкоди внаслідок домашнього насильства, що розслідується у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, матеріалів скарги не додано доказів, що ОСОБА_6 чи іншим особам, оголошено про підозру, пред`явлено обвинувачення чи ухвалено обвинувальні вироки у вказаних скаржником інших кримінальних провадженнях.

Висновок судово-медичної експертизи № 192 від 12.09.2023, яким встановлено наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, наданий в межах іншого кримінального провадження, не свідчить про завдання їх внаслідок домашнього насильства.

Визнання ОСОБА_3 потерпілим у інших кримінальних провадження не має своїм наслідком визнання його потерпілим також і у цьому кримінальному провадженні.

Висновки експертів ДНДЕКЦ МВС України № CE-19-24/3464-ПС від 30.04.2024 та Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-24/11744-ПС від 16.07.2024, на які ОСОБА_3 посилається як на докази завдання шкоди малолітньому ОСОБА_3 , з огляду на питання, які ставились експерту, та відповіді на них, не підтверджують завдання шкоди дитині кримінальним правопорушенням, що розслідується у цьому кримінальному провадженні.

Так висновки експертів надані в рамках розгляду цивільних спорів у справах №№ 369/5743/23, 369/8877/23, 369/14974/23 та містять відповіді на питання щодо індивідуально-психологічних особливостей малолітньої дитини, її ставлення до батька та матері, щодо соціального середовища в якому перебуває дитина, психологічних наслідків у разі зміни місця проживання дитини, відібрання дитини від батька, щодо можливості застосовувати примус до дитини по контакту з матір`ю.

При цьому вказані експертні документи не містять висновків щодо завдання ОСОБА_5 моральної, фізичної або майнової шкоди.

Отже, на даному етапі досудового розслідування, враховуючи, що не допитано самого заявника і не проведено інших слідчих дій, кримінальне провадження не містить доказів, з яких прокурор міг би встановити заподіяння шкоди заявнику чи його малолітньому сину, а тому клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим його та його малолітнього сина є передчасним.

Наведеним у клопотанні доказам та обставинам прокурор надала оцінку та дійшла висновку про відсутність підтвердження фактів систематичного завдання моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок дій ОСОБА_6 ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_5 .

За таких обставин слідчий суддя не встановив обставин, які б були підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 та його малолітнього сина, а також про залучення його законним представником дитини.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки підстав для скасування оскаржуваної постанови не встановлено, в задоволенні скарги має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303 307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора від 19.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.09.2025 під № 0001059, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1