Справа №520/1236/15-к
Провадження №1-кп/523/122/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7

в присутності обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000808 від 07.02.2013, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000808 від 07.02.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України.

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що 21.06.2009р., приблизно о 01.00год., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні бару «Стекляшка», розташованого по вул. М. Грушевського у м. Одесі, в ході вживання алкогольних напоїв та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, втрутились у словесний конфлікт, який відбувся на підґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків між їх сестрою ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням жінкою. До вказаного конфлікту також втрутились присутні у барі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які спробували попередити конфліктну ситуацію, що виникла. Внаслідок нецензурної лайки та різких рухів, в приміщенні бару між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 з одного боку та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - з іншого, виник словесний конфлікт, який переріс у бійку.

За втручанням працівника бару ОСОБА_15 , учасники конфлікту покинули приміщення бару та продовжили бійку на вулиці, біля входу до бару - так, між ОСОБА_14 і ОСОБА_16 зав`язалася боротьба, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в свою чергу повалили ОСОБА_13 на землю і почали наносити йому удари руками по тулубу, в свою чергу ОСОБА_12 і ОСОБА_11 спробували захистити ОСОБА_13 , перешкоджаючи нанесенню йому ударів з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Побачивши, що ОСОБА_13 підвівся на ноги, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 втекти з місця конфлікту, щоб не брати участі у його продовженні.

Однак, після того як ОСОБА_17 і ОСОБА_12 стали тікати від бару по алеї вздовж проїжджої частини вул. Михайла Грушевського, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з метою продовження побиття побігли слідом за ними висловлюючись на адресу втікачів нецензурною лайкою. Намагаючись сховатися від переслідування, ОСОБА_11 став перебігати проїжджу частину вул. Михайла Грушевського, побачивши це, його продовжував наздоганяти ОСОБА_9 . В цей час, втікаючого вздовж алеї ОСОБА_12 переслідував ОСОБА_8 , однак не зумівши наздогнати останнього він направився до свого брата ОСОБА_9 , який наздоганяв ОСОБА_11 .

Далі, перебуваючи на добре освітленій частині АДРЕСА_1 , приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_9 наздогнавши ОСОБА_11 , ударом руки в спину збив його з ніг, в результаті чого, останній впав обличчям вниз на трав`яний газон, після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувався особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, діючи узгоджено, з хуліганських спонукань з метою протиправного позбавлення життя останнього, почали наносити йому тілесні ушкодження в життєво-важливі органи.

Під час спроби ОСОБА_11 підвестися на ноги, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 накинулися на нього і не даючи можливості підвестись із землі, з метою умисного вбивства, почали наносити йому тілесні ушкодження ногами в область голови. В ході нанесення ударів, ОСОБА_9 ривком руки розірвав сорочку ОСОБА_11 та відкинув її вбік, після чого, схопив потерпілого за волосся та піднявши його голову, цинічно продемонстрував ОСОБА_18 закривавлене обличчя ОСОБА_11 .

Вищевказані дії супроводжувались постійною нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 , тим самим, насміхаючись над беззахисним потерпілим, який через отримані травми голови був не в змозі чинити подальший опір ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії і демонструючи свою фізичну перевагу над потерпілим, з метою умисного вбивства ОСОБА_11 , завдав йому ще кілька сильних ударів кулаками по голові, а потім, спільно з ОСОБА_8 продовжив побиття потерпілого, завдаючи йому чисельні удари ногами по голові та тулубу, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 тривало близько 3-5 хвилин.

Свідком описаних подій являвся ОСОБА_12 , який перебував на відстані 15-20м. від місця події та бачив всі обставини, намагаючись при цьому відволікти їх увагу і запобігти вбивству потерпілого, однак брати ОСОБА_19 не звертали на останнього увагу.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 переконавшись, що ОСОБА_11 втратив свідомість і лежить без руху не подаючи ознак життя, відійшли від останнього на відстань близько двох метрів і справили свої природні потреби.

Приблизно через 2 хвилини, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 побоюючись бути викритими потерпілим у його побитті, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання у разі його одужання, попередньо узгодивши свої спільні дії, спрямовані на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , повернулися до лежачого на землі потерпілого і повторно стали наносити чисельні, цілеспрямовані удари в життєво важливі органи, зокрема в область голови потерпілого, до тих пір, поки останній не перестав подавати ознаки життя.

Після умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зникли з місця вчинення злочину.

Вказані умисні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані за п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

06.10.2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7 про звільнення її підзахисних від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення кримінального правопорушення, що мало місце у 2009 році.

В судовому засіданні, суд роз`яснив обвинуваченим право заперечувати проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на що останні не визнаючи вину у вчиненні інкримінованого їм кримінальному правопорушенні, надали згоду на закриття кримінального провадження.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення вказаного клопотання захисника, захисника, який просив задовольнити подане клопотання, обвинувачених, які підтримали клопотання захисника та відповідно просили закрити провадження і звільнити їх від кримінальної відповідальності, при цьому не заперечували щодо їх звільнення від кримінальної відповідальності, не даючи оцінку зібраним у справі доказам, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, відповідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.4 ст. 49 КК України питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Згідно до ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно зі ст.288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

За таких обставин, суд враховуючи, що з дня скоєння злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сплило більше п`ятнадцяти років, а підстав для зупинення чи переривання строків давності у справі не виявлено, роз`яснивши обвинуваченим суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, з`ясувавши, що обвинувачені не заперечують щодо звільнення від кримінальної відповідальності, враховуючи, що потерпіла будучи належним чином сповіщеною про дату та час розгляду клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, до судового засідання не з`явилась і на адресу суду будь-яких заперечень з цього приводу не надала, приходить до висновку про те, що клопотання захисника підлягає задоволенню і відповідно обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо них підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_20 до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при закритті кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності суперечить вказаним вище нормам закону.

Згідно із роз`ясненнями, які закріплені у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття провадження з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, роз`яснення закріплені у зазначеній Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження та у зв`язку із закінченням строків давності, заявлений цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.369-372, 284, 286, 288 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_21 про звільнення її підзахисних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України від кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000808 від 07.02.2013, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_20 до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси, протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2