Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

29 грудня 2025 року селище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 розглянувши заяву представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в кримінальному провадження відносно ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Романівського районного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України. 13.11.2025 у даному кримінальному провадженні судом було ухвалено обвинувальний вирок.

17.11.2025 на адресу суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на професійну правничу допомогу в сумі 200000 грн. Заява мотивована тим, що представником потерпілого до закінчення судових дебатів зроблено відповідну заяву, а докази щодо розміру витрати подано після ухвалення вироку. Як на підставу своїх вимог представник посилається на положення статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступних висновків.

Завданням кримінального провадження відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Зміст та форма кримінального провадження згідно зі статтею 7 КПК України повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність. Диспозитивність кримінального процесу передбачає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з КПК України (частинна 3 статті 26 КПК України).

Так, чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить визначення поняття "додаткове рішення", не передбачає можливість та процедуру ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні.

Разом з тим, частиною 1 статті 118 КПК України, визначено, що процесуальні витрати складаються із в тому числі і з витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статі 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Частинами 1, 3 статті 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.

На даний час, у зв`язку з надходженням апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого у зазначеному провадженні, вирок законної сили не набрав, а матеріали кримінального провадження направлено до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного та на підставі системного аналізу зазначених норм, суддя приходить до переконання, що оскільки заяву про розподіл конкретної суми процесуальних витрат подано після ухвалення вироку та до набрання ним законної сили, то її вирішення по суті не належить до повноважень суду першої інстанції на даній стадії кримінального провадження, зокрема суд не вправі досліджувати обґрунтованість, підставність, інші обставини, що підлягають встановленню для розгляду відповідного питання, в тому числі на підставі доказів, які не були предметом судового розгляду, тому заява підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

При цьому слід роз`яснити заявнику право повторного звернення до суду після набрання вироком законної сили у разі, якщо питання, що порушується у заяві, не буде вирішене на стадії апеляційного чи касаційного розгляду кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 7, 26, 118, 124, 126, 250, 269-272 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат залишити без розгляду повернути заявнику з додатками.

Суддя ОСОБА_1