Справа № 712/1061/26
Провадження № 1-кс/712/604/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001758 від 21.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживачого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст поданого клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001758 від 21.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 у невстановлений час незаконно придбав та зберігав у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 будівельно-гаражного кооперативу «Захисник» за адресою: вул. Оборонна, 12, м. Черкаси наркотичний засіб (канабіс) з метою збуту. Під час санкціонованого обшуку 21.01.2026 (на підставі ухвали слідчого судді від 19.01.2026) виявлено та вилучено п`ять пакетиків з речовиною рослинного походження, яка за висновком експертизи містить канабіс (із зазначенням маси кожного зразка). Також слідчий зазначає, що під час цього ж обшуку виявлено та вилучено уніфікований підривник (УЗРГМ), який за висновком експерта віднесено до категорії вибухових пристроїв.

ОСОБА_5 21.01.2026 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 22.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість переховування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також ризик вчинення інших/продовження інкримінованих правопорушень), слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави покласти обов`язки прибувати за викликом, не відлучатися без дозволу, повідомляти про зміну місця проживання та/або роботи та утримуватися від спілкування зі свідками.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали, просили задовольнити клопотання, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід (цілодобовий домашній арешт), посилаючись на наявність місця проживання, необхідність забезпечення догляду за матір`ю похилого віку, готовність підозрюваним виконувати процесуальні обов`язки.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина 3 ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 та 7 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 ст. 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, складено і підписано 22.01.2026 та в цей же день вручено останньому.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, які додані до матеріалів клопотання, та які досліджені слідчим суддею в ході судового розгляду, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом обшуку, висновками експертів та іншими матеріалами.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК)

Вирішуючи питання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із того, що сам по собі характер інкримінованих діянь чи формальна вказівка на можливість суворого покарання не можуть автоматично зумовлювати тримання під вартою. Разом із тим, відповідно до підходу, сформованого практикою ЄСПЛ, оцінка обґрунтованості такого ризику здійснюється з урахуванням конкретних обставин провадження, даних про особу, її соціальних зв`язків та реалістичності забезпечення належної процесуальної поведінки менш суворими заходами.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів (ч. 1 ст. 307 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Усвідомлення підозрюваним реальної перспективи призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, об`єктивно підвищує імовірність ухилення від органів досудового розслідування та/або суду, особливо на початковій стадії кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про наявність обставин, які нібито стримують підозрюваного від переховування (зокрема, посилання на необхідність догляду за матір`ю похилого віку), належними доказами не підтверджені. Так само сам факт реєстрації чи наявності адреси проживання не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки та не усуває імовірності зміни місця перебування з метою уникнення кримінальної відповідальності, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та відсутності у матеріалах провадження переконливих даних про міцні соціальні «якорі», які б істотно знижували зазначений ризик.

За сукупністю наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним та підтверджується матеріалами, поданими на обґрунтування клопотання.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК)

Оцінюючи наявність вказаного ризику, слідчий суддя виходить із того, що такий ризик має підтверджуватися конкретними даними про ймовірність продовження протиправної поведінки, а не ґрунтуватися лише на припущеннях чи загальних міркуваннях щодо тяжкості інкримінованих діянь.

Із матеріалів клопотання вбачається, що підозра стосується протиправної діяльності, яка за своєю природою може мати триваючий характер (незаконний обіг наркотичних засобів, а також поводження з предметами, що становлять підвищену суспільну небезпеку). За таких обставин перебування підозрюваного на волі без належних процесуальних обмежень створює реальну можливість відновлення або продовження аналогічної діяльності, зокрема через доступ до відповідних контактів, каналів придбання та збуту засобів учинення кримінальних правопорушень.

Доводи сторони захисту щодо наявності легальних джерел існування, які б об`єктивно зменшували зазначений ризик, не підтверджені належними доказами. У судовому засіданні підозрюваний не навів конкретних даних, які могли б свідчити про наявність у нього легального доходу. Відсутність підтверджених соціально-економічних чинників, які можуть стримати від повторного правопорушення, у поєднанні з характером інкримінованих діянь посилює вірогідність продовження протиправної поведінки у разі перебування на волі.

Крім того, з матеріалів клопотання та пояснень сторони обвинувачення вбачається наявність даних про можливу причетність ОСОБА_5 до діяльності групи осіб, пов`язаної зі збутом наркотичних засобів, що, з огляду на характер такої діяльності, також підвищує ризик її продовження або вчинення інших кримінальних правопорушень у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За сукупністю наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявним та підтверджується матеріалами, поданими стороною обвинувачення.

3.5. Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Вирішуючи питання про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя виходить із вимог ст. 183 КПК України, відповідно до яких тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і може бути застосоване лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як установлено під час розгляду клопотання, у даному кримінальному провадженні наявні та є реальними ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Їхній характер і рівень інтенсивності у сукупності з обставинами інкримінованих діянь та даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність процесуальних обмежень, притаманних більш м`яким заходам, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та недопущення продовження протиправної діяльності.

Так, застосування особистого зобов`язання чи особистої поруки не передбачає дієвих механізмів контролю за поведінкою підозрюваного і фактично ґрунтується на добровільному виконанні ним покладених обов`язків, що за наявних ризиків не забезпечує досягнення мети запобіжного заходу. Домашній арешт, навіть із покладенням обов`язків та використанням засобів контролю, також не є достатнім, оскільки не усуває можливості ухилення від органу досудового розслідування/суду та не мінімізує ризик продовження діяльності, пов`язаної з незаконним обігом заборонених предметів, з огляду на потенційну можливість підтримання контактів та організації відповідних дій дистанційно.

Крім того, стороною захисту не наведено переконливих доводів, які б істотно знижували встановлені ризики, зокрема, щодо наявності стабільних соціальних зв`язків, офіційної зайнятості, легальних джерел доходу чи інших обставин, що об`єктивно забезпечували б передбачуваність процесуальної поведінки. За таких умов слідчий суддя не знаходить підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім та ефективним для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Отже, з огляду на встановлені ризики та їхню реальність, слідчий суддя доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного досягнення мети запобіжного заходу, у зв`язку з чим застосування тримання під вартою є необхідним.

3.6. Щодо визначення розміру застави

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить із вимог ст. 182, 183 КПК України, відповідно до яких у разі постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, за винятком випадків, коли застава не застосовується.

Розмір застави має бути співмірним із характером та обставинами інкримінованих кримінальних правопорушень, даними про особу підозрюваного, його майновим станом (наскільки ці дані встановлені у судовому засіданні), а також рівнем та інтенсивністю ризиків, які підлягають нейтралізації. При цьому застава не може бути завідомо непомірною для підозрюваного, однак має становити достатній стримувальний фактор, який забезпечує його належну процесуальну поведінку та гарантує виконання покладених обов`язків.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та предметів підвищеної суспільної небезпеки, а також з огляду на встановлені під час розгляду клопотання ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що визначення застави є необхідним як альтернативи триманню під вартою, але її розмір має бути таким, щоб реально стримувати від порушення покладених процесуальних обов`язків та ухилення від правосуддя.

Разом із тим, під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували наявність доходу, майна чи інших обставин, що свідчили б про спроможність сплатити високий розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, щоб це не становило завідомо непомірний тягар для підозрюваного. За таких умов, з метою забезпечення балансу між ефективністю застави як запобіжного заходу та недопущенням її надмірності, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави на рівні, який є достатнім для гарантування виконання підозрюваним обов`язків, але водночас є співмірним встановленим даним про особу та майновий стан.

З огляду на викладене, слідчий суддя визначає заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, з урахуванням інкримінованих діянь, ступеня ризиків та даних про підозрюваного, є необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у разі внесення застави.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням установлених вище обставин кримінального провадження та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованих злочинів, про достатні підстави вважати, що існують ризики вчинення дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.03.2026 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21.01.2026.

Визначити підозрюваному, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн, у разі внесення якої звільнити його з-під варти.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

-не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-заборонити без дозволу слідчого та прокурора спілкуватися із свідками у кримінальному провадженні, про яких йому стане відомо під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Роз`яснити, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 40 хв 28.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1