У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 червня 2025 року якою розглянуто клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 червня 2025 року клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення засудженого від призначеного покарання та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, задоволено частково.

Постановлено, засудженого ОСОБА_5 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити від призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. покарання, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. караності вчинених ним діянь.

Постановлено, вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати частково, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р. за ч. 1 ст. 185 КК України (справа 504/2784/14-к), звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного вироком суду покарання, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Привести у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ вирок Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. (справа № 523/7576/15-к) за ч. 2 ст. 186 КК України, змінити правову кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 186 КК України, на ч. 1 ст. 186 КК України, виключивши «повторність», до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Привести у відповідність до вимог закону вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р. (справа № 509/279/17) за яким ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. до покарання у виді 4 років позбавленні волі.

В доповненні до апеляційної скарги захисник просить ухвалу суду скасувати частково, постановити нову ухвалу, якою виключити з вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфікуючу ознаку повторність.

Привести у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ вирок Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. (справа № 523/7576/15-к) за ч. 2 ст. 186 КК України, змінити правову кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 186 КК України, на ч. 1 ст. 186 КК України, виключивши «повторність», до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Привести у відповідність до вимог закону вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р. (справа № 509/279/17) за яким ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. до покарання у виді 4 років позбавленні волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що ОСОБА_5 судимий:

- 17.11.2014 р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 1 020 грн.;

- 30.01.2017 р. Суворівським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавленні волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. вирок Суворівського районного суду м. Одеси скасований в частині призначеного покарання та призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ст. 70 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавленні волі.

- 11.10.2021 р. Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.ч2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказане покарання ОСОБА_5 , відбував у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», початок строку з 05.07.2021 р.

Захисник вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, в частині звільнення ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2017 р., оскільки у вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. помилково не вказано про самостійне виконання вказаного вироку, що на даний час, істотно впливає на подальше відбування ОСОБА_5 покарання та фактично з цих підстав незаконно перебуває в місцях позбавлення волі.

Захисник звертає увагу на те, що за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р. ОСОБА_5 визнаний винним за ч. 1 ст. 185 КК України, за крадіжку майна на загальну суму 1059,60 грн., яка, на даний час, не підпадає під кримінально каране діяння, у зв`язку з набуттям 09.08.2024 р. чинності Закону України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ, а тому кваліфікуюча ознака за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. за ч. 2 ст. 186 КК України, як «повторність» підлягає виключенню, а дії ОСОБА_5 перекваліфікації з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України.

Як наслідок, у зв`язку зі зміною правової кваліфікації дій ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 186 КК України, захисник вважає, що підлягає зміні й остаточне покарання призначене останньому за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. до 4 років позбавлення волі, а також підлягає приведенню у відповідність вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р., яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., і, в даному випадку ОСОБА_8 підлягає призначенню остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке останній станом на 05.07.2025 р. фактично відбув.

В доповненні до апеляційної скарги захисник просить врахувати, що ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 17.07.2025 р. ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р., у зв`язку з усуненням караності діяння. На момент подання апеляційної скарги вказана ухвала була відсутня у сторони захисту.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенсього міськрайонного суду Миколаївської області від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 засуджений:

- 17.11.2014 р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 020 грн.;

- вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р.

Суд встановив, що ОСОБА_5 за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р. засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 020 грн. Вирок набрав законної сили 17.12.2014 р. За повідомленням в.о. голови Доброславського районного суду Одеської області від 06.05.2025 р., відповідно до матеріалів справи № 504/2787/14-к, будь-які відомості щодо виконання вироку в частині сплати штрафу відсутні, а тому, з урахуванням положень ст. ст. 537, 539 КПК України, суд дійшов висновку що питання виконання цього вироку підсудне місцевому суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а не Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області.

Стосовно вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., суд зазначив, що цим вироком вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 30.01.2017 р. скасований в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, то згідно даного вироку, ОСОБА_5 вчинив декілька епізодів викрадення чужого майна, зокрема: 28.01.2015 р. на суму 300,64 грн., 08.02.2015 р. на суму 176,65 грн., 09.02.2015 р. на суму 176,64 грн., 10.02.2015 р. на суму 484,44 грн, 11.02.2015 р. на суму 176,64 грн., 26.04.2015 р. на суму 187,86 грн.

Оскільки вартість таємно викраденого майна є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX настає кримінальна відповідальність, то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» до вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. у відношенні ОСОБА_5 за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України.

Щодо доводів захисника про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_5 , за які він був засуджений вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, то суд не прийняв їх до уваги, Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України не може вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р., відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки в межах територіальної юрисдикції суду цей вирок не виконується.

За цих обставин суд вказав про відсутність підстав для зміни остаточної міри покарання, призначеної вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.10.2021 р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироку, суд визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Апеляційним судом не перевіряється законність ухвали суду першої інстанції в частині застосування положень Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» до вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р. відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України, оскільки вказана обставина ніким не заперечується.

Стосовно доводів захисника про необхідність перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України за вироком Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., у межах даного провадження в порядку визначеному ст. ст. 537 539 КПК України, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; про звільнення від покарання за хворобою; про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; про застосування до засуджених примусового годування; про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України; про застосування покарання за наявності кількох вироків; про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України; про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Отже, стадія кримінального провадження, визначена ст. ст. 537 539 КПК України, спрямована на виконання судових рішень та приведення їх у відповідність до вимог закону, у тому числі у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Вирішення питань пов`язаних з виконанням вироків не передбачає повторної оцінки доказів, встановлення нових фактичних обставин або зміни правової кваліфікації на іншу частину статті, зокрема з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України), оскільки така зміна потребує перевірки підстав кваліфікуючих ознак в тому числі «повторності» та переоцінки обставин інкримінованого особі кримінального правопорушення.

Встановлення або спростування «повторності», у зв`язку з постановленням Доброславським районним судом Одеської області від 17.07.2025 р. рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р., потребує аналізу фактичної основи цієї ознаки у вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., зокрема на якій саме судимості чи множинності діянь вона ґрунтувалася, що невід`ємно пов`язано з переоцінкою доказів та новою правовою оцінкою.

Встановлення вказаних обставин, виходить за межі повноважень апеляційного суду при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироку, і, має здійснюватися у порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами в порядку визначеному главою 34 КПК України, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, судом, який ухвалював відповідний вирок.

Стосовно посилань захисника на ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 17.07.2025 р. про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2014 р. за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, то ця обставина є такою, що з`явилася після ухвалення вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., і потенційно впливає на наявність або відсутність «повторності» у складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З огляду на процесуальні межі визначені ст. ст. 537 539 КПК України, ця обставина підлягає оцінці в межах провадження за нововиявленими обставинами щодо вироку Одеського апеляційного суду від 06.07.2021 р., із дослідженням того, чи формувалася «повторність» виключно на підставі судимості 2014 р., та чи мала іншу (самостійну) фактичну основу.

У разі задоволення відповідної заяви за нововиявленими обставинами та зміни правової кваліфікації, судове рішення, яке набрало законної сили, створить підставу для подальшого технічного приведення у відповідність вироків у порядку ст. ст. 537539 КПК України, включно з можливим перерахунком остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

Окремо слід зауважити, що ухвала апеляційного суду, постановлена в порядку ст. ст. 537 539 КПК України, не підлягає подальшому оскарженню, що зумовлює підвищений стандарт процесуальної визначеності.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо перекваліфікації дії засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України у межах провадження за ст. 537539 КПК України не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги виходять за межі предмета та повноважень апеляційного суду і мають вирішуватися у порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.06.2025 р. якою розглянуто клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3