Провадження № 1-кп/991/127/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000423 від 15.08.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 369 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Кути Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

03.02.2026 до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого до його підзахисного, а саме застави в розмірі 991 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 грн, на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

Обґрунтування поданого клопотання

Захисник ОСОБА_9 мотивував подане клопотання тим, що наразі до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 3 000 748 грн, а додаткові процесуальні обов`язки, покладені на нього в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, вважаються скасованими внаслідок закінчення строку їх дії (ч. 7 ст. 194 КПК України), оскільки сторона обвинувачення не ініціювала питання про продовження такого строку.

Захисник вважає, що ризик кримінального провадження, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, із плином часу зменшив свою інтенсивність, оскільки з моменту внесення застави та звільнення ОСОБА_6 з-під варти минуло 24 місяці, а після відмови у задоволенні останнього клопотання про зміну запобіжного заходу - 12 місяців.

Крім того 1) обвинувачений як на стадії досудового розслідування, так і під час судового провадження демонструє належну процесуальну поведінку, 2) дотримується умов застосованого запобіжного заходу, 3) раніше не судимий, має міцні зв`язки в Україні та позитивну репутацію, 4) все належне йому майно арештоване, а його майновий стан не дає підстав вважати, що він може тривалий час переховуватись закордоном або на території України, 5) інкримінованими кримінальними правопорушеннями майнова шкода не завдана, 6) повідомлена ОСОБА_6 підозра в межах іншого провадження стосується взаємопов`язаного кримінального правопорушення.

Зважаючи на викладене, захисник переконаний, що застосування до обвинуваченого застави у меншому розмірі - 266 240 грн - буде достатнім для забезпечення дотримання ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки й надалі.

Водночас просить суд повернути заставодавцю ОСОБА_11 суму, на яку буде зменшено заставу, у розмірі 2 734 508 грн.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали вимоги клопотання, просили суд їх задовольнити.

Захисник зазначив, що суд вже дослідив приблизно 1/3 всіх доказів у провадженні і вони не підтверджують винуватість його підзахисного.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що встановлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати та із кожним судовим засіданням збільшується. Вважає, що саме застава у визначеному розмірі забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого. До того ж такий запобіжний захід не обмежує право ОСОБА_6 на вільне пересування.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисник останнього ОСОБА_10 підтримали позицію сторони захисту ОСОБА_6 та просили суд задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу.

Мотиви та висновки суду

Зважаючи на стадію кримінального провадження, а також положення ст. 201, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.05.2023 у справі № 991/4495/23 до ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою, з урахуванням строку досудового розслідування та часу фактичного затримання, визначено 60 днів, тобто до 20.07.2023 включно. Одночасно ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 26 840 000,00 грн, та у разі звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави покладено на нього ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.08.2023 прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_12 постановою виділив з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 в окреме провадження матеріали досудового розслідування зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України (провадження № 0000423 від 15.08.2023).

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, а розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зменшувався. Останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 15.01.2024 у цій справі строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 14.03.2024 та зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу - застави до 991 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 грн. У разі звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покладено на нього обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Визначено, що строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, - до 14.03.2024.

На виконання вказаної ухвали 06.02.2024 ОСОБА_11 внесла на депозитний рахунок суду заставу в повному розмірі, у зв`язку з чим ОСОБА_6 звільнений з-під варти в той же день, що підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2024 № 322294 та повідомленням Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 06.02.2024 № 2649.

Вищий антикорупційний суд ухвалою від 27.11.2024 у цій справі поклав на обвинуваченого ОСОБА_6 додаткові процесуальні обов`язки, передбачені абз. 1, п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 27.01.2025.

Надалі ухвалою від 20.01.2025 у цій справі суд продовжив строк дії означених обов`язків до 20.03.2025.

З урахуванням вказаного вище, наразі до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 3 000 748 грн, а покладені на нього в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки вважаються скасованими внаслідок закінчення строку їх дії (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000423 від 15.08.2023, доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, а також ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24.05.2023 у справі № 991/4495/23 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 18.07.2023 у справі № 991/6338/23, від 22.08.2023 у справі № 991/7281/23, від 18.10.2023 у справі № 991/9009/23 про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов висновку, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання прозміну запобіжного заходу. При цьому суд також враховує стадію кримінального провадження (судове провадження), що передбачає доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Щодо тверджень захисника про те, що висунуте обвинувачення не підтверджується дослідженими доказами, то суд зазначає, що питання встановлення наявності чи відсутності складу певного кримінального правопорушення у діях особи, вагомості доказів висунутого обвинувачення та його обґрунтованості, а також правильності кваліфікації дій обвинуваченого суд має право вирішити у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті на підставі оцінки усіх доказів в їх сукупності, а не під час розгляду в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Суд вважає, що наразі ризик переховування ОСОБА_6 від суду є актуальним.

Злочини, передбачені ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжкими та відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. Водночас оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна («Panchenko v. Russia», § 106, 45100/98; «Letellier v. France» від 26.06.1991, § 43).

Про наявність такого ризику свідчить не лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, але й сукупність інших обставин.

Так, майновий стан ОСОБА_6 є достатнім для існування в умовах переховування.

Обвинувачений є власником шести земельних ділянок, житлового будинку, розташованого на території Київської області, квартири, розташованої в АДРЕСА_5 , транспортного засобу марки Toyota Camry, 2021 року випуску. Факт належності вказаних об`єктів обвинуваченому свідчить про його значні статки.

Крім того ОСОБА_6 є директором діючого підприємства - ТОВ «Ясунь Транс 27», яке надає логістичні послуги щодо перевезення залізничним транспортом, зокрема контрагентами його підприємства були такі мережі як БРСМ, ОККО, SOCAR. Разом з тим ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює відповідну діяльність та отримує від неї прибуток, що підтверджується зокрема витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.02.2024 та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 31.05.2023.

При оцінці продовження існування вказаного ризику суд також бере до уваги, що ОСОБА_6 має можливість виїжджати закордон під час дії воєнного стану та вже двічі виїжджав під час розгляду справи у суді, маючи відповідну фінансову спроможність. У ході судового провадження обвинувачений зазначав, що знятий з військового обліку за станом здоров`я. Тобто на обвинуваченого не розповсюджуються обмеження щодо перетину кордону, передбачені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Суд звертає увагу, що наразі додатковий процесуальний обов`язок, передбачений п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасований внаслідок закінчення строку його дії, тому детектив Національного антикорупційного бюро України повернув ОСОБА_6 паспорт для виїзду за кордон.

Існування ризику переховування не залежить виключно від можливості перетину державного кордону, оскільки особа може вживати заходів щодо переховування як на території країни, так і поза її межами.

Зважаючи на викладене, є цілком вірогідним вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від участі в судовому провадженні з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України однією із обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, є наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У межах кримінального провадження № 0000169 від 07.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Доводи захисту про те, що події цих проваджень є пов`язаними, не має значення для вирішення клопотання, оскільки п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України не містить застережень щодо його застосування з огляду на пов`язаність / не пов`язаність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких особа підозрюється / обвинувачується, адже в цьому контексті має значення лише факт підозри особи у вчиненні ще одного кримінального правопорушення.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності свідчать, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати на доволі високому рівні, а зважаючи на стадію та тривалість кримінального провадження - відсутні підстави стверджувати про його істотне зменшення.

Виконання обвинуваченим умов застосованого до нього запобіжного заходу та його належна процесуальна поведінка не свідчить про зменшення встановленого ризику кримінального провадження та відповідно не є підставою для пом`якшення застосованого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Застосування до ОСОБА_6 застави у розмірі 3 000 748 грн є суттєвим чинником, який стимулює обвинуваченого дотримуватись належної процесуальної поведінки, у тому числі після закінчення строку дії додаткових процесуальних обов`язків, та не допускати дій, спрямованих на ухилення від суду.

Ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, не перебував у розшуку, має міцні ділові зв`язки в Україні, на його майно накладено арешт, не свідчать про те, що встановлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшився чи перестав існувати.

Крім того суд зауважує, що донька обвинуваченого наразі навчається та проживає у Великобританії. Така обставина в сукупності з тим, що ОСОБА_6 розлучений, а його матір померла, вказує на те, що соціальні зв`язки обвинуваченого з Україною в певній мірі ослабилися.

Щодо твердження сторони захисту про зменшення ризику із плином часу, то суд зазначає, що під час судового провадження суд двічі зменшував розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави (ухвали від 06.12.2023 та від 15.01.2024 у цій справі). Загалом розмір застави зменшено з 26 840 000 грн до 3 00 748 грн, тобто майже у 9 разів.

До того ж прокурор не звертався до суду із клопотанням про продовження строку дії додаткових процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого строком до 20.03.2025, що також свідчить про те, що зменшення ризику із плином часу враховано та втілено у вигляді поступового ослаблення відповідного втручання у права обвинуваченого.

Захист не навів інших доводів, які б раніше не були предметом оцінки суду та могли б стати підставою для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Суд вважає, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі застави у меншому розмірі, не буде достатньо дієвим заходом забезпечення кримінального провадження, що зможе в повній мірі запобігти встановленому ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Застосований до ОСОБА_6 розмір застави наразі є необхідною гарантією для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків під ризиком втрати цих коштів.

Отже, відсутні підстави для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, тому клопотання захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 182, 201, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3