Cправа № 700/1040/25
Провадження № 1-кп/700/137/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

31 жовтня 2025 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовженнядії запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисянського районного суду Черкаської області 27.10.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2025 року за № 0000890, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 зазначений обвинувальний акт цього ж дня отриманий головуючою суддею.

Ухвалою суду від 28.10.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 31.10.2025 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Дані клопотання прокурор обґрунтовує тим, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть: переховуватися від суду під загрозою покарання у виді позбавлення волі, враховуючи, що на даний час частина території України тимчасово окупована і не контролюється державою; знищити, сховати або спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, попередити інших невстановлених на даний час співучасників про факт викриття їх спільної злочинної діяльності, а також створити штучні докази та підбурювати осіб, які були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження захисних версій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені не мають сталого джерела доходів, постійного місця роботи, а незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин приносить швидкий стабільний заробіток. Дані клопотання прокурор підтримав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 частково заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора. Вважає, що підозра щодо її підзахисного ОСОБА_4 не обґрунтована належними доказами. Пояснила суду, що органом досудового розслідування не здобуто прямих доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , не вказані ролі кожного з обвинувачених, не доведений ризик впливу на свідків, оскільки вони не дали жодних викривальних показань. Заперечує щодо незастосування застави, оскільки вказівка прокурора про застосування ОСОБА_4 насильства щодо потерпілих не підтверджується жодними доказами. У кримінальному провадженні слідчі експерименти не проводилися. Вважає можливим продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_9 , заперечував щодо тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , погоджуючись з аргументами захисника ОСОБА_7 . Просить застосувати до підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній має ІІІ групу інвалідності.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали позицію своїх захисників.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора та вважає його таким, що підлягає задоволенню. Звернув увагу суду на те, що злочин вчинено стосовно осіб похилого віку, батьків загиблого військовослужбовця із застосуванням фізичного насильства. Перебування обвинувачених на волі становить пряму загрозу безпеці потерпілих. У клопотанні наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які належно обґрунтовані.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на строк 60 днів, суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених, керуючись принципом правової визначеності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно із п.1 ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Захисник ОСОБА_7 вказувала суду на недостатню обґрунтованість підозри щодо її підзахисного. Водночас, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, суд встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні прокурора.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то приходжу до висновку, що причетність обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому їм повідомлена, є вірогідною та достатньою для продовження строку дії щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором та стороною захисту, суд дійшов до висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, яке інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дані про осіб обвинувачених, у своїй сукупності свідчать про те, що на даний час наявні такі ризики як: обвинувачені, перебуваючи на волі зможуть ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких вони обвинувачуються; мотиви, за яких вони вчинили дії, що ставляться їм у провину; тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у даному кримінальному правопорушенні; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені раніше судимі, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мають не зняту та непогашену судимість,

Також, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України бере до уваги дані про особу кожного обвинуваченого, а саме їх вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою, відомості про місце їх проживання, міцність соціальних зв`язків обвинувачених у місці їх проживання, у тому числі відсутність родини й утриманців.

Крім того, зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які слугували підставою для обрання таких запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, суд дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких вони обвинувачуються, відомості, які характеризують особу кожного обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не попередить вчинення ними дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 01.11.2025, слід задовольнити та продовжити кожному з обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 314-316, 369-372, 376, 384, ч. 10 ст. 615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2025 року (включно), без визначення розміру застави і утримувати його у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Продовжити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2025 року (включно), без визначення розміру застави і утримувати його у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Продовжити стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2025 року (включно), без визначення розміру застави і утримувати його у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору, представнику потерпілих, а також надіслати до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» на виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_11