справа № 588/1107/25
провадження № 1-кп/588/130/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 13.06.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел.Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області, громадянин України, освіта базова середня, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив умисне кримінальне правопорушення проти забезпечення призову та мобілізації за наступних обставин.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022, запроваджено режим воєнного стану, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Військовозобов`язаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до своєї військово-облікової спеціальності підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Так, 07.08.2024 ОСОБА_3 маючи прізвище ОСОБА_6 пройшов військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої на підставі картки медичного огляду військовозобов`язаного № НОМЕР_1 його визнано придатним до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_3 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ІНФОРМАЦІЯ_2 він відібраний для комплектування військової частини НОМЕР_2 .

09.06.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 і йому цього ж дня у приміщенні кабінету № 5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ) провідним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ОСОБА_7 о 11 год. 00 хв. вручено бойову повістку на відправку до військової частини НОМЕР_2 , в якій була вказана дата та час прибуття до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), а саме на 17 год. 00 хв. 09.06.2025 для відправки у вказану військову частину. При цьому, ОСОБА_3 оголошено зміст повістки, дату та час збору з метою відправки його до військової частини НОМЕР_2 для несення військової служби по мобілізації. Також, останньому роз`яснено наслідки за ухилення від неявки за повісткою без поважних причин, що полягають у притягненні до кримінальної відповідальності за статтею 336 КК України.

Знаючи та розуміючи зміст повістки, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації на особливий період, оголошеної 24 лютого 2022 року згідно з Указом Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яка в подальшому продовжувалася та триває до цього часу, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ) о 17 год. 00 хв. 9 червня 2025 року, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Під час скоєння 09.06.2025 за вищезазначених обставин умисного ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення порядку здійснення призову за мобілізацією і бажав настання таких наслідків, тобто діяв з прямим умислом.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за статтею 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням за статтею 336 КК України винуватим себе визнав повністю та погодився з його правовою кваліфікацією. Суду пояснив, що фактичні обставини викладені в обвинувальному акті не заперечує. За висновком ВЛК був визнаний придатним до служби, але вважав, що має хворобу. На військову службу йти не бажає і зараз. Підстав, які б надавали право на відстрочку, бронювання не має. Вказував, що є батьком трьох неповнолітніх дітей, повнолітня донька, якій двадцять років проживає окремо.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 336 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті та визнаних судом доведеними, підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків, а також письмовими доказами.

Зокрема, допитана у судовому засіданні свідок спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації у ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_3 09.06.2025 був доставлений працівниками поліції в кабінет №5 та вручена бойова повістка та йому потрібно було з`явитися 09.06.2025 на 17 год. 00 хв. для відправки до ВЧ НОМЕР_2 . ОСОБА_3 було роз`яснено, що це була повістка на відправку до військової частини, яку він отримав добровільно під особистий підпис. Також, роз`яснили, що за неявку по повістці настає кримінальна відповідальність. Комісію ОСОБА_3 пройшов ще 05.08.2024, але у нього тоді було інше прізвище « ОСОБА_9 », яке він змінив 09.05.2025. В семиденний термін військовозобов`язаний повинен повідомляти ТЦК про зміну прізвища. ОСОБА_3 був у розшуку через неприбуття за повісткою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 09.06.2025 був доставлений ОСОБА_3 , який знаходився у розшуку. Опитувала його ОСОБА_8 і давала направлення на ВЛК. При введенні в програму «Оберіг» з`ясувалося, що по цьому ідентифікаційному коду значиться не ОСОБА_10 , а Погуляй. Погуляй пройшов ВЛК 05.08.2024 та був визнаний придатним до військової служби. Тому було видано бойову повістку на 09.06.2025 на відправку в навчальний центр. О 17 годині 09.06.2025 року ОСОБА_3 не прибув, повідомляв, що не бажає проходити службу. З того часу до ТЦК не з`являвся.

Показання свідків щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 336 КК України.

Також винуватість ОСОБА_3 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за обставин визнаних судом доведеними, підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- фактичними даними, які містяться в обліковій картці до військового квитка ОСОБА_3 відповідно до якої обвинувачений не служив раніше, перебуває на військовому обліку (а.с. 54-59);

- фактичними даними, які містяться у довідці №2/3632 військово-лікарської комісії та медичного огляду військовозобов`язаного, відповідно до яких військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 було проведено медичний огляд ОСОБА_11 військово-лікарською комісії від 05.08.2024 було визнано придатним до військової служби (а.с. 43, 44, 45, 51, 52);

- фактичними даними, які містяться в повідомленні про кримінальне правопорушення відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ) (а.с. 39);

- фактичними даними, які містяться у поіменному списку військовозобов`язаних, які призвані на відправлення ІНФОРМАЦІЯ_7 у команду НОМЕР_2 та розписці про отримання повістки, відповідно до яких ОСОБА_3 09.06.2025 о 11 год. 00 хв. отримав повістку для прибуття на 17 год. 00 хв. 09.06.2025 (а.с. 41, 42);

- фактичними даними, які містяться у рапорті офіцера ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 від 12.06.2025, відповідно до яких ОСОБА_3 був відібраний згідно морально-ділових якостей, висновку військово-лікарської комісії, військово-облікової спеціальності для призову на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_2 та не з`явився на відправку на 17 год. 00 хв. 09.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 40).

Відповідно до досудової доповіді, складеної представником Охтирського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ризик повторного вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній (а.с.26-30).

ОСОБА_3 за час судового розгляду не довів факт наявності у нього неповнолітніх дітей, оскільки в свідоцтвах про народження батько дітей вказаний відповідно до статті 135 СК України.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка має назву: Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації , не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» на підтвердження факту наявності права на відстрочку особа надає свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного, інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності).

Надані для дослідження свідоцтва про народження двох дітей: ОСОБА_13 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 містять інформацію про батька ОСОБА_3 (а.с. 72, 73). Проте обвинувачений отримав паспорт в якому прізвище змінено на ОСОБА_10 19.05.2025. Тобто в момент оформлення зазначених свідоцтв мав прізвище ОСОБА_9 .

Також даний факт підтверджується довідкою-характеристикою Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради про те, що ОСОБА_3 проживає разом з дружиною ОСОБА_15 та трьома її неповнолітніми дітьми (а.с.63).

Посвідчення, яке дає право на пільги для багатодітних сімей (а.с. 75) не належить до переліку документів які надають право на відстрочку.

Інших документів, які б свідчили про наявність підстав для оформлення ОСОБА_3 відстрочки від мобілізації не надано.

Щодо посилання обвинуваченого на незгоду з результатами ВЛК, то такі результати ним не оскаржувались, за медичною допомогою після проведення ВЛК він не звертався.

Суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 та сам обвинувачений просили застосувати покарання передбачене статтею 336 КК, врахувати щире каяття обвинуваченого, те що ОСОБА_3 є багатодітним батьком і вчинив злочин через сімейні обставини не бажаючи залишати неповнолітніх дітей у зв`язку з чим просили звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

З цього приводу суд вказує, що визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчать про рішучість стати на такий шлях, самосуд свого вчинку.

Касаційний кримінальний суд у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 03.10.2024 по справі № 701/1202/23 наголошував, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки скоєного.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності. Не заперечення і визнання об`єктивного розвитку подій автоматично не свідчить про його щире каяття, про відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого.

Навпаки, пасивна позиція ОСОБА_3 під час судового розгляду свідчить про відсутність у засудженого щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання.

З урахуванням ситуації, яка склалася в країні - збройної агресії РФ, конституційним обов`язком кожного громадянина є захист Батьківщини. Оскільки відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, такі дії в умовах воєнного стану є неприпустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України. Враховуючи наведене, вчинений ОСОБА_3 умисний нетяжкий злочин має значну суспільну небезпечність, а тому його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням створить в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Отже, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до нетяжких злочинів, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статей 66, 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує також вимоги статті 65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, а також поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої статті 336 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає необхідним зазначити, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовозобов`язаного за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання конституційного обов`язку пов`язаного із захистом Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 368, 370-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 для виконання даного вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1