НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

08 грудня 2025 року Справа № 322/1697/25 Провадження № 1-кп/322/342/25

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коларівка Приморського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

17.11.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 за № 0004484.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду командира 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 механізованого батальйону, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 02 січня 2024 року самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за місцем несення служби до 05 квітня 2024 року, тобто до моменту самостійного повернення на військову службу.

02.12.2025 судом отримано клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, в обґрунтування якого зазначено таке.

02 січня 2024 року обвинувачений вперше самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2024 №2.

05 квітня 2024 року обвинувачений добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , де звернувся до командування та отримав згоду командира частини на подальше проходження військової служби, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 № 97 про повернення обвинуваченого до частини та зарахування на всі види забезпечення.

19.10.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 298, обвинувачений був звільнений з військової служби у запас через сімейні обставини.

Таким чином, самовільно залишивши розташування військової частини НОМЕР_1 у період часу з 02.01.2024 по 05.04.2024, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України.

Згідно з відповіддю на адвокатській запит, наданою командуванням військової частини НОМЕР_1 09.11.2025, фактом повернення 05.04.2024 до військової частини НОМЕР_1 після її самовільного залишення молодший сержант ОСОБА_5 припинив вчинення ним триваючого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тим самим продовжив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини. У випадку його звернення, під час проходження військової служби, даному військовослужбовцю було би надано письмову згоду в порядку ч. 5 ст. 401 КК України.

Враховуючи вищевикладене обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали вищезазначене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, а прокурор з посиланням на практику Верховного Суду не заперечив проти задоволення цього клопотання.

Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 6 ст. 368 КПК України).

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.10.2025 у справі № 484/3679/23 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 131130767), та зазначає таке.

Дії обвинуваченого свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України.

Отже, вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення обвинуваченого було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

З урахуванням того, що обвинувачений після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 № 97 був зарахований на всі види забезпечення, цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби обвинуваченим.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини добровільне повернення обвинуваченого до військової частини і продовження проходження ним військової служби та наявність письмової згоди командира у вигляді наказу № 97 від 05.04.2024, з урахуванням того, що обвинувачений уперше під час воєнного стану притягується до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, дають підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України.

Стосовно процедурного порядку для реалізації звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК України, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд зазначає, що положення КПК України у цій справі не є перешкодою до реалізації судом приписів ч. 5 ст. 401 КК України у їх взаємозв`язку із вимогами ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України щодо вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд визнає клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст.ст. 284, 288, 314, 369 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. На підставі ч. 5 ст. 401 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене ним вперше під час дії воєнного стану кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження відносно нього, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2024 року за № 0004484.

Повний текст цієї ухвали оголошено 12.12.2025 о 08 год. 50 хв.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1