Провадження №: 1-в/755/402/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження №0000298 від 20.07.2010 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про вирішення питання речового доказу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у якому він просить вирішити питання речових доказів, у межах кримінального провадження №0000298 від 20.07.2010 року, оскільки 29.09.2025 року ухвалою суду указане кримінальне провадження було закрите, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, однак питання речового доказу не вирішене.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з?явилися.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання у межах якого воно подане, дійшов наступного.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини /ст.8 КПК України/.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів клопотання, інспектор ВД Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 20.07.2020 року постановою визнала речовим доказом автомобіль марки «Smart» модель «МСС599», номерний знак НОМЕР_1 , та передала на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 4.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2025 року задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , кримінальне провадження №0000298 від 20.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - закрите з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності..

Водночас, ухвалою суду питання речових доказів не вирішено.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У відповідності до ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;

3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;

4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;

5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;

6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.?

7) документа, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, у відповідності до ст.298-3 КПК України, речі і документи, що є знаряддям та/або засобом вчинення кримінального проступку чи безпосереднім предметом посягання, виявлені під час затримання, особистого обшуку затриманої особи або огляду речей, вилучаються уповноваженою службовою особою Національної поліції. Вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Smart» модель «МСС 599», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 разом із ключем запалення до нього, є предметом кримінального правопорушення, згідно постанови про визнання речових доказів, власник вказаного транспортного засобу відсутній, тому він може бути переданий у власність держави для його подальшої реалізації.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.369-372, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження №0000298 від 20.07.2010 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про вирішення питання речового доказу - задовольнити.

Речовий доказ - автомобіль марки «Smart» модель «МСС599», номерний знак НОМЕР_1 , що переданий на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 4 - звернути у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя