Справа № 145/1313/25
Провадження №1-кс/145/509/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2025 р. с-ще Тиврів

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження № 0000679, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням, в якому вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2024 до чергової частини відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт працівників УПК у Вінницькій області ДКП НП України, про те що в період часу з 26.06.2024 року по теперішній час на території м. Вінниці, діє група осіб, яка займається шахрайськими діями з використанням електронно-обчислювальної техніки, що пов`язані з несанкціонованим втручанням в облікові записи користувачів месенджеру «Телеграм». Сума збитку становить близько 300 тис. грн.

Відповідно до відповіді управління протидії кіберзлочинам у Вінницькій області ДКП НП України на виконання доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 41 КПК України, встановлено, що на території м. Вінниці, діє група осіб, яка займається шахрайськими діями з використанням електронно-обчислювальної техніки. Обготівкування коштів, здобутих шахрайським шляхом, здійснюється в терміналах, розташованих в межах м. Вінниця.

В ході проведення розшукових заходів було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення, може бути причетна група людей, серед яких зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області звернувся до слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області із клопотанням про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

12.09.2025 слідчим суддею Тиврівського районного суду Вінницької області, винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.10.2025 відповідно до ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.09.2025, було проведено обшук домоволодіння за адресою: квартира АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Ірhone» 14 Pro, в корпусі фіолетового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец. пакету НПУ № CRI 1041955;

- мобільний телефон «Samsung» в корпусі золотого кольору та чохол до нього, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету НПУ № RAWO 108264;

- банківську карту АТ «Пумб» № НОМЕР_5 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006192;

- банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_6 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006191;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006193;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006195;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006194.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження містяться дані про вищевказане майно, яке являється речовими доказами по кримінальному провадженню, просить накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку помешкання за адресою: квартира АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задоволити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що на вилучених речах міститься інформація, яка має значення для досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 в зазначеному приміщенні не проживає, а вилученні речі належать ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в строки, визначені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу)

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчим та прокурором не доведено відповідність зазначеного в клопотанні майна вимогам ст. 98 КПК України та ст. 96-2 КК України, тобто не обґрунтовано підстави застосування арешту майна, передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Як з`ясовано в судовому засіданні власником вилученого майна під час проведення обшуку за адресою: квартира АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 , яка проживає за вказаною адресою, її можливу причетність до зазначених в клопотанні кримінальних правопорушень слідчим та прокурором не доведено. Вона є добросовісним набувачем вказаного майна, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, унеможливлює накладення арешту на її майно.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження № 0000679, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 332 КК України, відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України вилучене майно під час проведення обшуку

помешкання за адресою: квартира АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон «Ірhone» 14 Pro, в корпусі фіолетового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец. пакету НПУ № CRI 1041955;

- мобільний телефон «Samsung» в корпусі золотого кольору та чохол до нього, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету НПУ № RAWO 108264;

- банківську карту АТ «Пумб» № НОМЕР_5 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006192;

- банківську карту «Альфа-Банк» № НОМЕР_6 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006191;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006193;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006195;

- банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , яку поміщена до спец. пакету НПУ № CRI 1006194,

підлягають поверненню власнику ОСОБА_8 .

Копію ухвали направити заінтересованим особам.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1