УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000714 від 07.11.2025 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Латвії, м. Рига, громадянина Республіки Латвії, латвійця, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, без реєстрації на території України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, придбав в особливо великих розмірах, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено 4-mmc та МДМА, наркотичні засоби, обіг яких обмежено канабіс та кокаїн, які почав незаконно зберігати за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту наркозалежним особам на території м. Одеси.

В подальшому, 07.11.2025, близько 17 години 18 хвилин, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено два полімерні пакети та одну полімерну ємність з речовиною рослинного походження, п`ятнадцять полімерних пакетів з таблетками, п`ять полімерних ємностей з кристалічною речовиною білого кольору, один полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, полімерний пакет з двома фрагментами паперу, два полімерні пакети та згорток з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, яка відповідно до проведеного в ході обшуку експрес-тесту «IDT-5000 Amphetamine/MethamphetamineIdentification», містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Загальна кількість порошкоподібної речовини рожевого кольору, яка відповідно до проведеного експрес-тесту містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, складає близько 523 грама.

Зазначені особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено - 4-mmc, МДМА, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, та наркотичні засоби, обіг яких обмежено канабіс та кокаїн, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав в особливо великих розмірах за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.

За вищевикладених обставин, 07.11.2025 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 08.11.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, психотропної речовини, та наркотичних засобів, у особливо великих розмірах.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні:

-прокурор підтримав клопотання, звернув увагу, що підозрюваний громадянин іншої держави, на даний час перебуває в розшуку на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Одеси, за аналогічний злочин.

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання.

-підозрюваний з підозрою погодився в повному обсязі, просив застосувати запобіжний захід домашній арешт, або визначити заставу.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повиннен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 08.11.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Відповідно до п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 05.11.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 07.11.2025; протоколом огляду місць події за адресою: м. Одеса, вул. Сім`ї Глодан, поблизу буд. 39; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 07.11.2025; протоколом предявлення особи для впізнання свідку ОСОБА_16 від 07.11.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 від 07.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 07.11.2025;

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також той факт, що підозрюваний є громадянином іншої держави, тобто має можливість вільно виїхати з країни, на даний час перебуває в розшуку на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в рамках даного кримінального провадження, так як на теперішній час підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , в тому числі ґрунтується на показаннях свідків. При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно останнього до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

На наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню вказує те, що наразі досудовим розслідуванням не встановлено особу, що здійснює постачання психотропних речовин та наркотичних засобів підозрюваному, має координацію з його діями, а відтак може здійснювати вплив на нього, що може виразитись в подальшому створенні перешкод для досудового розслідування, таких як знищення та спотворення речових доказів, не відшуканих на даному етапі досудового розслідування, відтак є необхідність в обмеженні спілкування підозрюваного з такими особами.

Одночасно, слідчий суддя вважає також обґрунтованим посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, оскільки, хоча останній є раніше не судимою особою, проте відносно нього в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307 КК України, що, по-перше, є аналогічним злочину, у ймовірному вчиненні якого й наразі останньому повідомлено про підозру, а по-друге, може свідчити про те, що ймовірне незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, психотропної речовини, та наркотичних засобів, у особливо великих розмірах, є єдиним джерелом доходу для підозрюваного, оскільки останній не працевлаштований.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також той факт, що останній перебуває у розшуку за аналогічний злочин, наявні в рамках даного кримінального провадження ризики, з огляду на особу підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Підозрюваному ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183,184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 29.12.2025 року в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1