Провадження № 1-кс/333/3589/25
УХВАЛА

12 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0005980, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.08.2024 року за ч.4 ст.408 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий вказав, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005980, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 НГУ військовослужбовця за контрактом сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інструктора (з фізичної підготовки та спорту) відділення інструкторів 4 батальйону оперативного військової частини НОМЕР_1 НГУ, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ сержант ОСОБА_5 вибув у щорічну основну відпустку на 17 календарних днів з 01.05.2024 по 17.05.2024.

У подальшому, 18.05.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився на службу, а саме до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ на території АДРЕСА_1 , з відпустки, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби, на службу з відпустки, вчинене в умовах воєнного стану.

19.08.2025 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Будучи обізнаним про наявність кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України ОСОБА_5 до органу досудового розслідування та прокуратури не з`являється, в т.ч. для проведення процесуальних дій, про причини свого неприбуття не повідомляє, що вказує на його поведінку, яка характеризується переховуванням від правоохоронних органів.

Крім того є обґрунтовані підстави вважати, що одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_5 умисно переховується від слідства з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Провина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 НГУ за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_5 ;

- протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, які пояснили обставини відсутності ОСОБА_5 на службі;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою та підставами застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку слідчого, без застосування затримання особи неможливе виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Вислухавши доводи прокурора щодо необхідності надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до такого.

Під час судового розгляду встановлено, що 24.08.2024 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України з таким коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення: «18.05.2024 року в умовах воєнного стану, інструктор (з фізичної підготовки та спорту) відділення інструкторів 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 не повернувся з відпустки до місця служби, розташованого у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та є відсутнім по теперішній час» (кримінальне провадження №0005980).

24.08.2024 року заступник керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_7 своєю постановою визначив групу слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005980, у склад якої був включений слідчий ОСОБА_4 (старший групи).

12.11.2024 року керівник Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 своєю постановою по даному кримінальному провадженню визначив групу прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

19.08.2025 у вказаному кримінальному провадженні було складено письмове повідомлення про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Солтанівка Любашівського району Одеської області, громадянину України, який перебував на посаді інструктора (з фізичної підготовки та спорту) відділення інструкторів 4 батальйону оперативного військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «сержант», проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.408 КК України.

20.08.2028 року повідомлення про підозру було вручено захиснику ОСОБА_12 ОСОБА_13

19.08.2025 року вказане повідомлення про підозру із повістками про виклик на 27.08.2025 року, 28.08.2025 року, 29.08.2025 року на 09-00 год. було направлено ОСОБА_12 поштовим відправленням за адресою його реєстрації: АДРЕСА_2 , а також керівництву військової частини НОМЕР_1 НГУ. На вказані дати ОСОБА_12 до слідчого не з`явився.

29.08.2025 року постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 підозрюваний ОСОБА_5 був оголошений у розшук і у кримінальному провадженні було зупинено досудове розслідування.

Клопотання слідчого ОСОБА_4 оформлене відповідно до вимог ст. 188 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

11.11.2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу передбачений ст.189 КПК України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які повідомили, що вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Сержант ОСОБА_5 проходив військову службу в їхній військовій частині на посаді інструктора (фізичної підготовки та спорту). 18.05.2024 року не з`явився на службу, а саме до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. Були організовані пошукові заходи, в ході яких здійснювалися виїзди за відомими адресами можливого проживання ОСОБА_5 . Крім того, було здійснено телефонні дзвінки на його мобільний телефон, але військовослужбовець не піднімав слухавку та згодом був вимкнутий;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч.2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що у ОСОБА_12 на цей час існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення нового кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Факт переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування підтверджується постановою про оголошення підозрюваного у розшук, фактами неявки останнього до слідчого за відповідними повістками.

Отже, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 на цей час не проживає за адресою своєї реєстрації, йому призупинено військову службу, тобто офіціального доходу у нього не має, відсутні відомості щодо його інших джерел доходів і такі факти дають підстави стверджувати про ймовірну протиправну діяльність підозрюваного, направлену на вчинення інших кримінальних правопорушень, у т.ч. корисливих.

Враховуючі вказані обставини у сукупності, слідчий суддя вважає, що прокурором доведений факт того, що одержавши відомості про звернення слідчого із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 до початку розгляду зазначеного клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування до нього запобіжного заходу, тому в даному випадку існують підстави для його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 188, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0005980, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.08.2024 року за ч.4 ст.408 КК України задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0005980, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.08.2024 року за ч.4 ст.408 КК України.

Ухвала діє по 12.05.2026 року (включно).

Копію ухвали направити старшому слідчому першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено 13.11.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1