УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001236 від 03.12.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бикоза Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчими відділу СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001236,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула право керування транспортними засобами та отримала посвідчення водія НОМЕР_1 з категоріями «В», «С», 03.12.2025 о 20.23 год., керуючи власним технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у темний час доби, в умовах обмеженої через туман видимості, по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю вулиці Кишинівська в селі Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.5. (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху), зі сторони вулиці Сагайдачного у напрямку вулиці Соборної, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 50 км/год, з увімкненим світлом фар.

Наближаючись до нерегульованого Т-образного перехрестя з вулицею Володі Смертенюка, що добре освітлювався вуличним ліхтарним освітленням, водій ОСОБА_4 увімкнув покажчик лівого повороту і почав зменшувати швидкість руху автомобіля, оскільки мав намір здійснити маневр лівого повороту на цьому перехресті.

У той самий час, по вулиці Кишинівська, зі сторони вулиці Соборна у напрямку вулиці Сагайдачного, прямолінійно, у смузі свого напрямку руху, з невстановленою органами досудового розслідування швидкістю,з увімкненим світлом фари, до цього перехрестя наближався мотоцикл «HONDACBR600F», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який перевозив пасажира ОСОБА_9 .

Не переконавшись, що зустрічна смуга руху вільна від транспорту на достатній для безпечного виконання маневру відстані, водій ОСОБА_4 , не зупиняючись, зі швидкістю близько 20-30 км/год, виконуючи на перехресті поворот ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому вкрай уважним не був, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, хоча мав змогу своєчасно виявити цей мотоцикл, що рухався з увімкненим світлом фари, чим проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

Як наслідок, змінюючинапрямок руху на нерегульованому перехресті, водій ОСОБА_4 не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, постійно за дорожньою обстановкою та її зміною не стежив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не утримався від небезпечного виїзду на зустрічну половину проїзної частини, не переконався, що його маневр буде безпечним для інших учасників руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку і мав перевагу в русі, перетнувлінію розмітки 1.5., чим створив небезпеку в русі водієві ОСОБА_8 , і допустив зіткнення на зустрічних перехресних напрямках передньою частиною керованого автомобіля з передньою частиною мотоциклу, у смузі руху останнього.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди водієві ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та пасажиру цього мотоциклу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їхню смерть на місці пригоди.

Своїми необережним діями у формі злочинної недбалості водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 16.6 «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 1.5.«Дії або бездіяльністьучасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.13 «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч» - чим спричинив загибель потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Отже, водій ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 10.1.; 16.13. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення загибелі потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

За вищевказаних обставин, 04.12.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогог ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. На запитання слідчого судді повідомила, що в рамках даного кримінального провадження свідки встановлені, однак ще не допитані;

-захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на доводи, викладені у наданих ним письмових запереченнях. Зазначив, що на даний час є певні сумніви, щодо обґрунтованості підозри. Так як є певні питання до дій потерпілих. Потерпілі хлопці 15 та 16 років, керували мотоциклом який є скоротним, згідно показів свідків, рухалися з великою швидкістю, на даний час в загалі відсутні данні, чи не перебували вони в стані сп`яніння. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були заявлені стороною обвинувачення, є необгрунтованими. ОСОБА_4 не переховувався від органів досудового розслідування, вчиняв всі необхідні дії на вимогу органу досудового розслідування, не чинив жодного впливу ні на потерпілих, ні на свідків, докази зворотного у сторони обвинуваення відсутні. Крім того, слідчим взагалі не обгрунтовано та не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 буде недостатнім для запобіганням ризикам, зазначеним у клопотанні. Також адвокат ОСОБА_5 просив врахувати, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також бабусю, 1949 року народження. Просив застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Долучив письмові заперечення з додатками, які просив врахувати;

-захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 підтримав думку колеги;

-підозрюваний підтримав думку своїх захисників, погодився з підозрою. Просив не обирати йому тримання під вартою, так як з ним в автомобілі перебували дружина та малолітня дитина, дружина отримала тілесні пошкодження, на даний час необхідна допомога з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 04.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правропрушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: огляду місця ДТП від 03.12.2025, схемою до нього; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 від 04.12.2025; висновком медичного огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння № 149 від 03.12.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_4 від 04.12.2025; залученими до провадження речовими доказами (транспортними засобами учасниками ДТП).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який призвів до загибелі двох осіб, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ймовірне вчинення останнім такого кримінального правопорушення призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі осіб, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий у клопотанні зазначає, що і сам підозрюваний, і свідки проживають у с. Випасне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, відтак, слідий суддя приходить до переконання, що вони є знайомими між собою. При цьому, клопотання сторони обвинувачення не містить протоколів допитів відповідних осіб, які були визнані в рамках даного кримінального провадження свідками, а прокурор в судовому засіданні повідомила, що свідки встановлені, однак наразі не допитані. Разом з тим, в подальшому такі особи ймовірно будуть допитані безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, відповідно до чого слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Аналогічного переконання слідчий суддя приходить й щодо можливості впливу підозрюваним на потерпілих.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також в судовому засіданні прокурор зауважила, що на думку сторони обвинувачення, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обгрунтований ймовірністю вчинення ним аналогічного злочину. При цьому, стороною обвинувачення не надано будь-якого документального підтвердження притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності раніше або відомостей щодо його можливої причетності до інших кримінальних правопорушень та/або хоча б даних щодо притягнення ОСОБА_4 до адмінстративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що давало би підставу слідчому судді прийти до переконання, що ОСОБА_4 є особою, ймовірно схильною до вчинення злочинів, у тому числі, що стосуються порушення правил безпеки дорожнього руху, та вважати мотивованими твердження сторони обвинувачення. Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказані доводи сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного клопотання.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні на даний час встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, внаслідок чого загинули дві особи, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею на даний час встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що дії, у вчиненні яких наразі обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 несли за собою погрозу для всіх учасників дорожнього руху та призвели до загибелі двох осіб, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність на данний час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Відтак, слідчий суддя враховує, пояснення захисника в судовому засіданні, щодо певних обставин вказаного правопорушення, обставини вказаного правопорушення, відсутність на даний час в матеріалах кримінального провадження показів свідків, а також висновків експертиз так як наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, встановлюються всі фактичні обставини ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій, як і сторона обвинувачення, так і сторона захисту має можливість надавати відповідні документи на підтвердження власної правової позиції, з урахуванням чого та з огляду на фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 дій, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відповідну міру запобіжного заходу строком до на 30 днів, а саме до 02.01.2026.

Наведений процесуальний строк дасть можливість з одного боку, переконатися у відповідній належній процесуальній поведінці підозрюваного, а з іншого боку буде достатнім для встановлення усіх обставин кримінального-правопорушення, яке є предметом даного кримінального провадження задля забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.01.2026, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1