21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за контрактом укладеним із Міністерством оборони України в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на три роки. 02.10.2025 ОСОБА_4 , на виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою зарахування на військовий облік надав свої документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
02 жовтня 2025 року ОСОБА_5 , займаючи посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу покладених на нього обов`язків за посадою, дізнався, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи для взяття його на військовий облік.
Так, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 03 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,під час особистого спілкування з військовозобов`язаним ОСОБА_4 повідомив останньому, що він буде мобілізований до військової частини ЗСУ або поза власним бажанням змушений укласти контракт із Міністерством оборони України та проходити військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому на запитання ОСОБА_4 чи може він бути зарахованим на військовий облік та отримати відстрочку від мобілізації на підставах, передбачених діючим законодавством України, ОСОБА_5 запропонував останньому повернутись додому та обміркувати пропозицію щодо укладання контракту та подальшого проходження військової служби за контрактом.
Цього ж дня, ОСОБА_4 зателефонував своєму знайомому старшому інструктору з комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_6 , 07 червня 1993 року ОСОБА_6 ,який знайомий з ОСОБА_5 з проханням допомогти йому у вирішенні питання, щодо взяття його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше
Після встановлення зазначеного факту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаного ОСОБА_4 для себе за прийняття ним, як уповноваженою на виконання функцій держави особою рішення щодо зарахування військовозобов`язаного ОСОБА_4 на військовий облік, до реалізації якого ОСОБА_5 вирішив залучити ОСОБА_6 , як особу, яка має можливість повідомляти ОСОБА_4 висунуті вимоги, щодо одержання від нього неправомірної вигоди за прийняття такого рішення.
03 жовтня 2025 року ОСОБА_6 в телефонній бесіді з ОСОБА_4 повідомив останньому, що йому з метою вирішення питання, щодо зарахування його на військовий облік необхідно знову поспілкуватись з заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та виконати вимогу, яку він висуне.
Так з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 ,07 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 під час особистого спілкування з військовозобов`язаним ОСОБА_4 повідомив останньому, що він мусить укласти новий контракт із Міністерством оборони України та проходити службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 у випадку відмови ОСОБА_4 він не буде зарахований на військовий облік та буде оголошений в розшук як особа, яка не з`явилась до ТЦК та СПза місцем мешкання у встановленому законом порядку з метою зарахування на військовий облік, та в подальшому мобілізований до військової частини ЗСУ.
15.10.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
У період часу з 19:31 год. по 20:15 год. 15.10.2025, проведено санкціонований обшук у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки Нр, s/n (серійний номер) CND9033PZF в корпусі чорного кольору, який має пароль для входу до нього, та зарядний пристрій до нього, зовнішній накопичував марки Apacer, s/n (серійний номер) AP2TBAC630T.
Вище вказані речі визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження, оскільки вони можуть містити в сукупності та окремо в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також становлять доказове значення для доведення вини причетних осіб.
Так, ноутбук та зовнішній накопичувач необхідні для проведення ком?ютерної технічної експертизи, з метою виявлення та фіксації інформації, що підтверджує факт вимагання та одержання неправомірної вигоди ОСОБА_5 за пособництва з ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_4 .
Враховуючи, що вище перелічені речові докази мають важливе значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на майно, яке вилучено у період часу з 19:31 по 20:15 15.10.2025, під час проведення обшуку у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки Нр, s/n (серійний номер) CND9033PZF в корпусі чорного кольору, який має пароль для входу до нього, та зарядний пристрій до нього;- зовнішній накопичував марки Apacer, s/n (серійний номер) AP2TBAC630T.
У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.
У судове засідання власник майна не з`явився.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Враховуючи те, що неявка вищезазначених осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у їх відсутність, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані в його обґрунтування докази, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
У період часу з 19:31 год. по 20:15 год. 15.10.2025, проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15.10.2025 року у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки Нр, s/n (серійний номер) CND9033PZF в корпусі чорного кольору, який має пароль для входу до нього, та зарядний пристрій до нього, зовнішній накопичував марки Apacer, s/n (серійний номер) AP2TBAC630T.
Вилучені речі, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке вилучено у період часу з 19:31 по 20:15 15.10.2025, під час проведення обшуку у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки Нр, s/n (серійний номер) CND9033PZF в корпусі чорного кольору, який має пароль для входу до нього, та зарядний пристрій до нього; зовнішній накопичував марки Apacer, s/n (серійний номер) AP2TBAC630T, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може містити на собі сліди та інформацію, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення.
При цьому, слідчий суддя, звертає увагу на те, що втручання в обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого судового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є доказом злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 170-173 КПК України, -
Накласти арешт на майно, яке вилучено у період часу з 19:31 по 20:15 15.10.2025, під час проведення обшуку у службовому кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки Нр, s/n (серійний номер) CND9033PZF в корпусі чорного кольору, який має пароль для входу до нього, та зарядний пристрій до нього; зовнішній накопичував марки Apacer, s/n (серійний номер) AP2TBAC630T.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1