Справа № 642/7584/25
Провадження № 1-кс/642/1769/25
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному провадженн і за №0001404 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

встановив:

До Холодногірського районного суду м.Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001404 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2025 за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, 18 виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі речовину, схожу на наркотичну, з метою збуту.

27.11.2025 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001404 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, особливо небезпечних наркотичних засобів.

27.11.2025 в період часу з 13 год. 48 хв. по 14 год. 34 хв., було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська поблизу буд. №18 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено: два полімерні згортки з порошкоподібною речовиною та електронні ваги з нашаруванням речовини.

Крім того, 27.11.2025 в період часу з 15 год. 09 хв. по 15 год. 33 хв., було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Данилевського поблизу буд. №8 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено: два згортки, всередині яких знаходиться полімерний пакет з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон, марки «iPhone 13», моделі ML993LL/А, з серійним номером НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 .

27.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання двох полімерних згортків з порошкоподібною речовиною, електронних вагів з нашаруванням, двох згортків, всередині яких знаходиться полімерний пакет з порошкоподібною речовиною та мобільного телефону, марки «iPhone 13», моделі ML993LL/А, з серійним номером НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 речовим доказом по кримінальному провадженню та передачу їх на зберігання.

Як зазначає прокурор, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що вказані предмети, є об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на нього доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані предмети зумовлюються тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Як вбачається з зклопотання, не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Власник майна та його представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 27.11.2025 в період часу з 13 год. 48 хв. по 14 год. 34 хв., було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська поблизу буд. №18 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено: два полімерні згортки з порошкоподібною речовиною та електронні ваги з нашаруванням речовини.

Крім того, 27.11.2025 в період часу з 15 год. 09 хв. по 15 год. 33 хв., було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Данилевського поблизу буд. №8 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було виявлено та вилучено: два згортки, всередині яких знаходиться полімерний пакет з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон, марки «iPhone 13», моделі ML993LL/А, з серійним номером НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 .

Постановою слідчої СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 від 27.11.2025 вищезазначені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадження, так як зберегли на собі сліди вчиненого злочину та мають доказове значення у кримінальному упровадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна та обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Слідча суддя дійшов висновку про те, що на час розгляду даного клопотання існує потреба в перевірці чи має тимчасово вилучене майно, відношення до даного кримінального провадження, чи може воно бути доказом у кримінальному провадженні, зокрема, має бути перевірено в ході здійснення досудового розслідування походження вилучених грошових коштів та їх власник, а отже, чи відповідають вказані грошові кошти критеріям, які застосовуються до майна, яке підлягає спеціальній конфіскації у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколів огляду місця події від 27.11.2025, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001404 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 27.11.2025 в період часу з 13 год. 48 хв. по 14 год. 34 хв., в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська поблизу буд. №18 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, а саме - два полімерні згортки з порошкоподібною речовиною та електронні ваги з нашаруванням речовини, а також на майно вилучене в ході огляду місця події 27.11.2025 в період часу з 15 год. 09 хв. по 15 год. 33 хв., в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Данилевського поблизу буд. №8 за участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - два згортки, всередині яких знаходиться полімерний пакет з порошкоподібною речовиною та мобільний телефон, марки «iPhone 13», моделі ML993LL/А, з серійним номером НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , котрі належать ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 котрі належать ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місцем зберігання арештованого майна відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технології переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», а саме предмети визначити після проведення відповідних судових експертиз камеру схову речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, та покласти забезпечення виконання ухвали на керівництво ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1