Номер провадження 1-кс/754/3719/25
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2025 року

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю адвоката ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець, Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Деснянського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодження з прокурором 14.11.2025 року подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.4 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливатиме на потерпілого та свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а саме ухилятиметься від забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Адвокат заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурор в своєму клопотанні не навів достатність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, за наявністю яких ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Просив враховуючи вищевикладене відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або з врахуванням особи підозрюваного, який має визначене місце проживання, обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання.

Крім того, захисник звернувся до слідчого судді з скаргою на незаконне затримання та тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_5 . Свою заяву обґрунтовує тим, що як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, ОСОБА_5 був фактично затриманий 12.11.2025 року о 13.20год. відповідно до вимог ст..208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий вказали , що саме ця особа вчинила злочин. Однак, як вбачається з матеріалів, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 11.11.2025 року о 17.40год., тобто коли сплинув тривалий час після вчинення злочину. У зв`язку з вищезазначеним, просить прийняти заяву, визнати затримання ОСОБА_5 , незаконним та негайно звільнити його з під варти.

Підозрюваний підтримав думку адвоката.

Прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні, вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не працює, є особою яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності.

Заслухавши підозрюваного, адвоката, прокурора, дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного.

Судом встановлено, що в Деснянському УПГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003108 від 12.11.2025 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.4 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна(грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

13.11.2025 року в порядку ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлений про підозру.

Згідно п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.186 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування фактичними даними, отриманими за результатами проведених процесуальних і слідчих дій, чого достатньо для висновку про те, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором та слідчим матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

У клопотанні слідчого та долучених до нього матеріалів наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому дій.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваним, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і, розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, а також враховуючи воєнний стан на території України, може намагатись уникнути досудового розслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які в своєї сукупності свідчать про недоцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , аніж тримання під вартою.

Отже слідчий суддя вважає, що розглядом клопотання встановлено наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, бо судом встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, достатність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на який вказав прокурор та слідчий, та встановлено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного для запобігання встановленим ризикам.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_5 має визначене місце проживання, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочину до повного відбуття покарання за попереднім вироком, у зв`язку із чим наведені в клопотанні обставини свідчать про існування значних ризиків до того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної його процесуальної поведінки.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Враховуючи вказане, з метою запобігти спробам підозрюваного ухилитись від досудового провадження та суду, продовжити кримінально карану діяльність і для забезпечення виконання процесуальних рішень, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч.3ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, застава, передбачена в статті 5 § 3 Європейської Конвенції, призначена забезпечити лише належну процесуальну поведінку особи, а не відшкодування збитку. Таким чином, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, тобто, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання ухилитися від органів досудового розслідування та суду чи виконання процесуальних рішень.

Таким чином, дотримуючись вимог міжнародного та національного законодавства, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , з урахуванням майнового стану підозрюваного, стану його здоров`я, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Що стосується скарги захисника, то слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до ст. 208, 42 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що протокол затримання ОСОБА_5 12.11.2025 року складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України, також 13.11.2025 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.186 КК України. ОСОБА_5 після вчинення злочину переховувався, був затриманий на підставі показань потерпілого, який вказав, що саме ОСОБА_5 вчинив щодо нього злочин. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу адвокатом не наведено та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197,199,202,205,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Деснянського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 - запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 13год.20хв. 12 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали - до 13год.20хв. 10 січня 2026 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у сумі 242240грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осібу національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві:

Код , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA1012089

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Деснянського УПГУНП в м. Києві із встановленою періодичністю;

- не відлучатися населеного пункту де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 10 січня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Деснянського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Деснянського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та слідчого суддю Деснянського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_7 під вартою.

У задоволення скарги адвоката ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя