Провадження № 1-кп/127/978/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000483 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки селища Десна Вінницького району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою загальною освітою, одруженої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 25.07.2025 близько 12 год 20 хв, перебуваючи у лісосмузі, розташованій між залізничними коліями та територією ПАТ «Вінницький хлібокомбінат №2», розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, селище Десна, вулиця Лесі Українки, 6Б, зустрілась за попередньою телефонною домовленістю з ОСОБА_6 для з`ясування особистих відносин.

Під час зустрічі між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, почала наносити ОСОБА_6 численні удари руками в ділянку голови та інших частин тіла. Намагаючись захищатись ОСОБА_6 впав на землю обличчям донизу та закрився руками, після чого ОСОБА_7 дістала кухонний ніж, який був при ній, та нанесла один удар ножем у ділянку лівої лопатки потерпілого ОСОБА_6 . Вподальшому, ОСОБА_8 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення та згодом була затримана працівниками правоохоронних органів.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком експерта наступні тілесні ушкодження: садна обличчя (правої надбрівної ділянки, спинки носу, лівої виличної ділянки) - виникли від травматичної дії (тертя) тупого твердого предмета (предметів), належать до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток носа з незначним зміщенням виник від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; странгуляційна борозна (синець) на шиї справа виник від травматичної дії (стиснення) тупого твердого предмета (предметів), належать до легких тілесних ушкоджень; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пораненням 6-го сегменту нижньої частини лівої легені, внутрішньоплевральна кровотеча (до 1000 мл крові в лівій плевральній порожнині), гемотаракс зліва (наявність крові та повітря в лівій плевральній порожнині), геморагічний шок 2-го ступеня виникло від травматичної дії (удару) гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості, належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлось небезпечним для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та надала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Також повідомила, що дійсно знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, хотіла з`ясувати стосунки з потерпілим, тому призначила йому зустріч у лісосмузі. Вже на місці зустрічі між ними виник конфлікт під час якого вона нанесла ОСОБА_6 численні удари руками в ділянку голови та інших частин тіла, а пізніше вдарила його кухонним ножем, який попередньо взяла з собою з дому для самозахисту. Обвинувачена акцентувала увагу суду на тому, що про вчинене щиро шкодує, повністю відшкодувала потерпілому завдану шкоду та просила суд не позбавляти її волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, які повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченої. Наголошував на тому, що ОСОБА_4 відшкодувала йому завдану шкоду в повному обсязі, наразі вони примирились, тому просив суд не позбавляти її волі.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просила суд при обранні своїй підзахисній міри покарання врахувати беззаперечне визнання нею своєї вини, щире каяття, відшкодування потерпілому завданої шкоди та думку останнього з приводу міри покарання для ОСОБА_4 .

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої, її захисника та потерпілого, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність її позиції, роз`яснивши ОСОБА_4 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення її права оскаржити в апеляційному порядку визнані нею обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи позицію обвинувачення, визнання обвинуваченою вини та думку потерпілого, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, а саме всі сторони кримінального провадження просили при призначенні обвинуваченій покарання застосувати положення ст. 75, 76 КК України; відношення обвинуваченої до вчиненого (визнання вини, щире каяття та відшкодування потерпілому завданої шкоди); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що злочин вчинений з прямим умислом, спрямованим на заподіяння потерпілому шкоди для його здоров`я; особу обвинуваченої, яка раніше несудима, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, яке проявилося у визнанні обвинуваченою факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди в повному обсязі.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Обставиною, передбаченою статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , яка повністю визнала свою вину в інкримінованому їй злочині, враховуючи наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин та однієї обтяжуючої покарання обставини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, вважає, що виправлення обвинуваченої та її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо неї необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 121 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Початок іспитового строку обвинуваченій необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 25.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2025 по справі №127/23479/25 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2025 по справі №127/29664/25 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту змінено на домашній арешт в певний період доби.

Тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з дня її фактичного затримання і включно по день звільнення з-під варти у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, тобто з 25.07.2025 до 28.07.2025.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її перебування під цілодобовим домашнім арештом, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з 29.07.2025 з дня наступного за днем звільнення її з-під варти і до 22.09.2025 включно, тобто до дня заміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, продовжити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме: № СЕ-19/102-25/19247-ХЗ в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного нею злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 72, 75, 76, 121 КК України, ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 25.07.2025 до 28.07.2025 включно.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її перебування під цілодобовим домашнім арештом, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з 29.07.2025 і до 22.09.2025 включно.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, продовжити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 22:00 год по 06:00 год за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2025 по справі №127/23608/25 на майно, а саме: три змиви РБК, поміщені до трьох паперових конвертів «Національна поліція України слідче управління» та кухонний ніж, поміщений до паперового контейнера.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2025 по справі №127/23616/25 на майно, а саме: джинси синього кольору та футболку зеленого кольору із слідами РБК та наявним розрізом на спині, поміщені до спецпакету «Національна поліція України» RAWO111123.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2025 по справі №127/23624/25 на майно, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C», поміщений до спецпакету «Національна поліція України» RAWO111122, який було вилучено в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, а саме:

-три змиви РБК, поміщені до трьох паперових конвертів «Національна поліція України слідче управління» та кухонний ніж, поміщений до сейф-пакету 800484265 знищити;

-джинси синього кольору та футболку зеленого кольору із слідами РБК та наявним розрізом на спині, поміщені до спецпакету «Національна поліція України» RAWO111123 знищити;

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C», поміщений до спецпакету «Національна поліція України» RAWO111122, який було вилучено в ході затримання у ОСОБА_4 повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: