Номер провадження:1-кс/521/3904/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників Одеської митниці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в м. Одесі скаргу начальника Одеської митниці ДМС України ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Одеської митниці ДМС України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України із скаргою на постанову старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106.

В обґрунтування зазначає, що 24.09.2025 року Одеською митницею до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області направлено заяву про залучення у якості потерпілого до кримінального провадження за вих. №7.10-1/10-01/8.5/14512, яка зареєстрована за вх. №К-17123/1-464848.

20.10.2025 року до Одеської митниці надійшла постанова старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106.

В оскаржуваній постанові слідчий зазначив зокрема те, що в заяві не вказано про матеріальну шкоду завдану Одеській митниці, не надано перелік товарів та не підтверджено про відсутність товару на складах чи в інших приміщеннях.

Однак, зазначені слідчим підстави спростовуються тим, що Одеською митницею до заяви від 24.09.2025 року було долучено копії наявних бухгалтерських довідок до меморіальних ордерів, якими підтверджується, що на зазначене майно, митниця набула право розпорядження.

Згідно актів приймання-передачі товари передавалися Одеською митницею на відповідальне зберігання до НДКМЦ «ОПТИМУС».

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого, просить постанову скасувати як таку, що суперечить нормам кримінального права, засадам кримінального процесу та матеріалам кримінального провадження, оскільки слідчим не було надано аналізу тих обставин, на які посилається Одеська митниця та не наведено мотивів їх відхилення, не проведено повного обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, які б дали підстави вважати, що заявнику не завдано ані майнової, ані моральної шкоди.

У судовому засіданні представники Одеської митниці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги був повідомлений.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ст. 306 КПК України, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000106 від 13.03.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 364 КК України.

24.09.2025 року Одеською митницею до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області направлено заяву про залучення у якості потерпілого та надання пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000106, за вих. №7.10-1/10-01/8.5/14512, яка зареєстрована за вх. №К-17123/1-464848.

20.10.2025 року до Одеської митниці надійшла постанова старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви від 24.09.2025 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106.

Рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим є рішенням, яке підлягає оскарженню відповідно до положень п.5 ч. 1 ст. 303 КПК України. Правом оскарження вказаного рішення наділена безпосередньо особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови слідчий не дотримався законодавчої вимоги щодо її вмотивованості. Зокрема, постанова не містить належної мотивації з посиланням на фактичні обставини та підтвердження їх відповідними доказами, відсутнє нормативно-правове обґрунтування прийнятого рішення, а також не надано жодної оцінки доводам Одеської митниці щодо її процесуального статусу в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється у межах кримінального провадження №0000106.

Таким чином, постанова слідчого не відповідає вимогам частини 5 ст. 110 КПК України, відповідно до якої постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування і посилання на положення цього Кодексу.

За такого, слідчий суддя дійшов висновків, що скарга підлягає задоволенню в цій частині, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Водночас, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобов`язання слідчого визнати Одеську митницю потерпілим у кримінальному провадженні №0000106, так як КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 305-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу начальника Одеської митниці ДМС України ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 17.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви від 24.09.2025 року за вих. №7.10-1/10-01/8.5/14512, яка зареєстрована за вх. №К-17123/1-464848, про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 - скасувати.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1