Справа № 357/322/25
У Х В А Л А

29.10.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київській області: ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисники адвокати: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_10 , (в режимі відеоконференції)

обвинувачені: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Біла Церква Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000131, внесеному 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

09.01.2025 до судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000131, внесеному 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 10.01.2025 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 16.01.2025, яке неодноразово відкладалось та 29.10.2025 на розгляд винесено питання регламентовані статтями 314-316 КПК України.

Позиція сторін та інших учасників.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає, оскільки обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

13.01.2025 захисник ОСОБА_20 подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме не містить чіткого формулювання обвинувачення, яке має відповідати вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. На думку захисника, формулювання обвинувачення ОСОБА_17 викладено в обвинувальному акті нечітко, оскільки, як зазначено на аркуші 52, що учасники організованої групи вчинили кримінальне правопорушення в невстановлений час, але не пізніше серпня 2022 року по березень 2023 року. При цьому ОСОБА_17 обвинувачується за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману, у великих розмірах, організованою групою.

Так, диспозицією ч. 4 ст.190 КК України в редакції, яка діяла на період часу не пізніше серпня 2022 року по березень 2023 року, передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою. У вказаній редакції КК України, такі діяння є особливо тяжким кримінальним правопорушенням. В редакції КК України, яка діє на час вручення обвинувального акту ч. 4 ст. 190 КК України викладена як шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, однак такі кваліфікуючі ознаки не зазначені в обвинувальному акту та інкримінуються ОСОБА_17 .

Підсумовуючи наведене, захисник вважає, що не зазначення в обвинувальному акті правової кваліфікації з посиланням на редакцію закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке відповідає такому закону, є суттєвим порушенням права на захист, оскільки не дає можливості зрозуміти, які саме кваліфікуючі ознаки утворюють склад кримінального правопорушення та, у зв`язку з цим, порушує право на захист ОСОБА_17 .

Крім цього, в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_10 вважав, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог, передбачених ст. 291 КПК України, а саме неконкретизоване формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Крім цього, в підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, щоб прокурор дослідив висновок почеркознавчої експертизи, яка була проведена в рамках кримінального провадження, на підставі якої можливо встановити, що ОСОБА_13 не є причетним до вчинення кримінальних правопорушень по вказаному обвинувальному акту.

Захисники адвокати: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , в підготовчому судовому засіданні щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечували, щодо клопотань про повернення обвинувального акту прокурору покладалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору підтримав.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_18 в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника підтримали.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , підтримали думку захисників.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, вважає, що доводи захисників зводяться до невизнання вини, підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

Крім того, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 подав до суду клопотання про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у справі № 759/20016/24, в частині проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації зміни Іпотекодержателя з Акціонерного товариства «Таскомбанк» ( ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» () підставі Договору відступлення прав за Договором іпотеки від 04 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та АТ «ТАСКОМБАНК» та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_22 за № 72.

Так, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023р. слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва на підставі клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській обл. було накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_12 із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень), а також встановлення заборони на відчуження та розпорядження щодо такого майна (ухвала від 01.10.2024 у справі № 759/20016/24).

Вказана ухвала, в частині заборони вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів порушує права ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», що підтверджується наступним.

16.02.2018 між ОСОБА_12 та АТ «Таскомбанк» було укладено Кредитний договір №ТКФ 09.06.2.

Також, 16.02.2018 в забезпечення виконання за вказаним кредитним договором ОСОБА_12 передав в іпотеку АТ «Таскомбанк» нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_23 за №192.

04 лютого 2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір факторингу. Предметом Договору факторингу, згідно п. 2.1., є право вимоги до ОСОБА_12 , яке виникла на підставі Кредитного договору №ТКФ 09.06.2 від 16 лютого 2018 року та договорами про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, укладених між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» з 04 лютого 2025 р. набуло статусу Нового кредитора до ОСОБА_12 за Кредитним договором № ТКФ 09.06.2 від 16 лютого 2018 р. та права Іпотекодержателя щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки з 2018 року на підставі Іпотечного договору від 16.02.2018.

Водночас, при проведенні державної реєстрації зміни Іпотекодержателя приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_22 було встановлено, що відповідно до Ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024р. у справі № 759/20016/24, постановленої в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023 р. наявна заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій. За вищевказаних обставин внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про зміну Іпотекодержателя є неможливою до зняття відповідної заборони судом.

ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» розуміючи завдання кримінального провадження та заходів забезпечення у кримінальному провадженні просить суд скасувати заходи забезпечення виключно в частині дозволу на вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно направлених на заміну відомостей про Іпотекодержателя. Вказане скасування (дозвіл) не впливає на чинність заборон щодо відчуження арештованого майна, не передбачає зміну власника або будь-яке інше обтяження майна. Право іпотеки яке перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» виникла у 2018 році і є чинним, отже у даному випадку не створюється нове/додаткове обтяження, а відбувається виключно реєстрація зміни Первісного іпотекодержателя на Нового.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 просив відкласти підготовче судове засідання для надання йому часу для ознайомлення з клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна, та обговорити з його підзахисними позицію щодо вказаного клопотання.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , щодо клопотання представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна зазначали, що вказане клопотання заявлене 14.02.2025, а тому на даний час позиція заявника щодо вказаного клопотання невідома, разом з тим підтримали вказане клопотання.

Захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ОСОБА_9 щодо клопотання про скасування арешту майна покладались на розсуд суду.

Обвинувачені щодо клопотання про скасування арешту майна підтримали думку захисників.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як визначає ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності,

Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.

З огляду на ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду. Тому він має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі нього.

Зміст формулювання обвинувачення є виключно суб`єктивним баченням прокурора та слідчого обставин кримінального провадження, та суд не вправі зобов`язати орган досудового розслідування викласти обвинувачення в тій чи іншій редакції та в тому чи іншому об`ємі.

Так, Верховний Суд в постанові від 19 квітня 2018 року по справі № 204/6235/15-к зазначив, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим КПК, - на потерпілого.

З огляду на викладені норми закону, Верховний суд зробив висновок, що суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм, перекваліфіковувати дії обвинуваченого на більш тяжкі кримінальні правопорушення та пред`являти обвинувачення або притягати до кримінальної відповідальності інших осіб, яким не пред`являлося обвинувачення. Ці повноваження належать виключно до компетенції слідчого та прокурора як сторони обвинувачення.

Разом з тим, питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Таким чином, повернути обвинувальний акт суд має право лише за умови його невідповідності вимогам КПК України, які передбачені ст. 291 КПК України, не досліджуючи докази сторін кримінального провадження щодо винуватості обвинувачених та не вирішуючи питання про правильність кваліфікації їх дій.

Суд не може в підготовчому судовому засіданні вирішувати питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, у тому числі об`єктивної та суб`єктивної сторони, вимагати від прокурора необхідний виклад формулювання обвинувачення.

У свою чергу, обвинувальний акт містить всі необхідні реквізити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав установленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання самого обвинувачення.

У реєстрі матеріалів до обвинувального акту прокурором викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо. Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що зазначені в клопотаннях підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору не підлягають задоволенню.

Отже суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що згідно зі статтями 315, 316 КПК України, справа підлягає призначенню до судового розгляду, з огляду на таке.

Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Отже суд вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України немає.

Підстав для закриття провадження немає. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Серед іншого, визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Так, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, пунктів 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення, потерпілих та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Щодо клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 відкласти підготовче судове засідання для надання йому часу для ознайомлення з клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна, та обговорити з його підзахисними позицію щодо вказаного клопотання, суд прийшов до висновку про відмову у вказаному клопотанні зважаючи на те, що вказане клопотання було оголошене в судовому засіданні та стосується прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_12 , який разом зі своїм захисником в судовому засіданні висловили свою позицію щодо заявленого клопотання.

Разом з тим суддя зазначає, що 13.10.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» ОСОБА_21 надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд клопотання про скасування арешту майна проводити без її участі, клопотання підтримала, просила задовольнити.

Так, щодо клопотання представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, 01.10.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023 накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 370563139 перебувають у власності ОСОБА_12 , із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень), а також встановлення заборони на відчуження та розпорядження щодо такого майна.

При цьому, як слідує з дослідженої ухвали слідчого судді від 01.10.2024, арешт накладено у зв`язку з тим, що вказане майно відповідало критеріям речових доказів, визначеним статтею 98 КПК України, а тому з метою збереження, підлягало арешту.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За змістом п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, питання щодо подальшої юридичної долі майна, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Беручи до уваги те, що судовий розгляд по кримінальному провадженню триває, вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, на нього накладений арешт, заявником не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд доходить до переконання, що досліджуване клопотання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не позбавляє кредитора його пріоритетного права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у майбутньому, тобто після винесення остаточного рішення судом у даному кримінальному провадженні.

Тим самим, підготовка до судового розгляду є завершеною.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

При визначені строку проведення судового розгляду суд враховує положення статей 28, 316 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-174, 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000131, внесеному 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 06.11.2025 о 09.00 год. за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4-А.

В судове засідання викликати прокурора, представника потерпілого, захисників, обвинувачених.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_20 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта прокурору та про відкладення підготовчого судового засідання - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 31.10.2025 о 13:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , зал судового засідання № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

СуддяОСОБА_24